ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 613/190/23 Головуючий суддя І інстанції Сеник О. С.
Провадження № 22-ц/818/1286/23 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про стягнення аліментів
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бабій Лідії Володимирівни на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 08 травня 2023 року, по цивільній справі № 613/190/23, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник позивача адвокат Бабій Л.В., звернувся до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 , у якому просив: зменшити розмір аліментів, присуджений рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 15 квітня 2014 року по справі № 613/458/14 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрівка Богодухівського району Харківської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , працює ТОВ «Авто-ОВІ» (м. Харків, проспект Московський, б. 248 кв. 42), водієм, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/2 (однієї другої) частини усіх видів доходу, щомісяця до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 19.03.2014 року, але не менше 30% прожиткового мінімумам для дитини відповідного віку, та стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня вступу рішення у законну силу; виконавчий лист Богодухівського районного суду Харківської області від 15 квітня 2014 року по справі № 613/458/14 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрівка Богодухівського району Харківської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , працює ТОВ «Авто-ОВІ» (м. Харків, проспект Московський, б. 248 кв. 42), водієм, який зареєстрований та проживає адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/2 (однієї другої) частини усіх видів доходу, щомісяця до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 19.03.2014 року, але не менше 30% прожиткового мінімумам для дитини відповідного віку, - відкликати та визнати таким, що не підлягає подальшому виконанню з дня набрання рішенням законної сили.

Позовна заява мотивована тим, що до згаданого рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 15 квітня 2014 року по справі №613/458/ у позивача ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_5 . З матір`ю дитини ОСОБА_5 позивач на той день не перебував у зареєстрованому шлюбі. Крім того, після вказаного рішення райсуду ІНФОРМАЦІЯ_6 у позивача у шлюбі з ОСОБА_6 народилася донька ОСОБА_7 .

Вказав, що на даний час старша донька позивача від першого шлюбу - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є повнолітньою, однак, в період з дати досягнення нею 18 років позивач не звертався до суду із заявою про зменшення розміру аліментів та сплачував аліменти у раніше визначеному розмірі за рішенням суду. Крім того, він надав можливість відповідачці мешкати у належному позивачу будинку по АДРЕСА_1 , незважаючи на те, що у неї є власне житло.

Зазначає, що після початку війни у нього значного погіршився майновий стан, він втратив роботу та залишився без прибутку, однак, продовжував добровільно сплачувати відповідачці аліменти, стягнуті за рішенням суду.

У листопаді 2022 року, влаштувавшись на роботу, позивач пішов до виконавчої служби з метою повідомити про працевлаштування, та дізнався, що оскільки він певний час не працював, йому буде зроблено перерахунок заборгованості з аліментів, виходячи з 1/2 розміру середньомісячної заробітної плати по Харківській області (12510,00 грн.), що призведе до виникнення заборгованості та притягнення позивача до кримінальної відповідальності за борги по сплаті аліментів.

На даний час позивач працевлаштувався водієм автотранспортних засобів у ТОВ МК «М`ясний» та отримав заробітну палату у листопаді 2022 року в розмірі 5590,91 грн. та у грудні 2022 року у розмірі 6150 грн., з яких 1/2 частину він сплачує на аліменти, стягнуті рішенням суду, та із залишку має виділити кошти на утримання двох інших його дітей, при цьому самому позивачеві взагалі не залишається коштів на проживання.

ОСОБА_1 зазначив, що він, як батько усіх своїх дітей, має намір забезпечувати їх всім необхідним в міру своїх фінансових можливостей, не дискримінуючи права жодної з них, оскільки має батьківські почуття любові та турботи до кожного з них. Діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу. Однак, у позивача змінився сімейний та майновий стан після призначення судом аліментів, при цьому, один з двох дітей, на користь яких здійснюється стягнення аліментів за рішенням суду, досяг повноліття.

Крім того, у позивача також є матір похилого віку та бабуся, які також потребують матеріальної допомоги.

Вважає, що розмір стягуваних аліментів підлягає зменшенню і стягненню лише на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/6 (однієї шостої) частки заробітку (доходу) щомісячно.

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 08 травня 2023 року було відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, адвокат Бабій Л.В. просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду необґрунтоване, незаконне, ухвалене без достатніх правових підстав, з суттєвими порушеннями норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Зауважив, що при розгляді справи судом першої інстанції було не повністю з`ясовані всі обставини справи, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення, він сплачує більш ніж 70 % від свого доходу на утримання дітей, а з врахуванням погашення заборгованості у нього взагалі не залишається коштів.

У письмовому відзиві ОСОБА_2 просить рішення залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Вказала, що наразі за рішенням суду від 15.04.2014 з позивача стягуються аліменти на утримання лише сина ОСОБА_8 ї їх розмір складає частини усіх видів доходу позивача, відповідно до ч.5 ст.183 СК України, і позовна вимога про зменшення розміру на 1/6 суперечить вимогам законодавства та є незаконною.

Зазначила, що окрім сплати аліментів на сина будь-якої участі у житті сина не приймає, а фактично всю свою увагу, матеріальну та моральну підтримку зосередив на теперішній сім`ї.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків.

Згідно зі ч. 9, 10 ст. 7 Сімейного Кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

У відповідності до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 4 статті 273 ЦПК України встановлено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказані висновки містяться постанові Верховного Суду від 12.01.2022 у справі №545/3115/19 (провадження №61-18145св20).

Отже, з аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 Сімейного Кодексу України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується наявними у справі доказами.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 12.10.2022, виданого повторно, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.15).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 12.10.2022, виданого повторно, ОСОБА_1 та ОСОБА_9 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 18).

З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, відповідно до якого Сазоно-Баланівською сільською радою Богодухівського району Харківської області 01 лютого 2012 року вчинено актовий запис про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_9 . Відомості про батька внесені відповідно до ст. 126 СК України (за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою).

Як вбачається зі змісту свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 15.03.2016, ОСОБА_1 15.03.2016 укладено шлюб із ОСОБА_10 .

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 12.10.2022, виданого повторно, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 16, 17).

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 15.04.2014 по справі № 613/458/14-ц задоволено позов ОСОБА_2 . Ухвалено стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрівка Богодухівського району Харківської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , працює ТОВ «Авто-ОВІ» (м. Харків, проспект Московський, б. 248 кв. 42), водієм, який зареєстрований та проживає адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/2 (однієї другої) частини усіх видів доходу, щомісяця до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 19.03.2014, але не менше 30% прожиткового мінімумам для дитини відповідного віку (а.с. 14).Рішення набрало законної сили.

20.07.2016 державним виконавцем Богодухівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області було відкрито виконавче провадження ВП № 51808853 по примусовому виконанню виконавчого листа Богодухівського районного суду Харківської області № 613/458/14, виданого 08.05.2014, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/2 (однієї другої) частини доходів.

23.02.2023 у вказаному виконавчому провадженні державним виконавцем винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, у зв`язку з тим, що у ОСОБА_1 утворилася заборгованість зі сплаті аліментів, сукупний розмір якої згідно з розрахунком від 23.02.2023 за період з 01.02.2022 по 31.01.2023 складає 13641,72 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Згідно з довідкою-розрахунком від 23.02.2023 у виконавчому провадженні № 51808853, станом на 31.01.2023 у ОСОБА_1 була наявна заборгованість по аліментам, які сплачуються відповідно до виконавчого листа № 613/458/14 від 08.05.2014, виданого Богодухівським районним судом Харківської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Розмір заборгованості склав 13641,72 грн.. Станом на 31.01.2022 заборгованість була відсутня.

Отже, фактично з 01.02.2022 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини усіх видів доходу (1/4 середньомісячної заробітної плати у Богодухівському районі), що в період з лютого по жовтень 2022 року складало 2741,00 грн., у листопаді 2022 року 1397,72 грн., з грудня 2022 року складає 1537,50 грн..

З 01.02.2022 з позивача стягуються аліменти в розмірі 1/4 (однієї четвертої), а не 1/2 (однієї другої) частини всіх видів доходу, тобто, державним виконавцем було враховано факт досягнення повноліття старшою дитиною позивача ОСОБА_3 , та вдвічі зменшено розмір частки, в якій стягуються аліменти, і наразі з позивача на користь відповідачки стягуються аліменти лише на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до довідок Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради від 22.05.2022 № 2615- та від 04.10.2022 № 2615-, дружина позивача ОСОБА_6 та донька позивача ОСОБА_7 зареєстровані як внутрішньо переміщені особи та фактично мешкають у м. Івано-Франківськ.

Згідно з відомостями трудової книжки ОСОБА_1 , копію якої надано до матеріалів справи, позивач станом на дату винесення судом рішення про стягнення аліментів (08.05.2014) працював у ТОВ «Авто-ОВІ» водієм, з 15.05.2015 по 16.06.2015 працював у ПАТ «Богодухівський м`ясокомбінат» водієм, з 20.10.2015 по 05.05.2016, з 08.02.2017 по 27.04.2020, з 02.07.2020 по 22.02.2022 у ТОВ «Авто-ОВІ» водієм, з 18.10.2022 по 31.10.2022 у ТОВ «Богодухівський молзавод» водієм, з 03.11.2022 працює у ТОВ «МК «М`ясний» водієм.

Відповідно до довідки ТОВ «Авто-ОВІ» від 13.04.2023 № АО000000001, ОСОБА_1 працював у ТОВ «Авто-ОВІ» з 02.07.2020 по 22.02.2022 на посаді водія автотранспортних засобів категорії «Д», дохід за період з 01.09.2022 по 22.02.2022 склав 34721,05 грн., у т.ч. за жовтень 2021 року 6176,73 грн., за листопад 2021 року 6113,86 грн., за грудень 2021 року 7067,81 грн., за січень 2022 року 6915,50 грн., за лютий 2022 року 8447,15 грн..

Як вбачається з довідки, із заробітної плати позивача здійснювались утримання у наступному розмірі: у вересні 2021 року 1255,00 грн., у жовтні 2021 року 2520,46 грн., у листопаді 2021 року 2508,20 грн., у грудні 2021 року 2865,63 грн., у січні 2022 року 2801,85 грн., у лютому 2022 року 3366,75 грн., всього у сумі 15317,89 грн..

Згідно з довідкою ТОВ «МК «М`ясний» від 11.04.2023 № 190 та довідкою про доходи від 20.01.2023, ОСОБА_1 працює у ТОВ «МК «М`ясний» на посаді водія автотранспортних засобів з 03.11.2022 та отримав заробітну плату: в листопаді 2022 року в сумі 6818,18 грн., у грудні 2022 року в сумі 7500,00 грн. (а.с.8).

З довідки про доходи ТОВ «МК «М`ясний» від 11.04.2023 № 189, вбачається, що ОСОБА_1 за період з листопада 2022 року по березень 2023 року отримав дохід у сумі 36818,18 грн., у т.ч.: у листопаді 2022 року 6818,18 грн., у грудні 2022 року 7500,00 грн., у січні 2022 року 7500,00 грн., у лютому 2023 року 7500,00 грн., у березні 2023 року 7500,00 грн.

Із заробітної плати позивача здійснювались утримання аліментів : у березні 2023 року в сумі 1509,38 грн.

Відповідно до договору дарування від 08.07.2002, посвідченого приватним нотаріусом Богодухівського районного нотаріального округу Селютіною Л.П., ОСОБА_1 є власником 22/24 частини жилого будинку зі службовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13).

Відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.02.2023 підтверджено, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 .

Позивачем також надано до матеріалів справи копії пенсійних посвідчень ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_12 , 1934 року народження (а.с.7, 10).

Статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріального утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття (ч.2 ст.183 СК України).

Частиною 2 ст.182 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з ч.ч. 2-5 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

З огляду на викладене, мінімальний гарантований державою розмір аліментів складає 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а не 1/4 (одну четверту) від доходу платника аліментів, як помилково вважає відповідач.

Водночас, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Так, відповідно до ч.3 ст.181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Доведення саме вказаних обставин є підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів, у тому числі, і шляхом зміни способу їх стягнення.

Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 липня 2019 року по справі № 415/4386/16-ц, врахування якої є обов`язковим в силу приписів ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

ОСОБА_1 звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на зміну його сімейного стану, а саме: народження дитини ОСОБА_5 від матері ОСОБА_9 та народження дитини ОСОБА_7 у шлюбі з ОСОБА_6 .. У свою чергу, зазначені зміни сімейного стану позивача, з урахуванням також і необхідності винаймати житло для дружини та доньки позивача в м. Івано-Франківськ як для внутрішньо переміщених осіб, наявності у позивача на утриманні непрацездатних матері та бабусі, відсутності у позивача власного житла, яке зайняла відповідачка, виникнення у позивача заборгованості по сплаті аліментів, на думку позивача, є свідченням погіршення його майнового стану та підставою для зменшення розміру аліментів.

Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

У статті 77 ЦПК України вказано про належність доказів:

1. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

2. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

3. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

4. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У статті 78 ЦПК України зазначено про допустимість доказів:

1. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Про достатність доказів вказано у ст. 80 ЦПК України:

1. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

2. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Матеріалами справи підтверджено, що після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів (15.04.2014) та видачі виконавчого листа (08.05.2014) позивач уклав шлюб із ОСОБА_6 та ІНФОРМАЦІЯ_6 у нього в цьому шлюбі народилася донька ОСОБА_7 .

Таким чином, сімейний стан позивача змінився після постановлення судового рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_1 ..

Тому суд першої інстанції правильно не взяв до уваги доводи позивача про народження у нього дитини ОСОБА_5 , оскільки, виходячи зі змісту ч.1 ст.192 СК України, підставою для зменшення розміру аліментів є такі зміни матеріального або сімейного стану, які відбулися саме після винесення рішення суду про стягнення аліментів.

Разом з тим, дитина ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , тобто, до ухвалення рішення суду про стягнення аліментів (15.04.2014), а відтак, презюмується, що наявність цієї дитини була врахована при винесенні рішення суду.

Доказів того, що станом на дату ухвалення рішення суду про стягнення аліментів ОСОБА_1 не був обізнаний про своє батьківство щодо дитини ОСОБА_5 або оспорював своє батьківство, і тому не повідомляв суд про наявність у нього цієї дитини, позивачем до матеріалів справи не надано.

Також виходячи зі змісту відомостей трудової книжки, ОСОБА_1 постійно працював майже весь період з дати ухвалення рішення суду про стягнення аліментів по 22.02.2022, не маючи великих перерв у трудовому стажі.

Така перерва мала місце лише в період з 23.02.2022 по 17.10.2022 (вісім місяців), однак, відповідно до довідки Богодухівського ВДВС від 23.02.2023, ОСОБА_1 у цей період аліментів не сплачував.

Сплата аліментів була поновлена позивачем лише з березня 2023 року, після того, як державним виконавцем було застосовано до позивача заходи примусу у вигляді тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами (постанова від 23.02.2023 ВП 51808853 а.с.79). За період роботи з листопада 2022 року по лютий 2023 року із заробітної плати позивача не здійснювались відрахування на аліменти.

Як вбачається зі змісту довідки державного виконавця, фактично з 01.02.2022 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини усіх видів доходу (1/4 середньомісячної заробітної плати у Богодухівському районі), що в період з лютого по жовтень 2022 року складало 2741,00 грн., у листопаді 2022 року 1397,72 грн., з грудня 2022 року складає 1537,50 грн..

Отже, у відповідності до ч.3 ст.183 СК України, державним виконавцем з лютого 2022 року було припинено стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , та з позивача стягуються аліменти лише на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 (однієї четвертої), а не 1/2 (однієї другої) частини всіх видів доходу (за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Як вбачається з довідки у позивача з 03.11.2022 матеріальний стан ОСОБА_1 покращився, а саме він влаштувався на роботу. При цьому, заробітна плата позивача, яку він отримує на даний час, працюючи з 03.11.2022 у ТОВ «МК «М`ясний» (в середньому 7363,64 грн. на місяць), фактично не зменшилась, а збільшилась порівняно із заробітною платою, яку ОСОБА_1 отримував у ТОВ «Авто-ОВІ» за період з жовтня 2021 року по лютий 2022 року (в середньому 6944,21 грн. на місяць), тому колегія суддів відхиляє доводи щодо скрутного матеріального становища.

Також, з довідки вбачається, що розмір аліментних утримань із заробітної плати позивача зменшився порівняно з періодом його роботи на ТОВ «Авто-ОВІ», що підтверджується довідками з місця роботи ОСОБА_1 , згідно з якими у вересні 2021 року із заробітної плати позивача здійснювались утримання в розмірі 1255,00 грн., у жовтні 2021 року 2520,46 грн., у листопаді 2021 року 2508,20 грн., у грудні 2021 року 2865,63 грн., у січні 2022 року 2801,85 грн., у лютому 2022 року 3366,75 грн., а в березні 2023 року із заробітної плати позивача здійснене утримання аліментів у сумі 1509,38 грн..

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що з документів наданих самим позивачем документів, його матеріальний стан не погіршився, а покращився.

Тому, наявність заборгованості по сплаті аліментів не є доказом погіршення матеріального стану платника аліментів.

Твердження позивача про виникнення додаткових витрат з огляду на те, що його дружина ОСОБА_6 та дочка ОСОБА_7 вимушені винаймати житло у м. Івано-Франківськ, не підтверджене жодними доказами, а надані позивачем копії довідок про взяття їх на облік як внутрішньо переміщених осіб не підтверджують ані факту понесення додаткових витрат, ані їх розміру.

З приводу тверджень представника позивача про те, що він позбавлений можливості перевезти родину у безпечне місце в м. Богодухів, оскільки відповідачка ОСОБА_2 зайняла його будинок та відмовляється виїжджати звідти, незважаючи на наявність у власності відповідачки квартири по АДРЕСА_3 , суд зазначає, що ОСОБА_1 не звертався до суду з позовом про визнання відповідачки такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Судом наразі розглядається позов ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів (частки доходу платника, в якій сплачуються аліменти), а не позов ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, а відтак, судом наразі оцінюється саме матеріальний стан платника аліментів ОСОБА_1 .. При цьому, позивачем не надано доказів того, що вказана нерухомість (власна квартира) приносить відповідачці самостійний дохід, який здатний вплинути на матеріальний стан одержувача аліментів.

Доводи представника позивача про необхідність утримання ОСОБА_1 матері та бабусі похилого віку не звільняють його від обов`язку сплати аліментів, оскільки право на утримання від позивача мають не лише батьки, а й дитина, яка, на відміну від батьків, позбавлена можливості отримувати самостійних дохід.

Отже, виходячи з вищевикладеного, розмір аліментів на утримання дітей, призначений рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 15.04.2014 по справі № 613/458/14-ц, відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні ще двох дітей, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з ОСОБА_2 сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та суперечитиме інтересам дитини.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, приходить до обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення його позову, оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану - народження двох інших дітей від інших матерів сама по собі не є свідченням погіршення матеріального стану позивача та не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20) від 06 червня 2022 року у справі № 523/8403/19 (провадження № 61-14523св21).

Враховуючи відсутність підстав для зменшення розміру аліментів, суд першої інстанції правильно вважав, що не підлягають задоволенню і похідні позовні вимоги про відкликання та визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого листа Богодухівського районного суду Харківської області від 15 квітня 2014 року по справі № 613/458/14.

Отже, враховуючи вищевикладене, позивач не довів належними та допустимими доказами зміни сімейного стану, що він не спроможний сплачувати призначений судом розмір аліментів.

У справі відсутні належні та допустимі докази того, що внаслідок зміни у сімейному стані погіршився матеріальний стан платника аліментів-позивача у справі, а тому висновок суду про недоведеність позову є законним та обґрунтованим, а доводи скарги цього висновку не спростовують.

За правилом ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Відповідачем в порушення вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України не було надано суду доказів у розумінні ст.ст. 77-80 ЦПК України, що загальний розмір стягнутих з нього аліментних зобов`язань перевищує 50 % його місячного доходу.

Доводи скарги про те, що він сплачує більш ніж 70 % від свого доходу на утримання дітей, а з врахуванням погашення заборгованості у нього взагалі не залишається коштів, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне..

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що, у даному випадку, слід розмежовувати поняття «розмір аліментів, що підлягає стягненню» і «розмір аліментів, який фактично стягується». Так, як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, загальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з позивача, на підставі рішення, яке набрали законної сили, дійсно складає частину.

Проте, розмір аліментів, які фактично стягуються з відповідача, є значно нижчим та складає частину (постанова державного виконавця а.с.79), доказів іншого матеріали справи не містять і позивачем не доведено.

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності зводяться до невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин.

Таким чином, оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, погіршення стану здоров`я, а наявність двох інших дітей від інших матерів, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, апеляційний суд вважає, що підстав для зменшення аліментів немає.

Оскільки оскаржене рішення суду відповідає нормам матеріального і процесуального права, а висновки суду доводами скарги не спростовуються, то відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Передбачених ст. 141 ЦПК України підстав для перерозподілу судових витрат не встановлено.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бабій Лідії Володимирівни залишити без задоволення.

Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 08 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складений 06 листопада 2023 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії Ю.М.Мальований.

Н.П.Пилипчук.