КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 760/7641/22 Головуючий у 1 інстанції: Шереметьєва Л.А.
Провадження № 22-ц/824/7068/2023 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Крижанівської Г.В., Матвієнко Ю.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Бережної Наталії Миколаївни, яка діє від імені та в інтересах Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 02 лютого 2023 року в справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

У червні 2022 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Зазначило, що 22 серпня 2014 року між банком та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, згідно умов якого ОСОБА_2 отримала кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписавши заяву від 22 серпня 2014 року, ОСОБА_2 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг. ОСОБА_2 було відкрито кредитний рахунок та встановлений початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 1 000,00 грн. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 померла. Спадкоємцем, який постійно проживав із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини є відповідачка ОСОБА_1 . Станом на дату смерті ОСОБА_2 її заборгованість перед банком за кредитним договором склала 20 856, 85 грн., з яких: 263,46 грн. - заборгованість за кредитом; 263,46 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 20 593,39 грн. - нарахована пеня. АТ КБ «Приватбанк» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором у розмірі 20 856,85 грн.

РішеннямСолом`янського районного суду м. Києва від 02 лютого 2023 року у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «Приватбанк» просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Апелянт вважає помилковим висновок суду, що обраний спосіб захисту позивача не відповідає вимогам ч. 2 ст. 1282 ЦК України. Звернення стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі, не є єдиним можливим способом захисту. Спадкоємці не стають правонаступниками у правовідносинах боржника з кредитором, однак зобов`язані повернути кредитору борги спадкодавця у межах вартості спадкового майна. Відтак, АТ КБ «Приватбанк» мало право пред`явити до ОСОБА_1 вимоги про стягнення заборгованості.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 серпня 2014 року з метою отримання банківських послуг ОСОБА_2 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якої вона погодила, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», складає договір (а.с. 15).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла (а.с. 48).

Відповідно до розрахунку АТ КБ «Приватбанк» на дату смерті заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором склала 20 856, 85 грн., з яких: 263,46 грн. - заборгованість за кредитом; 263,46 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 20 593,39 грн. - нарахована пеня.

Спадкоємці ОСОБА_2 не зверталися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. Перша Київська державна нотаріальна контора повідомила АТ КБ «Приватбанк», що спадкова справа після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 нотаріальною конторою була заведена на підстав претензії банку (лист № 2370/02-14 від 23 березня 2021 року) (а.с. 51).

02 вересня 2021 року АТ КБ «Приватбанк» направило претензію ОСОБА_1 як особі, яка була зареєстрована разом із померлою ОСОБА_2 станом на 16 листопада 2018 року. Претензія банку була залишена без задоволення (а.с. 52).

Відмовляючи в позові АТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції виходив з того, що звернення до суду кредитора спадкодавця з позовом до спадкоємця про стягнення заборгованості за договором позики не може вважатися належним способом захисту порушеного права кредитора, оскільки правовідносини між кредитором і позичальником припинилися у зв`язку зі смертю останнього, а його спадкоємець стороною даного договору не був. Аналіз ч. 2 ст.1282 ЦК України свідчить, що задоволення вимоги кредитора до спадкоємців позичальника шляхом одноразового платежу, тобто шляхом сплати грошових коштів, можливе лише в позасудовому порядку. Судовий же спосіб захисту порушеного права кредитора, у разі відмови спадкоємця від одноразового платежу, полягає у пред`явленні до спадкоємця позову про накладення стягнення на майно, яке було передане йому у натурі. Таким чином, обраний АТ КБ «Приватбанк» спосіб захисту прав не відповідає вимогам ч. 2 ст. 1282 ЦК України.

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника регламентуються приписами статей 1281 і 1282 ЦК України.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно із ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Разом з тим, вказана норма не виключає можливість пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців як про накладення стягнення на майно, переданого їм у натурі, так і про стягнення заборгованості в межах вартості успадкованого майна.

Накладення стягнення на майно, передане спадкодавцеві у натурі, не є єдиним способом захисту кредитора спадкодавця, адже в такому разі кредитор був би позбавлений у захисті своїх прав зокрема у випадку реалізації, втрати спадкоємцями спадкового майна або за інших причин, які виключають звернення стягнення на успадковане майно.

Мотивуючи свої висновки, суд першої інстанції послався на висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі № 6-2962цс16. Як вбачається зі змісту вказаної постанови, предметом розгляду у вказаній справі була заява банку про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Відтак, суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк», мотивуючи свої висновки тим, що позивачем неправильно обрано спосіб захисту своїх прав, при цьому не надав оцінки позовним вимогам на предмет законності і обґрунтованості.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Істотними умовами кредитного договору є розмір кредиту, розмір процентної ставки за користування кредитом, а також строк та порядок повернення кредиту у визначеному розмірі та сплати процентів за користування кредитом.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до заявлених вимог АТ КБ «Приватбанк» порушив питання про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, яка утворилася за кредитним договором, укладеним між банком та ОСОБА_2 22 серпня 2014 року.

Разом з тим, АТ КБ «Приватбанк» не надав суду доказів того, що з ОСОБА_2 було досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору.

Позивач надав суду копію анкети-заяви ОСОБА_2 про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», довідку про зміну умов кредитування, довідку про видачу кредитних карток, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розрахунок заборгованості та виписку з рахунку, оформлену на ім`я ОСОБА_2 . Проте, вказані документи не підтверджують погодження АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 істотних умов договору кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, ні витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису ОСОБА_2 .

В постанові від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети.

Анкета-заява ОСОБА_2 про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк» містить лише її анкетні дані та не містить даних про умови кредитування щодо строків повернення кредиту, розміру процентної ставки та строків сплати процентів за користування кредитом.

Розрахунок заборгованості, виписка з рахунку та надані суду довідки про видані кредитні картки та зміну умов кредитування також не є документами, які можуть посвідчувати погодження сторонами умов щодо розміру та сплати процентів.

Статтею 13 ЦПК України закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства.

Частиною 1 вказаної статті визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи, що АТ КБ «Приватбанк» не доведено погодження з ОСОБА_2 усіх істотних умов договору, у суду відсутні підстави вважати, що кредитний договір між ними був укладений.

Оскільки позовні вимоги про стягнення заборгованості АТ КБ «Приватбанк» обґрунтовані тим, що між банком та ОСОБА_2 були наявні відносини, що випливають з договору кредиту, а до позовної заяви не долучено належних та допустимих доказів погодження ними всіх істотних умов такого договору, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк».

Враховуючи викладене, рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 02 лютого 2023 рокупідлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в позові АТ КБ «ПриватБанк» з інших підстав.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє від імені та в інтересах Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», задовольнити частково.

Скасувати рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 02 лютого 2023 року та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити в позові Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Крижанівська Г.В.

Матвієнко Ю.О.