Справа № 2-6997/11
Провадження № 4-с/175/4/23
УХВАЛА

Іменем України

"26" квітня 2023 р. смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Білоусової О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Одоєвець А.Ю.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечеловському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південно міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_2 на дії державного виконавця,-

В С Т А Н О В И В:

31.01.2023 ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просиввизнати дії державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечеловському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південно міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Савенко О.О. щодо складання розрахунку заборгованості від 12.10.2022 року неправомірними; визнати розрахунок заборгованості від 12.10.2022 року, складений державним виконавцем Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечеловському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південно міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Савенко О.О. незаконним; зобов`язати державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечеловському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південно міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Савенко О.О. скасувати постанову про арешт коштів ОСОБА_1 від 14.11.2022 року у виконавчому провадженні НОМЕР_1 накладений на підставі розрахунку заборгованості від 12.10.2022 року, складений державним виконавцем Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечеловському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південно міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Савенко О.О.

В обґрунтування скарги заявник зазначив, що в Чечелівському відділі ДВС м. Дніпра Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебував на примусовому виконанні виконавчий лист про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 23.11.2011 року та до повноліття дитини. Так, 29.05.2019 року старший державний виконавець Мазур А.С. винесла постанову про закінчення виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 у зв`язку з його виконанням.

Зазначає, що 15.10.2020 року він поштою отримав постанову від 17.09.2020 року начальника Чечелівському відділі ДВС Сухова І.О. про скасування процесуального документу від 29.05.2019 року та ним був отриманий розрахунок заборгованості без дати складання, складений начальником відділу Суховим І.О в якому зазначається про заборгованість зі сплати аліментів у розмірі - 129 706,41 грн.

Даний розрахунок він оскаржував та він був визнаний незаконним Дніпропетровським районним судом та Дніпровським апеляційним судом 20.07.2021 року.

20.07.2021 року під час судового засідання в Дніпровському апеляційному суді він отримав «новий» розрахунок від 06.04.2021 року, в якому зазначається про заборгованість зі сплати аліментів у розмірі - 21 226,17 грн.

Даний розрахунок був також визнаний незаконним Дніпропетровським районним судом та Дніпровським апеляційним судом 25.05.2022 року

19.07.2022 року він отримав розрахунок від 21.06.2022 року, в якому зазначається про заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 7 650,05грн.

Даний розрахунок був також визнаний незаконним Дніпропетровським районним судом 08.09.2022 року, 23.09.2022 року рішення набрало законної сили.

Вказує, що 26.01.2023 року він отримав черговий розрахунок від 12.10.2022 року, в якому зазначається про заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 6 803.06 грн. Даний розрахунок та постанову про арешт коштів від 14.11.2022 року він отримав як сторона судового процесу по справі №204/3138/21, яка розглядається в Красногвардійському районному суді м. Дніпропетровськ. Наголошує, що дані документи йому взагалі не надсилались. Крім того, вважає, що виконавцем при складанні розрахунку були допущені математичні помилки.

Відповідно до письмового клопотання просить поновити строк для звернення до суду зі скаргою.

01.02.2023 року ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області відкрито провадження по скарзі та призначено судове засідання.

28.02.2023 року до суду надійшов відзив державного виконавця Савенко О.О., в якому зазначено, що в задоволенні скарги необхідно відмовити за необгрунтованістю.

26.04.2023 року ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву (а.с.91) в якій просив наступні судові засідання проводити без його участі, зазначивши, що скаргу підтримує в повному обсязі. В минулому судовому засіданні 06.03.2023 року, скаргу підтримав, надав пояснення відповідно до скарги та просив її задовольнити.

26.04.2023 року державний виконавець Савенко О.О. не з`явилась, повідомлена належним чином (а.с.127), 10.04.2023 надала клопотання, в якому в задоволенні скарги просила відмовити (а.с.128-130).

26.04.2023 року представник заінтересованої особи ОСОБА_2 - адвокат Верба А.П. в судове засідання не з`явився повторно, повідомлений належним чином (а.с. 122,124-126), надав клопотання від 26.04.2023 (а.с.134-135) про відкладення розгляду справи, зазначивши, що перебуває на стаціонарному лікуванні з 20.03.2023 по теперішній час та електронний висновок про непрацездатність продовжено до 02.05.2023, при цьому доказів на підтвердження цьому не надає.

Суд зазначає, що за заявою представника заінтересованої особи ОСОБА_2 - адвоката Верба А.П., було повторно відкладено судове засідання призначене на 29.03.2023 через його хворобу та ним була надана до клопотання про відкладення судового засідання довідка № 339 від 21.03.2023, тобто станом на 21.03.2023.

Так, пунктом 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, передбачено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі зокрема: повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Відповідно до ст. 450 ЦПК України передбачений скорочений строк розгляду скарг на дії державного виконавця.

Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

28.03.2023 до суду надійшла від представника заінтересованої особи ОСОБА_2 - адвоката Верба А.П., заява про закриття провадження у справі (а.с.115-117), в якій заявник просить: об`єднати в одне провадження справи № 4-с/175/8/23 (суддя Журавель Т.С.) і дану справу; зупинити провадження у даній справі до завершення розгляду справи № 4-с/175/8/23 (суддя Журавель Т.С.); закрити провадження у даній справі через відсутність спору; закрити провадження у справі № 4-с/175/8/23 (суддя Журавель Т.С.) через відсутність спору; визнати зловживанням процесуальними правами скаржника і закрити провадження у даній справі; визнати зловживанням процесуальними правами скаржника і закрити провадження у справі № 4-с/175/8/23 (суддя Журавель Т.С.).

В задоволенні зазначених клопотань суд вважає необхідним відмовити оскільки вони є взаємовиключні, безпідставні та необґрунтовані. Зокрема об`єднання даних скарг не є доречним та необхідним, оскільки вони мають різні вимоги, знаходяться на різних стадіях розгляду, що призведе до порушення строків розгляду скарги та утруднить їх розгляд. Відсутні також підстави для закриття провадження через відсутність спору оскільки судом встановлено, що вимоги в даній скарзі та скарзі у справі № 4-с/175/8/23 (суддя Журавель Т.С.) є різними та на даний час наявний спір з підстав зазначених заявником у своїй скарзі, щодо дій державного виконавця. Крім того, суд не вбачає зловживання процесуальними правами з боку заявника ОСОБА_1 , оскільки звернення до суду з відповідною скаргою є його правом відповідно до норм ЦПК України. А можливість вирішення процесуальних питань щодо справи, яка знаходиться в провадженні іншого судді взагалі не передбачена Законом.

Також 28.03.2023 надійшло клопотання адвоката Верби А.П. (а.с.118-121) про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до участі у розгляді справи, роз`яснення йому прав та забезпечення малолітньому доступу до безоплатної правової допомоги та залучення до участі у справі компетентної державної установи для забезпечення дотримання прав малолітнього.

В задоволенні зазначеного клопотання суд вважає необхідним відмовити, оскільки відповідно до ч.1 ст.450 ЦПК України, дана скарга розглядається у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Вислухавши заявника та державного виконавця в судовому засіданні 06.03.2023, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Щодо клопотання про поновлення строку для звернення до суду зі скаргою, суд не вбачає, що зазначений строк пропущено, оскільки заявником зазначено, що розрахунок заборгованості від 12.10.2022 та постанову про арешт коштів від 14.11.2022 він отримав 26.01.2023 під час розгляду справи № 204/3138/21 в Красногвардійському районному суді м.Дніпра як сторона судового процесу. Зазначену обставину державний виконавець не заперечувала та доказів про отримання ОСОБА_1 зазначених документів в іншу дату не надала та матеріали виконавчого провадженя таких не містили.

Зі скаргою до суду заявник звернувся 31.01.2023, а тому передбачений Законом 10-денний строк для звернення зі скаргою відповідно до ст. 449 ЦПК України, ним не пропущено.

Судом встановлено, що в Чечелівському відділі ДВС м. Дніпра Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходиться на примусовому виконанні виконавчий лист 2-6997/11 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 23.11.2011 року та до повноліття дитини.

В судовому засіданні встановлено, що державним виконавцем Савенко О.О. було здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів відповідно до виконавчого листа № 2-6997/11 від 25.01.2019 року виданий Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_5 аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 23.11.2011 року та до повноліття дитини.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

З даного розрахунку вбачається, що розрахунок заборгованості було здійснено з середньомісячного заробітку у даній місцевості без вирахування податків та зборів.

Відповідно до переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою КМУ від 26 лютого 1993 р. N 146, утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків.

В постанові Верховного Суду від 31 липня 2020 року у справі № 234/15413/17 (провадження № 61-1685св20) зазначено, що Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року по справі № 760/4569/18-ц (провадження № 61-45100сво18), відступаючи від висновку, викладеному у постанові від 07 травня 2018 року у справі № 640/537/14-ц (провадження № 61-15685св18), ухваленої Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, зробив висновок про те, що «Положення статті 81 СК України та частини третьої статті 181 СК України вказують на необхідність визначення розміру аліментів від частки доходу платника, а не його заробітку. Звуження ж змісту норм закону за допомогою положень підзаконних нормативно-правових актів є неприпустимим. При цьому зміст положень Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб включає до поняття «заробітку» також і виплати, які заробітною платою не є, зокрема доходи від підприємницької діяльності, кооперативів, тощо, що свідчить про більш широке тлумачення змісту поняття «заробіток», ніж виплати, які виплачуються в межах трудових правовідносин. Крім того, у пункті 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб вказується, що утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. Вживання терміну «дохід» у дужках після поняття «заробіток» може розумітися як визнання цих понять синонімами в контексті приписів цього Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Отже, Перелік видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів, не є вичерпним. З урахуванням системного способу тлумачення вищевказаний Перелік видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, є підзаконним нормативно-правовим актом, а тому тлумачення його положень має здійснюватися з урахуванням дійсного змісту норм закону, на розвиток та виконання якого він прийнятий»

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так само, й згідно з ч. ч. 5-6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, суд зобов`язаний враховувати правовий висновок, викладений Верховним Судом, оскільки право на відступлення від її правового висновку має лише суд касаційної інстанції, шляхом передачі такої справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду.

Тому, суд погоджується з твердженнями скаржника, що розрахунок заборгованості від 12.10.2022 року, складений державним виконавцем Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Савенко О.О. є незаконним.

Вимоги про скасування постанови про арешт коштів ОСОБА_1 від 14.11.2022 року у виконавчому провадженні НОМЕР_1 накладений на підставі розрахунку заборгованості від 12.10.2022 року, суд також вважає такими, що підлягають задоволенню.

Так, відповідно до ч.2 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника.

Матеріали справи та виконавчого провадження належних доказів правомірності накладення такого арешту не містять та крім того будь яких, послідовних і обґрунтованих пояснень правомірності таких дій держаним виконавцем під час розгляду справи не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За таких обставин, з урахуванням вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним задовольнити скаргу ОСОБА_1 в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції на час виникнення правовідношень), ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 128, 223, 247, 258-261, 352-354, 447, 449, 450, 451 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечеловському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південно міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_2 на дії державного виконавця- задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечеловському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південно міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Савенко О.О. щодо складання розрахунку заборгованості від 12.10.2022 року неправомірними.

Визнати розрахунок заборгованості від 12.10.2022 року, складений державним виконавцем Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечеловському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південно міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Савенко О.О. незаконним.

Зобов`язати державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечеловському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південно міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Савенко О.О. скасувати постанову про арешт коштів ОСОБА_1 від 14.11.2022 року, у виконавчому провадженні НОМЕР_1 накладений на підставі розрахунку заборгованості від 12.10.2022 року, складений державним виконавцем Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечеловському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південно міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Савенко О.О.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалу можна оскаржити до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О. М. Білоусова