Справа № 303/3361/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2023 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Ляпіній А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність посадових осіб Відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Відділу ДВС у м. Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, зазначивши, що 22.09.2015 Мукачівським міськрайонним судом постановлено заочне рішення у справі №303/4720/15-ц, яким стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість по кредитному договору в розмірі 16 841,73 доларів США, що за курсом складало 367 823,38 грн. На виконання вказаного рішення судом видано виконавчий лист №2/303/2618/15 від 16.10.2015. Під час виконання даного виконавчого листа, відділом ДВС у м. Мукачево Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 06.11.2015 у виконавчому провадженні №49230434 та 25.08.2016 у виконавчому провадженні №51942335 накладено два арешти на майно боржника ОСОБА_1 та оголошено заборону здійснювати відчуження її майна. 16.12.2015 та 06.02.2020 виконавчий лист № 2/303/2618/15 від 16.10.2015 ДВС повернула стягувачу, оскільки у боржника відсутнє майно та кошти на які можна звернути стягнення, доказом чого є постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 16.12.2015 та 06.02.2020 у виконавчих провадженнях №49230434 та № 51942335. Її представник 11 квітня 2023 року звернувся до начальника відділу ДВС у м. Мукачево Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з листом в якому просив зняти арешти, які накладені 16.11.2015 та 25.08.2016 на все майно боржника ОСОБА_1 у виконавчих провадженнях № 49230434 та № 51942335 і повідомити про наявні у відділі ДВС, станом на 10.04.2023 року інших виконавчих проваджень по виконанню виконавчого листа №2/303/2618/15 від 16.10.2015. На зазначене звернення начальник ДВС у м. Мукачево Медвідь І.І., надав відповідь від 13.04.2023 за №2230/06-07 про те, що виконавчий лист № 2/303/2618/15 від 16.10.2015 року стягувачем повторно повторно не пред`являвся. Зі змісту відповіді від 13.04.2023 за №2230/06-07 випливає, що начальник відділу ДВС у м. Мукачево відмовив їй у знятті арешту з майна, оскільки повторно виконавчий лист № 2/303/2618/15 від 16.10.2015 до виконання не пред`являвся, а тому відсутні виконавчі провадження по виконанню даного виконавчого листа. Оскільки вона заборгованість перед стягувачем AT КБ «Приватбанк» погасила в повному обсязі, тому правових підстав не знімати арешти з майна у посадових осіб відділу ДВС у м. Мукачево відсутні, а їх відмова є бездіяльністю. Спір виник не у зв`язку з оскарженням бездіяльності виконавців, які, 16.12.2015 та 06.02.2020 повертаючи виконавчий лист № 2/303/2618/15 стягувачу, не зняли арешт із майна, а через те, що на її заяву від 10.04.2023 про зняття арештів у зв`язку з повним виконанням виконавчого документа поза межами виконавчого провадження державний виконавець відмовився зняти арешт із майна боржника. Просила визнати неправомірною бездіяльність посадових осіб відділу ДВС у м. Мукачево Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо незняття арештів, накладених на все майно ОСОБА_1 відповідно до постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.11.2015 у виконавчому провадженні №49230434 та від 25.08.2016 у виконавчому провадженні №51942335 та зобов`язати посадову особу відділу ДВС у м. Мукачево Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт, накладений на все майно ОСОБА_1 відповідно до постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.11.2015 у виконавчому провадженні № 49230434 та від 25.08.2016 у виконавчому провадженні № 51942335 (номери записів обтяжень 26393035 від 23.11.2015 та 31917233 від 18.10.2016).

Заявник та її представник в судове засідання не з`явилися, про дату,час і місце судового засідання повідомлена належним чином. Представник заявника ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи у його відсутності та за відсутності заявника, скаргу підтримав у повному обсязі.

Представник Відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю з`явитись в судове засідання, проте будь-яких доказів на підтвердження цього не надав.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що 16.10.2015 Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_1 в користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, , МФО 305299, суму заборгованості в розмірі 16 841,73 доларів США що за курсом 21,84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.07.2015 року складає 367 823 (триста шістдесят сім тисяч вісімсот двадцять три) грн. 38 коп., що складається із заборгованості за кредитом 13 563,24 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом 2 521,18 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом 269,48 доларів США та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 487,83 доларів США, за кредитним договором №MKR0GK00000397 від 26.10.2006 та судові витрати в розмірі 3 654 грн. 00 коп. на р/р № НОМЕР_2 .

Постановою головного державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції Добоні В.М. від 06.11.2015 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/303/2618/15, виданого 16.10.2015 Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області.

Постановою головного державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції Добоні В.М. від 16.11.2015 накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику в межах суми боргу.

Постановою головного державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції Добоні В.М. від 16.12.2015 виконавчий лист №2-303/2618/15, виданий 16.10.2015 Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області повернуто стягувачу, оскільки за боржником не зареєстроване рухоме та нерухоме майно на яке можливо було би звернути стягнення для задоволення вимог стягувача, а здійснені заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Постановою державного виконавця Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Стець Л.І. від 17.08.2016 відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа №2/303/2618/15, виданого 16.10.2015 Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області.

Постановою державного виконавця Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Стець Л.І. від 25.08.2016 накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику в межах суми боргу.

Постановою державного виконавця Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Стець Л.І. від 06.02.2020 про повернення виконавчого документа стягувачу, виконавчий лист №2-303/2618/15 виданий 16.10.2015 Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області повернуто стягувачу, оскільки згідно відомостей із реєструючи органів у боржника відсутні майно та кошти на які можна звернути стягнення.

Відомості про накладення арештів на все майно, що належить ОСОБА_1 та заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику в межах суми боргу внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» від 28.10.2022 ОСОБА_1 повністю погашено заборгованість по кредитному договору №MKR0GK00000397 від 26.10.2006 та судові витрати в розмірі 3 654 грн. 00 коп. на р/р № НОМЕР_2 .

Представник боржника - адвокат Райко В.В. звернувся до начальника Відділу ДВС у м. Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про зняття арештів та заборони здійснювати його відчуження, але листом від 13.04.2023 заявнику повідомили, що арешт може бути знятий державним виконавцем тільки у випадках передбачених ст.40 та ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження, в у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Заявник ОСОБА_1 та її представник - адвокат Райко В.В. у судове засідання не з`явились, представник заявника подав заяву про розгляд скарги в його відсутності та відсутності заявника.

Представник Відділу ДВС у м. Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, подав заяву про відкладення судового засідання у зв`язку неможливістю явки та надання можливості надати відзив на скаргу.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

ЦПК України, Цивільний кодекс України (надалі «ЦК України») фактично визначають два судові способи захисту порушеного права боржника: звернення до суду зі скаргою в порядку розділу VII «Судовий контроль за виконанням рішень» Цивільним процесуальним кодексом України («ЦПК України»); звернення до суду з позовом про захист свого права власності.

Необхідно зазначити, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, є відокремленою від провадження у суді, а тому має власну структуру органів виконання рішень та нормативно-правове регулювання.

Тому, враховуючи специфіку такої стадії, на законодавчому рівні було закріплено особливий спосіб юридичного захисту сторін виконавчого провадження під час виконання судового рішення - судовий контроль за виконанням рішень (розділ VII ЦПК України), що, по суті виділяє розгляд порушень та спірних питань під час виконання судового рішення в окрему судову юрисдикцію.

А критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи Іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20 січня 2021 року по справі № 157/298/19, постанові від 29 липня 2020 року по справі №9 161/3171/19.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, у цивільному процесуальному законодавстві було встановлено спеціальний порядок, за яким здійснюється судовий контроль на стадії виконання судового рішення, а тому будь-які порушення та спірні питання під час виконавчого провадження мають вирішуватися саме за положеннями розділу VII ЦПК України, - шляхом подання скарги до суду.

При цьому, ЦПК України не обумовлює можливість звернення зі скаргою за наявністю незавершеного виконавчого провадження, а з наявністю факту порушення прав і свобод сторони під час виконання судового рішення.

Враховуючи той факт, що постанова про арешт майна виноситься ще під час виконання рішення, то імовірне порушення прав боржника на майно виникає ще під час примусового виконання судового рішення.

А тому, для захисту своїх прав на арештоване майно боржник має право на подання скарги у порядку, встановленому розділом VII ЦПК України.

І доводи про те, що державний виконавець повернув виконавчий документ стягувану, не змінюють характер правовідносин.

Такого висновку про застосування норм процесуального права у подібних правовідносинах дійшов і Верховний Суд (колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду) у постанові від 28 жовтня 2020 року по справі № 204/2494/20.

Обґрунтованість звернення боржника зі скаргою на рішення, дії та бездіяльність виконавця передбачає встановлення та визнання судом неправомірності таких рішення, дії чи бездіяльності. З огляду на це, оцінюючи ефективність такого способу захисту необхідно також встановити, чи вбачаються ознаки неправомірності в діях, рішенні чи бездіяльності виконавця щодо незняття арешту.

Відтак, державний виконавець реалізує свої повноваження, зокрема, й щодо зняття арешту з майна виключно у порядку, передбаченому Законом, та, відповідно, має обов`язок зняти арешт виключно у випадках, передбачених Законом.

Разом з тим, Закон (в редакціях станом на 16.12.2015 та 06.02.2020, тобто на дати прийняття постанов про повернення виконавчого документа) не передбачав зняття арешту з майна у випадку повернення виконавчого документа стягувачу, а відтак виконавець не мав повноважень знімати арешт у такому випадку.

Аналогічного висновку дійшов і Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 01 листопада 2021 року у справі № 21/170-08 (прийнятій у подібних правовідносинах), вказавши у п. 27 постанови, що повернення виконавчого документу стягувачу у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» не встановлювало прямого обов`язку у державного виконавця знімати арешт з майна боржника.

Обтяження майна особи арештом за відсутності передбачених для цього законом підстав, порушує право власності особи, а саме - її правомочності як власника відповідно до ст. 317 ЦК України (користуватись та розпоряджатись власністю).

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відтак, вбачається, що належним способом захисту порушеного права боржника в разі правомірності дій виконавця щодо незняття арешту з майна є звернення до суду з позовом про зобов`язання зняти арешт з майна, а не звернення до суду зі скаргою в порядку визначеному розділом VII ЦПК України.

Судом встановлено, що дії державного виконавця щодо незняття арешту з майна при винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу 16.12.2015 відповідали вимогам ч.2 ст.50, ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції Закону на момент винесення постанови), також дії державного виконавця відповідали вимогам ч.4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції Закону на момент прийняття рішення) при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 06.02.2020, оскільки діюче на той час законодавство не передбачало обов`язку державного виконавця приймати рішення про зняття арешту при поверненні виконавчого документа стягувачу.

За таких обставин дії державного виконавця є правомірними, а належним способом захисту порушеного права боржника є звернення до суду з позовом про зобов`язання зняти арешт з майна, тому скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 259, 260-261, 353-355, 450-451 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність посадових осіб Відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя