Справа № 536/1783/23
Провадження № 2/536/728/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Реки А.С.,

за участю секретаря судового засідання Клонової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання,-

Встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів у зв`язку із продовженням навчання. В обґрунтування позовних вимог вказала, що вона на даний час є студенткою 2 курсу денної форми навчання на контрактній основі Київського університету культури, 4 рівня акредитації з терміном навчання з 17 жовтня 2022 року по 30 червня 2026 року. Згідно ст.199 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь щомісячно аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів кожного місяця до терміну закінчення її навчання.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 05 вересня 2023 року було відкрито провадження у справі та призначено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Ялисоветський А.А. в судове засідання не з`явилися, від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності (а.с.24).

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, надав в провадження суду заяву, відповідно до якої просить суд провести розгляд справи за його відсутності, позов визнає в повному обсязі (а.с.25).

Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками останньої є ОСОБА_2 , ОСОБА_4 (а.с.4).

Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінила прізвище, ім`я та по батькові на ОСОБА_1 (а.с.3).

Відповідно до довідки Київського університету культури № 2412 від 11.08.2023, ОСОБА_1 дійсно є студентом 2 курсу Київського університету культури денної форми навчання на контрактній основі. Термін навчання з 17 жовтня 2022 року по 30 червня 2026 року (а.с.8).

Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх сина, дочки регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200, 201 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності,володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав,у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів,виключних правна результати інтелектуальної діяльності,корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з роз`ясненнями п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Встановивши, що ОСОБА_1 , батьками якої є ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , є студенткою 2 курсу Київського університету культури на контрактній основі та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги на період навчання для оплати освітніх послуг, витрати на навчання, суд, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами докази на предмет їх належності, допустимості та достатності для правильного вирішення справи, дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 та стягнення з ОСОБА_2 аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів кожного місяця до терміну закінчення її навчання, зважаючи на те, що ОСОБА_1 здобуває вищу освіту, навчається на денній оплатній формі навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а батько не заперечує проти надання такої допомоги, тобто має відповідну можливість, та виходячи з рівності обов`язку матеріальних витрат обох батьків.

Суд вважає необхідним при ухваленні рішення стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка звільнена від його сплати при зверненні до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 182, 191, 198 - 201 СК України, ст.ст. 2, 4, 5,12, 13, 76- 81, 89, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268, 274, 279, 430 ЦПК України, суд,-

Ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, починаючи з 24.08.2023 до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення нею 23 років, за умови продовження навчання.

Стягнути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення суду в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання в межах оплати платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

СуддяА. С. Река