Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1970/20

Номер провадження: 2/511/121/23

05 жовтня 2023 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Іванової О. В.,

за участю секретаря Возняк Г.В.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат, 3% річних за користування грошовими коштами,

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «Консалт Солюшенс» звернувся до Роздільнянського районного суду Одеської області з уточненим позовом до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат, 3% річних за користування грошовими коштами, а саме грошової суми в розмірі 104 827,78 грн., що складається з: 28 830,49 грн. 3% річних за користування грошовими коштами; - 75 997,29 грн. інфляційні втрати, а також судові витрати (а.с.168-170).

Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 11.05.2006 року між відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», правонаступником кого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра», та ОСОБА_1 , укладено кредитний договір, згідно якого ОСОБА_1 отримала кредит на суму 43000доларів США, зі сплатою 9% річних, які нараховуються банком за фактичну кількість днів у періоді на залишок заборгованості, з кінцевим терміном повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 10.05.2011 року.

26.02.2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «Консалт Солюшенс» укладено договір про відступлення прав вимоги, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толочко Я.М. та зареєстрованим в реєстрі за №99 за змістом пункту 1 якого банк відступає Новому кредитору належні Банку, а новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників, згідно реєстру у додатку №1 цього договору. За змістом пункту 14 Додатку №1 до Договору про відступлення прав вимоги від 26.02.2020 рокудо Заявника ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кредитним договором від 11.05.2006. ТОВ «Консалт Солюшенс» сплатило ПАТ «КБ «Надра» кошти в порядку пункту 4 Договору до моменту набуття чинності Договором у розмірі 1 568 700,27 грн. без ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням №35 від 13.02.2020 року.

На підтвердження позовних вимог представник зазначав, що 09 липня 2012 року рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області у справі №1524/2-525/12 позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено та стягнуто з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 11.05.2006 року в сумі 222711,68 грн. та судові витрати по 1113.56 грн. судового збору з кожного. Правовідносини, що були предметом судового розгляду у справі №1521/2866/12 витікали з кредитного договору від 11.05.20066 року. Таким чином, станом на 06.07.2020 року і 14.08.2020 року, а так само на момент звернення до суду із зазначеним позовом залишок заборгованості відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 09.07.2012 у справі №2-525/2012 складає 222711,68 грн.

Не погоджуючись з вказаним позовом, 09.12.2022 представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Земляковим О.А. подано відзив на вищевказаний позов, відповідно до якого вважає позов необґрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.10.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 31.03.2020 року про заміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі за заявою ТОВ «Консалт Солюшенс» про заміну сторони у виконавчому провадженні з виконавчими документами, виданими судом у справі №1524/2-525/12 за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки право на звернення з даним позов ТОВ «Консалт Солюшенс» отримало у зв`язку зі зміною сторони на підставі ухвали суду від 31.03.2020 року то у разі скасування даної ухвали ТОВ «Консалт Солюшенс» на даний час не матиме права на звернення з даним позовом. Окрім того, зазначає, що само по собі рішення суду по справі №1524/2-525/12 не є грошовим зобов`язанням або підставою його виникнення. Окрім цього представник відповідача зазначає, що у разі коли судовим рішенням з боржника стягнуто суму неустойки (штрафу, пені), то правова природа відповідної заборгованості саме як неустойки у зв`язку з прийняттям такого рішення залишається незмінною, і тому на неї в силу припису частини другої статті 550 ЦПК України проценти не нараховуються. При цьому, обов`язок сплатити суму неустойки за невиконання зобов`язання, а також як і 3% річних та інфляційні, не є зобов`язанням в розуміння положень частини першої статті 509 ЦК України, а отже відсутні підстави і для застосування до цих правовідносин статті 625 ЦК України. Відтак нарахування 3% річних та інфляційних втрат на суму штрафу, пені, комісії, відсотків по кредиту є безпідставним.

31.03.2020 року ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області заяву ТОВ «Консалт Солюшенс» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено та замінено сторону стягувача ПАТ «КБ «Надра» її правонаступником ТОВ «Консалт Солюшенс» у виконавчому провадженні за виконавчими документами, виданими Роздільнянським районним судом Одеської області.

15 січня 2021 року Роздільнянським районним судом Одеської області було ухвалено заочне рішення по цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат, 3% річних за користування грошовими коштами.

Ухвалою суду від 29.11.2022 року зазначене вище заочне рішення було скасовано та призначено підготовче судове засідання.

05.04.2023 року ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат, 3% річних за користування грошовими коштами, в частині позовних вимог до ОСОБА_2 залишено без розгляду та закрито підготовче провадження.

28.04.2023 року представник позивача адвокат Теребуха К.І. звернулася до суду з клопотанням про повернення до стадії підготовчого провадження. В обгрунтування клопотання представник позивача вказала на те, що 05.04.2023 року суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження у зазначеній справі, проте в рамках підготовчого провадження не було розглянуто заяву про збільшення позовних вимог від 06.12.2022 року.

Так, ухвалою суду від 15.06.2023 року клопотання представника позивача адвоката Теребуха К.І. про повернення до стадії підготовчого провадження по цивільні справі за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат, 3% річних за користування грошовими коштами було задоволено та повернуто до підготовчого провадження.

25.07.2023 року ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області прийнято до провадження заяву про збільшення позовних вимог від 07.12.2022 року по зазначеній цивільній справі.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 14.09.2023 року підготовче провадження було закрито та призначено цивільну справу в редакції від 06.12.2022 року про збільшення позовних вимог за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про стягнення з ОСОБА_1 грошової суми в розмірі 104 827,78 грн., що складається з: 28 830,49 грн. 3% річних за користування грошовими коштами; - 75 997,29 грн. інфляційні втрати, а також судові витрати до судового розгляду по суті.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву, відповідно до якої просив розгляд справи здійснювати без його участі та участі відповідача.

В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

11 травня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 , укладено кредитний договір №05/05/2006/840-К/101, згідно якого ОСОБА_1 отримала кредит на суму 4 3000 доларів США, зі сплатою 9% річних, які нараховуються банком за фактичну кількість днів у періоді на залишок заборгованості, з кінцевим терміном повернення кредиту та процентів за ним - не пізніше 10.05.2011 року.

26.02.2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» укладено договір № GL2N79746 про відступлення прав вимоги, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толочко Я.М. та зареєстрованим в реєстрі за № 99, за змістом пункту 1 якого банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників, та/або заставодавців, та/або поручителів, зазначених у Додатку 1 до цього Договору (Боржники), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту), та/або договорами поруки та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього Договору, («Основні договори», Права вимоги). Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.

За змістом пункту 2 Договору за цим Договором Новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у Додатку № 1 до цього Договору, право вимагати сплати неустойок, пеней, штрафів, передбачених Основними договорами, право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань, права, що випливають із судових справ, виконавчих проваджень, право отримання коштів від реалізації заставного майна за Основними договорами. Розмір Прав вимоги, які переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надане Банку відповідно до умов Основних договорів.

За змістом пункту 14 Додатку № 1 до Договору № GL2N79746 про відступлення прав вимоги від 26.02.2020 року до Заявника ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кредитним договором №05/05/2006/840-К/101 від 11.05.2006, правовідносини за яким були предметом судового розгляду у справі № 2- 525/2012 року.

ТОВ «Консталт Солюшенс» сплатило ПАТ «КБ «НАДРА» кошти в порядку пункту 4 Договору до моменту набуття чинності Договором у розмірі 1 568 700,27 гривень без ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 35 від 13.02.2020 року.

09 липня 2012 року рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області у справі №1524/2-525/12 позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено; стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором №05/05/2006/840-К/101 від 11.05.2006 року в сумі 222711,68 гривен, де заборгованість по кредиту - 123156,85 гривен, заборгованість по відсоткам - 17183,42 гривен; пеня за порушення строку сплати кредиту - 550,50 гривен; заборгованість по комісії - 47467,77 гривен, штраф - 34356,14 гривен та стягнуто судові витрати по 1113.56 гривен судового збору з кожного.

Правовідносини, що були предметом судового розгляду у справі № 1521/2866/12, витікали з кредитного договору № 05/05/2006./840-К/101 від 11.05.2006 року.

31.03.2020 року ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено; замінено сторону стягувача - ПАТ «КБ «Надра» її правонаступником - ТОВ «Консалт Солюшенс» у виконавчому провадженні за виконавчими документами, виданими Роздільнянським районним судом Одеської області у справі №1524/2-525/12 за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка була оскаржена до Одеського апеляційного суду адвокатом Земляковим Олексієм Анатолійовичем, діючим від імені ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 31 березня 2020 року про заміну сторони виконавчого провадження. Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви. Здійснити розподіл судових витрат, втім постановою Одеського апеляційного суду від 08.12.2022 року апеляційну скаргу адвоката Землякова О.А., діючого від імені ОСОБА_1 , - залишено без задоволення, а ухвалою Одеською апеляційного суду від 23.12.2022 року у задоволенні заяви адвоката Землякова Олексія Анатолійовича, діючого від імені ОСОБА_1 , про стягнення судових витрат було відмовлено.

16.10.2012 року на виконання рішення Роздільнянського районного суду Одеської області у справі №2-525/2012 Роздільнянським районним судом Одеської області було видано виконавчий лист.

Виконавчий лист №2-525/12, виданий 26.10.2012 року Роздільнянським районним Одеської області, пред`являвся до виконання неодноразово.

17.01.2013 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області Цепаком О.Я. відкрито виконавче провадження №36124196 з виконання виконавчого листа № листа №2-525/2012, виданого 26.01.2013 року Роздільнянським районним судом Одеської області, боржник: ОСОБА_1

25.01.2013 року постановою державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Скориком Олександром Павловичем відкрито виконавче провадження №36125087 з виконання виконавчого листа №2-525/2012, виданого 26.01.2013 року Роздільнянським районним судом Одеської області, боржник: ОСОБА_2

18.04.2013року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області Цепаком О.Я. було зупинено виконавче провадження №36124196 за виконанням виконавчого листа №2-525/2012 виданого 26.10.2012 року Роздільнянським районним судом Одеської області, боржник ОСОБА_1

18.02.2014 року постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Ковеленко В.О. було прийнято до виконання виконавче провадження №36124196 за виконанням виконавчого листа №2- 525/2012 виданого 26.10.2012 року Роздільнянським районним судом Одеської області, боржник: ОСОБА_1

27.03.2015 року постановою старшого державного виконавця першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Гринь А.Д. було повернуто виконавчий документ стягувану у виконавчому провадженні №45078954 за виконанням виконавчого листа №2-525/2012 виданого 26.10.2012 року Роздільнянським районним судом Одеської області, боржник: ОСОБА_2

30.06.2020 року постановою начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Коржової Ю.Е. було повернуто виконавчий лист №2-525/2012, виданий 26.10.2012 року Роздільнянським районним судом міста Одеси стягувану - ТОВ «Консалт Солюшенс».

06.07.2020року постановою Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області було ОСОБА_4 було відкрито виконавче провадження №62485908 по примусовому виконанню виконавчого листа №2- 525/2012 виданого 26.10.2012 року Роздільнянським районним судом Одеської області, боржник: ОСОБА_2

14.08.2020року постановою Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щипковим Єгором Олексійовичем було відкрито виконавче провадження №62822619 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-525/2012, виданого 26.10.2012 року Роздільнянським районним судом Одеської області щодо боржника ОСОБА_1 .

Таким чином, станом на 06.07.2020 року і 14.08.2020 року, а так само, станом на момент звернення позивача з позовною заявою, залишок заборгованості відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 09 липня 2012 року у справі №2-525/2012 складає 222711,68 грн.

У підготовчому засіданні представником позивача адвокатом Теребуха К.І. було подано суду заяву збільшення позовних вимог, а саме просила стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача грошову суму в розмірі 104 827, 78 грн., що складається з 28 830,49 3% річних за користування грошовими коштами; 75 997, 29 інфляційних втрат. Дана заява обґрунтована тим, що звертаючись в 2020 р до суду ТОВ «Консалт Солюшенс» просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 3% річних інфляційних втрат в розмірі 60 950, 54 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання. Оскільки ТОВ «Консалт Солюшенс» подало позов щодо стягнення 3% річних та інфляційних витрат 28 жовтня 2020 року, за цей час на відповідачку ОСОБА_1 жодних нарахувань штрафних санкцій не здійснювалося, але і самою ОСОБА_1 не здійснювалося жодних платежів для погашення існуючої заборгованості, у зв`язку з чим ТОВ «Консалт Солюшенс» отримало право на пред`явлення вимог по штрафним санкціям за період із дня подання позову до суду до дня подачі цієї заяви. Тому з урахуванням зазначеного вище, просить збільшити позовні вимоги, а саме стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача грошову суму в розмірі 104 827, 78 грн., що складається з 28 830,49 3% річних за користування грошовими коштами; 75 997, 29 інфляційних втрат.

За змістом частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3)виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4)виконання обов`язку боржника третьою особою.

За змістом частини першої статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З врахуванням фактичних обставин справи товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» є правонаступником публічного акціонерного товариства «Комерційний банк Надра» в матеріальних правовідносинах, що виникли на підставі кредитного договору №05/05/2006/840-К/101 від 11.05.2006 року та рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 09 липня 2012 року у справі №1524/2-525/12.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

При цьому, слід зазначити, що за змістом частини четвертої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В порушення зазначених правових норм відповідачка ОСОБА_1 та ОСОБА_2 рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 09 липня 2012 року у справі №1524/2-525/12 в частині 222711,68грн. не виконали, заборгованість ПАТ «КБ «Надра» своєчасно не сплатили своє грошове зобов`язання, встановлене та підтверджене рішенням суду, перед ПАТ «КБ «Надра» прострочили.

Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини другої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу.

Так, відповідно до частини п`ятої статті 11 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Отже, залишок заборгованості відповідачів перед позивачем у розмірі 222711,68 грн., що був встановлений рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 09 липня 2012 року у справі №1524/2-525/12 є зобов`язанням відповідно до норм цивільного права.

Відповідно до статті 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Як вбачається з тексту рішення заочним рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 09 липня 2012 року у справі №1524/2-525/12, зобов`язання відповідача виражено у гривні.

Таке зобов`язання зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобов`язанням.

За змістом частини першої статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В період з 16.07.2012 року (дата набрання законної сили рішенням суду) по цей час відповідач безпідставно користуються коштами у розмірі 222711,68 грн, що належали до сплати ПАТ «КБ «Надра», а після укладення договору про відступлення права вимоги - позивачу.

За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно зі ст. 625 ЦК Україна, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки ст. 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів інфляційних втрат та трьох процентів річних за період з 01.11.2017 року до 28.10.2020 року в розмірі 60950,54 грн., в тому числі 40958,20 грн., розмір інфляційних витрат та 19992,34 грн., три проценти річних. На підтвердження своїх доводів надав суду розрахунок суми боргу за рішенням суду з урахуванням встановленого індексу та трьох процентів річних. Після збільшення позивачем позовних вимог період нарахування 3% річних та інфляційних втрат було надано додатковий розрахунок інфляційних втрат, який рахується з наступного дня після подання позовної заяви, а саме з 29.10.2020 до 23 лютого 2022 року включно, оскільки відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні вєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

Згідно із частиною другою статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори, а й інші правочини, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти, а також рішення суду.

За змістом ст. 524 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт).

Тобто, приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, три проценти річних та інфляційні втрати повинні нараховуватися на суму основного боргу.

Беручи до уваги факт виникнення у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зобов`язань вже на підставі рішення суду, вбачається, що на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, але, оскільки .

Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року №6-49цс12.

У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що тири процента річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення.

Тому при обрахунку трьох процентів річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні.

Такого висновку дійшов Верховний Суд в Постанові від 19 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц.

Відповідно до ч. 1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Відповідно до п. 5.1. Кредитного договору, договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань за Договором. Припинення дії Договору здійснюється відповідно до діючого законодавства України.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти (а, відповідно до цього, і неустойку) за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі ст. 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статі 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Правовий аналіз положень статей 526,599,611,625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Добровільно виконувати рішення суду боржники відмовилися, отже, у кредитора виникло право стягувати заборгованість за весь час невиконання рішення суду про стягнення боргу шляхом подання нового позову, адже на підставі чинного судового рішення від 09.07.2012р. між позивачем та відповідачами виникло грошове зобов`язання, невиконання якого зумовлює застосування положень частини другої етапі 625 ЦК України.

Саме цією нормою, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошових зобов`язань, забезпечені права та інтереси позивача в охоронних правовідносинах, на підставі чинного судового рішення.

За змістом норми ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Стаття 625 ЦК України, розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц, у справі № 910/1238/17 від 23.05.2018 та по справі № 459/3560/15-ц від 16.05.2018 року.

Таким чином, сума три процента річних ті індекс інфляції банком визначені правильно, позаяк аргументи відповідачів про неправильність нарахування грошової суми, яка підлягає стягненню з відповідачів за невиконання ними грошових зобов`язань на підставі ст. 625 ЦК України, - є неспроможними.

Щодо пропущення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання, визнання незаконними дії державного виконавця, скасування постанов про відкриття виконавчого провадження та визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню відповідачами жодного доказу до суду не надавалося.

Щодо застосування строку позовної давності, суд виходить з наступного, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). До теперішнього часу грошове зобов`язання за кредитним договором та чинне рішення суду від 09.07.2012 року дотепер не виконані, а тому зобов`язання відповідачів перед банком до теперішнього часу не припинилося.

Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та трьох процентів річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим.

Верховний Суд у Постанові від 8 листопада 2019 року по справі №127/15672/16-ц (провадження №14-254цс19) погодився з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах №910/16945/14 та №908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі №918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах №905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому, право на позов про стягнення коштів на підставі етапі 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

У цій справі банк пред`явив позов 02.11.2020 року, а 07.12.2022 року позовні вимоги було збільшено.

Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, та індекс інфляції за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні трьох процентів річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором.

Враховуючи зазначене, три процента річних, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, підлягають застосуванню до порушеного грошового зобов`язання, складовою якого, зокрема, є також нараховані проценти за користування кредитними коштами, строки сплати яких передбачено договором.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заборгованість за інфляційними витратами та три проценти річних підлягають стягненню з відповідачки за період з 01.11.2017 р. по 23.02.2022 р., які нараховані на прострочену суму боргу за невиконання грошового зобов`язання, в сумі 104 827,78 грн., що складається з: 28 830,49 грн. 3% річних за користування грошовими коштами; - 75 997,29 грн. інфляційні втрати.

Зазначений висновок суду узгоджується із висновками КЦС у складі Верховного Суду в Постанові у справах № 6-2129цс16 від 19.10.2016 р.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2102,00 грн.(а.с.10).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 95, 141,263-265, 280-283, 353, 354 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат, 3% річних за користування грошовими коштами про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», , 65048, м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 36, офіс 308, суму заборгованості в розмірі 104 827 (сто чотири вісімсот двадцять сім) грн. 78 коп., що складається з: 28 830,49 грн. 3% річних за користування грошовими коштами; - 75 997,29 грн. інфляційні втрати.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», , 65048, м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 36, офіс 308, в рахунок відшкодування судових витрат 2102,00 грн.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення вступної та резолютивної частини - протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. В. Іванова