Номер провадження: 22-ц/813/6179/23
Справа № 522/2537/20
Головуючий у першій інстанції Шенцева О.П.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.08.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

розглянувши розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Мишака Дмитра Едуардовича, представника ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2023 року, постановлене під головуванням судді Шенцевої О.П., повний текст складено 12 квітня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди завданої джерелом підвищеної безпеки,-

встановив:

У лютому 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та просив суд стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 144 461 гривню не відшкодованої після сплати страхового відшкодування (в розмірі 100 000 гривен), вартість звіту оцінки у розмірі 2791 гривню, а всього суму матеріального збитку у загальному розмірі 147 252 гривень; витрати на правову допомогу у розмірі 3000 гривень; судові витрати у розмірі 1922,65 гривень

В обґрунтування свого позову зазначив, що 28 жовтня 2019 року о 12:10 год., ОСОБА_1 керуючи автомобілем ВАЗ 2107, номерний знак НОМЕР_1 в м. Одесі по провулку Солонцеватий та перехресті вул. Атамана Головатого у м. Одесі, не переконався в безпеці свого руху та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Форд» номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, під керуванням ОСОБА_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення за вказаною ДТП ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та було притягнуто його до адміністративної відповідальності. Зазначена постанова набрала законної сили.

Діями ОСОБА_1 ОСОБА_3 було завдано майнову шкоду, що виражена у пошкодженні автомобіля у розмірі 244 461,00 грн.

Страховою компанією була встановлена сума страхового відшкодування за завдану майнову шкоду у розмірі 100 000, грн.

Таким чином, на думку позивача, залишкова вартість майнової шкоди, що виражена у пошкоджені автомобіля складає 144 461,00 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2023 року було залучено до участі у цивільній справі правонаступника позивача ОСОБА_4 , у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 .

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму матеріального збитку у розмірі 147 252 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 1922,65 грн.

Не погодившись з рішенням суду, адвокат Мишак Д.Е., представник ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково, а саме стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 52 608 грн., у задоволенні інших позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги апелянт зазначив, що при вирішенні питання про стягнення відшкодування шкоди суд не застосував норми спеціального права, а саме п. 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якого якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, апелянт вважає звіт ФОП ОСОБА_5 №135/19 про вартість матеріального збитку та вартості колісного транспортного засобу з урахуванням фактичного стану, є недопустимим доказом.

У своєму відзиві ОСОБА_2 просив суд апеляційну скаргу відхилити, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2023 року залишити без змін.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає не в повній мірі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

У відповідності до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність обставинами про те, що матеріальна шкода заподіяна позивачу з вини відповідача, а тому ці вимоги є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів з вказаними висновками суду погоджується не в повній мірі з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 28 жовтня 2019 року о 12:10 год.ОСОБА_1 керуючи автомобілем ВАЗ 2107, номерний знак НОМЕР_1 в м. Одесі по провулку Солонцеватий та перехресті вул. Атамана Головатого у м. Одесі, не переконався в безпеці свого руху та скоїв зіткнення з автомобілем марки Ford Focus номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, під керуванням ОСОБА_2 .

Вина ОСОБА_1 у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП встановлена постановою Приморського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2019 року у справі №522/19387/19 (а.с. 17 т.1).

У відповідності з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

Власником автомобіля марки Ford Focus номерний знак НОМЕР_2 , на час ДТП був ОСОБА_3 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2023 року було залучено до участі у цивільній справі правонаступника позивача ОСОБА_4 , у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 .

Судом також встановлено, що відповідно до висновку № 135/19 про вартість матеріального збитку та вартості колісного транспортного засобу з урахуванням фактичного стану, складеного ФОП « ОСОБА_5 », вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля Ford Focus номерний знак НОМЕР_2 , в результаті пошкодження при ДТП, яке мало місце 28 жовтня 2019 року становить 244 461, 00 грн.

Вартість колісного транспортного засобу автомобіля Ford Focus номерний знак НОМЕР_2 з урахуванням фактичного стану, в результаті пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді яка мала місце 28 жовтня 2019 року становить 91 853, 00 грн. (а.с.24 т.1).

Позивачем було вказане те, що страховою компанією була відшкодована завдана матеріальна шкода у розмірі 100 000 гривень.

Автомобіль Ford Focus номерний знак НОМЕР_2 належить ОСОБА_2 (а.с.88), цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО 3445833 від 08 травня 2019 року, з терміном дії з 09 травня 2019 року по 08 травня 2020 року із сумами страхового відшкодування за майнову шкоду у розмірі 100 000 грн., а за шкоду здоров`ю 200 000 грн.

Внаслідок ДТП ОСОБА_2 була заподіяна майнова шкода.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина 1 статті 1166 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У ч. 1 ст. 6 Закону № 1961-IV (тут і далі в редакції чинній на час ДТП) зазначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пункт 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 30 Закону № 1961-IV,транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Висновком № 135/19 про вартість матеріального збитку та вартості колісного транспортного засобу з урахуванням фактичного стану, складеного ФОП « ОСОБА_5 » встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Ford Focus номерний знак НОМЕР_2 становить 281350,92 грн., перевищує ринкову вартість цього автомобіля до пошкоджень 244 461,00 грн., у зв`язку з чим відновлення автомобіля є економічно недоцільним, а, відтак, транспортний засіб вважається фізично знищеним.

Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК(аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Тобто, розмір страхового відшкодування фактично залежить також від того, визнає власник транспортний засіб фізично знищеним чи ні, що було залишено судом першої інстанції поза увагою.

Оскільки вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, відновлення автомобіля є економічно недоцільним, а відтак транспортний засіб вважається фізично знищеним.

Отже, за встановлених у даній справі обставин, ОСОБА_2 підлягає відшкодуванню різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Наявним в матеріалах справи висновком № 135/19 про вартість матеріального збитку та вартості колісного транспортного засобу з урахуванням фактичного стану, складеного ФОП « ОСОБА_5 », вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля Ford Focus номерний знак НОМЕР_2 , в результаті пошкодження при ДТП, яке мало місце 28 жовтня 2019 року становить 244 461, 00 грн.

Вартість колісного транспортного засобу автомобіля Ford Focus номерний знак НОМЕР_2 з урахуванням фактичного стану, в результаті пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді яка мала місце 28 жовтня 2019 року становить 91 853, 00 грн.

Вказаний звіт відповідачем не оспорений, складений ФОП « ОСОБА_5 », на підставі Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»; Національному стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року №1440; Методиці товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої Міністерством юстиції України, Фондом державного майна України 24.11.2003 №142/5/2092, тощо; має всі необхідні розрахунки визначення вартості матеріального збитку та виконаний з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля ,а тому у розумінні статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» може являтись достовірним доказом вартості автомобіля після ДТП.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 підлягає відшкодуванню різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, що складає 52 608,00 грн. (244 461,00 грн 100 000 - 91 853,00 грн.)

Суд першої інстанції на вищевикладене уваги не звернув, невірно встановив обставини справи щодо розміру відшкодування та застосував норми матеріального права, в зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про стягнення матеріального збитку у розмірі 147 252 грн.

Відтак, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, рішення суду підлягає зміні, а саме зменшенню суми матеріального у розмірі 52 608,00 грн.

У частинах першій, другій статті 141 ЦПК України зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В зв`язку із задоволенням позовних вимог по майновій шкоді на 35 %, відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають перерозподілу в такому співвідношенні і понесені судові витрати.

Судом першої інстанції стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн., отже враховуючи задоволення позовних вимог по майновій шкоді на 35 % з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 1050,00 грн.

Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від від 17 жовтня 2014 року якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду першої інстанції позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1922,65 грн. (а.с. 3,4, т.1).

Звертаючись до апеляційного суду з апеляційною скаргою адвокат Мишак Д.Е., представник ОСОБА_1 просив звільнити його від сплати судового збору.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19 червня 2023 року було відкрито апеляційне провадження у даній справі та звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2208,78 грн.

З урахуванням того, що апеляційна скарга адвоката Мишак Д.Е., представника ОСОБА_1 підлягає задоволенню, колегія суддів дійшла до висновку про те, що з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір за подання позову до суду першої інстанції пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 672, 92 грн. З ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 2208,78 грн., що відповідає пропорційності заявлених позовних вимог та з урахуванням звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Що стосується стягнення сплати за проведення оцінки майна, яка відноситься до судових витрат. Колегія суддів зазначає, що договір про проведення оцінки майна укладено між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_2 05 листопада 2019 року, який не містить підпису самого ОСОБА_2 (а.с. 22).

З матеріалів справи також вбачається, що оплату за проведення оцінки сплачено ОСОБА_6 , яка не є стороною по справі (а.с. 13).

Також матеріали справи не містять доказів того, що позивач уповноважив ОСОБА_6 на сплату від його імені послуг за договором.

За таких підстав, колегія суддів прийшла висновку про відсутність підстав стягнення суми у розмірі 2791 гривні з відповідача на користь позивача.

З огляду на положення п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому згідно п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст.ст.368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Мишака Дмитра Едуардовича, представника ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2023 року змінити, зменшивши суму матеріального збитку, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) з 147 252, 00 гривень до 52 608 (п`ятдесят дві тисячі шістсот вісім) гривень.

Зменшити суму витрат на правову допомогу яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) з 3000, 00 гривень до 1050 (однієї тисячі п`ятдесят) гривень.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати у розмірі 672 (шістсот сімдесят дві) гривні 92 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати на користь держави судовий збір у розмірі 2208 (дві тисячі двісті вісім) гривень 78 копійок.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 24 серпня 2023 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.М. Вадовська

______________________________________ Є.С. Сєвєрова