ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

15 вересня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/4409/23

Головуючий у першій інстанції - Шевченко І. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1155/23

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Мамонової О.Є.,

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

із секретарем: Герасименко Ю.О.

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: Виконавчий комітет Ніжинської міської ради Чернігівської області, ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21 липня 2023 року про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

У С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просила встановити факт законного проживання її та ОСОБА_2 (дочки) в кімнаті АДРЕСА_1 з листопада 2011 року.

Заяву обґрунтовувала тим, що в 2011 році вона на підставі ордеру заселилася у спірну кімнату, уклала договори про надання комунальних послуг та прописалася за вказаною адресою разом з донькою.

Зазначала, що на даний час у неї виникли перешкоди для подачі документів на приватизацію кімнати, оскільки втрачений оригінал ордеру. На її заяву про видачу ордеру або його дублікату Виконавчий комітет Ніжинської міської ради Чернігівської області відмовив та повідомив про те, що останнім рішення про надання їй кімнати не приймалось.

Указувала, що встановлення факту законного вселення та проживання дасть їй можливість реалізувати законне право на приватизацію кімнати, якого вона позбавлена через втрату ордеру.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21.07.2023 у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21.07.2023 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що спору із органом приватизації на даний час не має і в майбутньому не може бути, зважаючи на рішення Ніжинської міської ради № 515, яким рекомендовано мешканцям, що проживають в гуртожитку понад 5 років та не мають комунальних боргів, подати документи для приватизації.

Заявниця наголошує, що її звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, зумовлено відмовою органу приватизації в прийнятті неповного пакету документів для приватизації кімнати, зокрема відсутністю ордеру, а не відмовою у самій приватизації кімнати, тому дана заява підлягає розгляду в окремому провадженні.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 суд першої інстанції, керуючись ст. 315 ЦПК України, виходив з того, що встановлення юридичного факту необхідно заявниці для можливості реалізації права на приватизацію кімнати, оскільки втрачено ордер, отже встановлення вказаного факту пов`язане з наступним вирішенням спору про право.

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що згідно рішення Виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області № 515 від 18.10.2007 змінено статус гуртожитку КП «Служба Єдиного Замовника» по АДРЕСА_2 , визнано його житловим будинком для малих сімей з одночасним наданням блокам в зазначеному гуртожитку статусу комунальних квартир; зобов`язано КП «Служба Єдиного Замовника» здійснити приватизацію тих комунальних квартир житлового будинку для малих сімей по АДРЕСА_2 , квартиронаймачами яких погашена заборгованість за комунальні послуги та по квартплаті або укладені договори по реструктуризації боргу (п. 1 та п.п. 2.3) (а.с. 12, 13).

За даними паспорту громадянина України ОСОБА_1 місце проживання останньої з 16.11.2011 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 6-8).

11.01.2022 Виконавчий комітет Ніжинської міської ради Чернігівської на звернення ОСОБА_1 надав відповідь за № 01.2-04/0-02 про те, що станом на 10.01.2022 виконком не приймав рішення про надання сім`ї заявниці житлової кімнати за вказаною адресою і відповідно не видавався ордер (а.с. 15).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Окреме провадження - це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право. Характерною ознакою категорій справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Статтею 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку встановлюються інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України за № 5 від 31.03.95 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявами фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Під спором про право розуміють перешкоди у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду. Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів відсутній спір про право.

Згідно ч. 4 статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Звертаючись до суду із даною заявою ОСОБА_1 зазначала, що встановлення факту законного проживання в спірній квартирі з листопада 2011 року дасть їй можливість реалізувати її законне право на приватизацію кімнати, якого вона позбавлена через втрату ордеру.

Відповідно до п. 11 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

Статтею 1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" визначено, що приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» об`єктом приватизації є квартири, які перебувають в віданні місцевих Рад, державних підприємств, установ, організацій, незалежно від їх відомчої належності.

За приписами ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 15 Житлового кодексу України, до компетенції виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах рад народних депутатів належить видача ордерів на жилі приміщення.

Ордер є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення (ст. 58 ЖК України).

Згідно з пунктами 69, 72 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 р. № 470, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Ордер дійсний протягом 30 днів. При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності відповідному підприємству, установі,організації. Одночасно подаються паспорти усіх членів сім`ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання.

Таким чином, ордер не підлягає зберіганню у наймача квартири та є документом з обмеженим строком дії (30 днів), який лише дає право на вселення у квартиру.

За відсутності ордеру особі, що має намір реалізувати своє право на приватизацію житла, необхідно в судовому порядку довести таке право, в тому числі і право законного вселення та проживання в спірному приміщенні.

Зважаючи на викладене, питання встановлення факту законного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в кімнаті АДРЕСА_1 з листопада 2011 року є частиною юридичного складу, наявність чи відсутність якого зобов`язані довести сторони, а суд зобов`язаний його встановити в порядку позовного провадження.

Відтак суд першої інстанції, дійшов вірного висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки вбачається спір про право, а саме: виникнення у заявниці та ОСОБА_2 права на законне проживання в спірній кімнаті, що є предметом доказування та має здійснюватися шляхом подання до суду відповідного позову, та правильно відмовив у відкритті провадження відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена районним судом з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим, згідно ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21 липня 2023 року - без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвала Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21 липня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 вересня 2023 року.

Головуюча: О.Є. Мамонова

Судді: Н.В. Висоцька

Н.В. Шитченко