Справа № 345/1388/23
Провадження № 22-ц/4808/1056/23
Головуючий у 1 інстанції Якимів Р. В.
Суддя-доповідач Мальцева
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Мальцевої Є.Є.

суддів: Луганської В.М., Фединяка В.Д.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини з 2000 грн до 10000 грн щомісячно до повноліття.

Свої вимоги мотивує тим, що перебувала у шлюбі з відповідачем, який розірваний рішенням суду 14.03.2014. Від шлюбу народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.09.2019 постановлено стягувати із відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі по 2000,00 грн щомісячно. Позивач несе значно більші витрати на утримання сина, оскільки він подорослішав, навчається в Калуському політехнічному фаховому коледжі. Вона змушена оплачувати потреби на навчання, і такі витрати їй важко нести самостійно. Відповідач достатніх коштів на утримання дитини не надає, хоча є працездатною особою, працює приватним підприємцем та отримує відповідні доходи. Крім того за період з 2021-2023 року він придбав два нежитлові приміщення та квартиру у м. Калуші. Це свідчить, що фінансовий стан відповідача покращився, та він має змогу платити аліменти на утримання сина в більшому розмірі. Тому позивач просить збільшити розмір аліментів до 10000 грн на дитину та стягнути судові витрати.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 27 червня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Судом вирішено збільшити розмір аліментів, що стягуються згідно з виконавчим листом, виданим на підставі рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.09.2019 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми 2000 гривень до твердої грошової суми в розмірі 6000 гривень щомісячно.

Розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону.

Стягнення аліментів в новому розмірі розпочати з часу набрання цим рішенням законної сили і проводити до досягнення дитиною повноліття, припинивши з цього моменту стягнення аліментів за рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.09.2019 по цивільній справі №345/1920/19.

Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 644,16 грн судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3000 грн за оплату правової допомоги.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3600 грн за оплату правової допомоги.

Виконавчий лист №345/1920/19 про стягнення із відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 твердої грошової суми 2000,00 гривень виданий Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області - відкликаний.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач не довела підстав для зміни розміру аліментів, не обґрунтувала новий розмір аліментів, не підтвердила обставини, на які посилається більш того, приховала від суду власні зміни в матеріальному стані, що свідчать про його покращення.

Так, суд першої інстанції не врахував доведених відповідачем фактів, а саме того, що він добросовісно виконує батьківські обов`язки, спілкується з сином, приймає участь в його житті. На заощаджені для нього кошти відповідач придбав для сина житло квартиру в місті Калуші. Відповідач не має боргів по сплаті аліментів.

Змін в його матеріальному стані не відбувалося, нерухомість ним була придбана ще до ухвалення рішення суду про стягнення аліментів в розмірі 2000 грн.

Судом не враховано погіршення стану здоров`я відповідача, що він підтвердив документально.

Також суд не надав уваги тому, що саме у позивача матеріальний стан змінився, про що свідчить придбання нею дорогого автомобіля.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надавала.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи категорію справи, ціну позову розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що сторони по справі перебували у шлюбі, який розірваний рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області 14.03.2014 року (а.с.3).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є батьком сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Позивач ОСОБА_2 та її син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані по АДРЕСА_1 (а.с.9).

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.09.2019 постановлено стягувати із відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі по 2000,00 грн щомісячно (а.с.4-5).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_1 є власником:

- нежитлового приміщення 7 АДРЕСА_2 , дата реєстрації 01.04.2021 року;

- нежитлового приміщення 6 АДРЕСА_2 , дата реєстрації 01.04.2021 року;

- квартири АДРЕСА_3 , дата реєстрації 21.07.2022;

- квартири АДРЕСА_4 , дата реєстрації 02.06.2014 (а.с.11-12).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_2 є власником:

- нежитлового приміщення АДРЕСА_5 , дата реєстрації 26.07.2022 року;

- нежитлового приміщення АДРЕСА_6 , дата реєстрації 30.03.2021 року;

- проммагазину по АДРЕСА_7 , дата реєстрації 14.04.2014;

- квартири АДРЕСА_7 , дата реєстрації 24.02.2012; квартири АДРЕСА_1 , дата реєстрації 01.12.2012. (а.с.28-31).

Згідно з інформацією ГСЦ МВС від 23.05.2023:

за ОСОБА_1 зареєстровані транспортні засоби:

-31.08.2016 - автомобіль ОСОБА_5 ,

-20.08.2020 року автомобіль Шкода Октавія;

за ОСОБА_2 21.10.2021 року зареєстрований автомобіль ОСОБА_5 .

Звертаючись до суду з позовом про збільшення аліментів, позивач вказувала, що дитина подорослішала, навчається у коледжі, потребує більше коштів на утримання, а визначений судом розмір аліментів у твердій грошовій сумі 2000 грн є недостатній для задоволення сучасних потреб дитини.

Задовольняючи позов суд першої інстанції врахував матеріальне становище дитини, сторін по справі, стан здоров`я кожної з сторін, і вважав, що аліменти в стягнутому розмірі є недостатніми, тому справедливим та розумним, необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини буде стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі в розмірі 6000,00 гривень, оскільки заявлену в позові суму аліментів в розмірі 10000 грн позивач не обґрунтувала.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ч. 7 ст. 8 СК України передбачають, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини).

Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналогічна норма викладена і в ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства".

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Згідно зі ст. 18 Конвенції ООН про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України та роз`ясненнями, викладеними у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд першої інстанції визначив, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька.

Тому, встановивши, що син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з позивачем, суд погодився, що розмір утримання, якого потребує дитина, значно зріс у порівнянні із 2019 роком, коли первісно були стягнуті аліменти, і суми аліментів 2000 грн не вистачає для того, щоб забезпечити нормальні умови його життя, розвитку та харчування 17-річного сина сторін.

Державою встановлюється мінімальна та максимальна сума аліментів, перша з яких становить 50% від прожиткового мінімуму, визначеного для дітей відповідної вікової категорії.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Саме у відповідності до положень ст.ст. 12, 81, 89 ЦПУ України суд вирішував, чи довела позивач ОСОБА_2 обставини щодо зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я її, як одержувача аліментів, або платника аліментів з часу їх стягнення на час звернення з даним позовом, як підстави для зміни розміру аліментів.

Так, позивач вказувала, що відповідач є працездатною особою, працює приватним підприємцем та отримує відповідні доходи. Крім того за період з 2021-2023 року він придбав два нежитлові приміщення та квартиру у м. Калуші. Це свідчить, що фінансовий стан відповідача покращився та він має змогу платити аліменти на утримання сина в більшому розмірі.

Відповідач, заперечуючи проти позову, вказував, що аліменти, призначенні за рішенням суду сплачуються регулярно. Щодо придбання ним нерухомості, то квартиру придбано для потреб сина, а нежитлові приміщення було придбано за договорами від 2019 року - ще на час первісного призначення аліментів на утримання сина. Крім того стан здоров`я його погіршився, через що відповідач позбавлений можливості до важкої фізичної праці та визнаний тимчасово непридатним до військової служби. В свою чергу, позивач не вказала про покращення її майнового стану, оскільки 14.01.2020 року вона придбала нежитлове приміщення АДРЕСА_8 , здає в оренду нежитлове приміщення №18 пр. Українки, 66 корп.1, має магазин по АДРЕСА_7 , а також придбала автомобіль Мерседес за ціною не менше 30000 доларів США.

За таких обставин суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази, вважав, що наявні підстави для збільшення розміру стягнутих аліментів, однак позивач не обґрунтувала достатньо розмір утримання сина, про яке вона завила в позові, тому прийшов до висновку про часткове задоволення позову в розмірі 6000 грн.

Перевіривши справу, колегія суддів погоджується в повному обсязі з рішенням суду.

Доводи апеляційної скарги відповідача є аналогічними запереченням проти позову, наданим суду першої інстанції, які були предметом перевірки суду першої інстанції.

Отже, позиція апелянта фактично зводиться до незгоди із рішенням суду, при цьому ним не спростовані висновки суду стосовно його можливості надавати матеріальне утримання в більшому розмірі, ніж було визначено в 2019 році. Ні під час розгляду справи судом першої інстанції, ні в апеляційній скарзі відповідач не зазначав свій дохід, не надав відомостей, які б спростували вимоги позивача.

Разом з тим, з інформації про придбання відповідачем нерухомого майна вбачається, що він купив квартиру на своє ім`я, що ніяк не підтверджує його пояснення, що вказане житло куплено саме для сина. Також судом з`ясовано, що він зареєстрував право власності на два об`єкти нерухомого майна, при цьому твердження апеляційної скарги про те, що ці об`єкти були придбані це в 2019 році, тому не повинні братися судом до уваги, не є слушними, оскільки про право власності відповідача на ці об`єкти позивач могла дізнатися тільки після їх державної реєстрації.

Враховуючи такі обставини а саме, факт придбання відповідачем декілька об`єктів нерухомості протягом 2021-2023 років, автомобіля - не має значення посилання відповідача на його стан здоров`я, внаслідок якого він не має можливості займатися важкою працею. Суд перевірив також матеріальний стан позивача, яка за цей же період також придбала два об`єкта нерухомості і автомобіль, і справедливо прийняв до уваги інтереси дитини, яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення, стала дорослішою, має більші потреби.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач регулярно сплачує аліменти, не має заборгованості, тому нібито відсутні підстави для зміни розміру аліментів, не мають значення з урахуванням характеру спору.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні. А отже, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді Є.Є. Мальцева

В.М. Луганська

В.Д. Фединяк