СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/2242/23
Провадження № 2/306/719/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2023 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого-судді Уліганинця П.І.

за участю: секретаря судового засідання Стеблей А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Свалява справу за позовом представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Свалявська міська рада Закарпатської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивачки звернулася до суду з названим позовом, посилаючись на те, що Наказом Акціонерної фірми «Свалявський лісокомбінат» №492 від 26.11.1993 року ОСОБА_4 передано у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 60,2 кв.м. На підставі даного наказу було видано свідоцтво про право власності від 02.12.1993 року, однак оригінал даного свідоцтва на сьогоднішній день відсутній. Зазначила, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті останньої вищевказану квартиру прийняла її донька ОСОБА_5 , у зв`язку з чим, на думку представника позивачки, остання є власником спірної квартири. Вказує, що ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за свого життя покійна залишила заповіт, згідно якого все своє майно заповіла онукам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , остання від прийняття спадщини відмовилася. Так як у позивачки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на майно, що входить у спадщину, виникла необхідність у визнанні права власності на вказане майно в судовому порядку.

Сторони в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Представник позивачки позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. ОСОБА_3 проти задоволення позовних вимог не заперечила. Представник Свалявської міської ради просила розгляд справи проводити за наявними у матеріалах такої документами (а.с. 30-40, 44-45).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити зважаючи на наступне.

Відповідно до Наказу Акціонерної фірми «Свалявський лісокомбінат» №492 від 26.11.1993 року ОСОБА_4 передано у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 60,2 кв.м (а.с.6).

Як убачається з довідки КУП «Свалявське міське бюро технічної інвентаризації» від 26.06.2023 року №116 квартира за вищевказаною адресою зареєстрована на паперових носіях згідно архівних даних та реєстрових книг в книгу №6 за реєстровим №49 за ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право власності від 02 грудня 1993 року, виданого Акціонерною фірмою «Свалявський лісокомбінат» (а.с.7).

Згідно інформаційної довідки №346568260 від 14.09.2023 року відомості про реєстрацію права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 в реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні (а.с.8).

Відповідно до Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 26.01.2006 року, виданого Відділом РАЦС Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис №25, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Згідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 12.02.2013 року, виданим Відділом ДРАЦС Свалявського районного управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис №33, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.10).

Як убачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 12.02.2019 року, виданим Свалявським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис №31, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.11).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 04.11.2022 року, виданим Свалявським відділом ДРАЦС у Мукачівському районі, Закарпатській області, актовий запис №284, ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12).

Згідно довідки від 21.10.1993 року ОСОБА_4 проживала за адресою АДРЕСА_1 разом з дочкою ОСОБА_5 , зятем ОСОБА_7 та внуком ОСОБА_6 (а.с.13).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №7 від 13.12.2022 року, до укладання шлюбу ОСОБА_5 мала прізвище ОСОБА_8 (а.с. 14).

За життя ОСОБА_5 , залишила заповіт, який 10.03.2017 року був зареєстрований у спадковому реєстрі за №217, згідно якого остання зробила таке розпорядження: усе її майно, де б воно не було та з чого б не складалося , і взагалі те, що буде належати їй по закону на день її смерті заповіла: по частині, кожній внучці, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в рівних частках (а.с. 15).

Відповідно до заяви від 17.01.2023 року, ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.16).

Як убачається з нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_3 від 16.02.2023 року, остання відмовилася від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстровано в реєстрі за № 302) (а.с.17).

На квартиру за адресою АДРЕСА_1 виготовлено технічний паспорт ФОП ОСОБА_9 (реєстраційний номер НОМЕР_5 , інвентаризаційна справа №155/2023) (а.с.19-21).

Вищезгадані обставини стверджуються відповідними документами і ніким не оспорюються.

Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Міністерством комунального господарства УРСР і погодженою 15.01.1966 року із Верховним Судом УРСР, було встановлено, що реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать, зокрема, громадянам на праві особистої власності (п.п. 2, 4); будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягають реєстрації (п. 6); при відсутності правовстановлюючих документів, зазначених в Інструкції, у випадках включення в міську (селищну) смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу бюро технічної інвентаризації при наявності погосподарських книг сільської Ради депутатів трудящих складає списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам, з метою їх подальшої реєстрації, а при відсутності таких книг необхідних для реєстрації питання вирішуються в кожному окремому випадку за заявою зацікавленої особи з проведенням відповідного обстеження і якщо зібрані матеріали підтверджують належність будинку заявнику, вирішується питання про оформлення права власності (п.п. 10, 20).

Таким чином, на час будівництва житлового будинку, з урахуванням також положень ст. 4 ЦК Української РСР (1963 року), реєстрація права власності на нього не вимагалася, як докази належності будинку певній особі могли бути прийняті документи, що не були передбачені Додатком №1 до згаданої Інструкції від 31.01.1966 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його спадкодавцю на час його смерті ніким не оспорюється.

Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої законом від 17.07.97 № 475/97-ВР, передбачено право фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Згідно з нормою ст. 319 цього кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити з своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, виконуючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону й порушувати права інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановленим законом.

Ст. 321 ЦК України закріплений принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції, відповідно до ч.4 якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду з захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути ... в т.ч. припинення дії, яка порушує право.

За правилами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом.

За правилами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За приписами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З огляду на вищевикладене позов є обгрунтованим.

Керуючись ст. ст. 12, 18, 81, 200, 258, 263, 265, 273, 353 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 321, 328, 392, 1216, 1218, 1268 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Свалявська міська рада Закарпатської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешканкою АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГОЛОВУЮЧИЙ П.І.Уліганинець

09.11.2023 року