Справа № 627/962/23
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2023 смт Краснокутськ

Суддя Краснокутського районного суду Харківської області Бугаєнко І.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Краснокутського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування рішення про обмеження у вигляді заборони керувати транспортними засобами -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Краснокутського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у якому просить скасувати постанову головного державного виконавця Краснокутського відділу державно виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Юлії Стародуб про встановлення обмеження у вигляді заборони керувати транспортними засобами.

Суддя, дослідивши матеріали справи, доходить наступного.

Як вбачається з копії постанови ВП № 66273909 від 13.02.2023 року винесеної головним державним виконавцем Краснокутського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської облассті Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Юлією Стародуб про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, на виконанні у виконавчій службі перебуває судовий наказ № 627/553/21 виданий 16.06.2021 року Краснокутським районним судом Харківської області про стягнення щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 01 червня 2021 року, до досягнення дітьми повноліття. Постановою від 26.07.2021 року ВП № 66273909 відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу № 627/553/21 від 16.06.2021. Після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження у ОСОБА_1 , утворилася заборгованість зі сплати аліментів сукупний розмір якої згідно з розрахунком від 13.02.2023 року за період з 01.06.2021 року по 31.01.2023 становить 39197,72 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Так, відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19) погодився з висновками судів попередніх інстанцій про закриття провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України, оскільки позивач, який є боржником у виконавчому провадженні, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Якщо суд помилково прийняв позов до розгляду, під час судового розгляду він має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 904/51/19 (провадження № 12-122гс19) зазначала, що сторони, інші учасники та особи можуть звернутися до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність виконавців та посадових осіб державної виконавчої служби в порядку частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», якщо цей виконавчий документ виданий на виконання судового рішення, або - до адміністративного суду в порядку частини другої цієї ж статті, якщо він виданий на виконання рішення іншого органу (посадових осіб), та/або за умови перебування його у зведеному виконавчому провадженні, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій.

Позивач звернувся до суду за захистом своїх прав як сторона виконавчого провадження, між учасниками справи не виникло цивільно-правового спору, який підлягав би вирішенню в порядку позовного провадження, а постало питання щодо правомірності дій та рішень державного виконавця під час виконання судового рішення.

У постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 758/8416/15-ц (провадження № 61-35св18) зазначено, що скарги на дії (бездіяльність), рішення державних виконавців (приватних виконавців) мають на меті захист прав сторін виконавчого провадження з виконання судових рішень та покладають на суд контроль за належним виконанням судових рішень. Здійснення такого судового контролю відбувається за правилами спеціального виду провадження в цивільному судочинстві, що є відмінним від позовного. Головна мета судового контролю за виконанням судових рішень полягає, насамперед, у реалізації основних завдань судочинства при здійсненні судами правосуддя, оскільки воно не обмежується ухваленням судового рішення, а також передбачає його виконання. Кожний судовий процес повинен завершуватися реалізацією судового рішення у спірних правовідносинах між його сторонами. Тому після вирішення спору і набрання судовим рішенням законної сили суд здійснює контроль за його виконанням, а також захист прав та законних інтересів сторін виконавчого провадження.

Таким чином, встановлено, що судовий наказ № 627/553/21 від 16.06.2021 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей на даний час знаходиться на виконанні у Краснокутському відділі державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління юстиції, тобто на завершальній стадії судового провадження. Відтак, позивач ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні, отже, не може бути позивачем у цій справі, натомість має право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважає, що дією державного виконавця під час виконання судового рішення, порушено його права чи свободи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;

Згідно ч. 2 ст. 186 ЦПК України про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала.

На підставі викладеного, керуючись ст. 186, 258-260 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Краснокутського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування рішення про обмеження у вигляді заборони керувати транспортними засобами.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: І. В. Бугаєнко