Провадження №6/523/394/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2023 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Дяченко В.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Томілко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі №7 Суворовського районного суду м. Одеси подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Хлєбникова Олександра Володимировича, стягувач у виконавчому провадженні: ОСОБА_1 , боржник ОСОБА_2 про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку,

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Хлєбников О.В. звернувся до суду з поданням, відповідно до якого просить вирішити питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, що не зареєстровано належним чином, а саме на квартиру площею 70,2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на підставі Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 від 25.07.1996 року, виданого управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, та декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ОД63, виданий 07.08.2017, видавник: Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, при здійсненні виконавчого провадження № 71131027 з примусового виконання виконавчого листа № 523/10297/19 виданого 21.02.2023 Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 462 712,10 грн.

В обґрунтування подання вказано, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Хлєбникова Олександра Володимировича перебуває виконавче провадження № 71131027 з примусового виконання виконавчого листа № 523/10297/19 виданого 21.02.2023 Суворовським районний судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 462 712,10 грн.

За вказаним виконавчим документом боржником э ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

19 квітня 2023 року боржник отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження №71131027 та копію виконавчого провадження.

Станом на теперішній час боржником рішення суду самостійно не виконується.

Згідно рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03.03.2021, 17 грудня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір дарування, відповідно до якого ОСОБА_4 набула право власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 58,2 кв.м., житловою площею 37,8 кв. м.

Під час правомірного користування квартирою ОСОБА_1 провела реконструкцію, в наслідок якої площа квартири стала 70.2 кв. м., житлова 37.7 кв. м.

Після проведення реконструкції була проведена відповідна державна ресстрація права власності на підставі декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер; ОД63 від 07.08.2017.

Однак, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 19.10.2015 року, яке набрало законної сили 09.03.2016 року, у цивільній справі № 523/1597/15-ц, договір дарування квартири АДРЕСА_2 , укладений між боржником ОСОБА_2 , та стягувачем ОСОБА_5 , був визнаний недійсним.

Посилаючись на те, що станом на сьогоднішній день ОСОБА_2 володіє та користується вказаною квартирою, розуміючи вірогідність стягнення збитків, що визначені рішенням суду, яке перебуває на виконанні у приватного виконавця, боржник ухиляється від належної реєстрації права власності на вказану квартиру, приватний виконавець просить суд звернути стягнення на нерухоме майно боржника, що не зареєстровано в установленому законом порядку.

Оглянувши матеріали подання та справи, вислухавши приватного виконавця, представника заінтересовоаї особи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення подання приватного виконавця з наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Хлєбникова Олександра Володимировича перебуває виконавче провадження № 71131027 з примусового виконання виконавчого листа № 523/10297/19 виданого 21.02.2023 Суворовським районний судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 462 712,10 грн.

Боржнику відомо про наявність виконавчого провадження.

Боржником рішення суду самостійно не виконується.

В процесі примусового виконання рішення суду встановлено, що кошти, яких було б достатньо для виконання вимог виконавчого документа, у боржника відсутні, рухоме та нерухоме майно за боржником не зареєстровано.

Згідно копії договору дарування нерухомого майна від 17 грудня 2014 року ОСОБА_2 передав (подарував), а обдарована ОСОБА_4 прийняла безоплатно у власність квартиру АДРЕСА_2 .

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 19.10.2015 року договір дарування квартири АДРЕСА_2 , укладений між боржником ОСОБА_2 , та стягувачем ОСОБА_3 , був визнаний недійсним. Рішення законної сили 09.03.2016 року.

Відповідно до постанови Одеського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року ОСОБА_1 був добросовісним набувачем майна - квартири АДРЕСА_2 , за час володіння якою здійснила поліпшення вказаного нерухомого майна шляхом здійснення будівельних ремонтних робіт, які не підлягають відокремленню від майна, оскільки є складовою нерухомого майна.

Згідно ч. 2 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Станом на теперішній час боржнику фактично належить квартира площею 70,2 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку не зареєстровано належним чином за боржником.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

При цьому, за змістом ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 4 ст. 10 ЦПК України, при розгляді справ суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, завершальною стадією якого є виконання судового рішення. Затримання виконання судового рішення може бути виправданим лише за виняткових обставин. Проте, у будь-якому разі, таке затримання не може бути настільки довгим, аби була знищена сама сутність того права, яке захищається частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Тому Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях дійшов висновку, що неспроможність держави вжити належних заходів для виконання рішення суду впродовж строку, визначеного національним законодавством, означає позбавлення частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод її корисного значення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду».

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (Заява N 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначає, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції", від 19 березня 1997 року, п. 40, ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі "ІммобільяреСаффі" проти Італії").

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Як встановлено в ході виконавчого провадження у боржника відсутнє майно та кошти на рахунках у банку, на яке б можливо було б здійснити стягнення.

Про існування виконавчого провадження боржнику достеменно відомо, оскільки приватним виконавцем вручено копію постанови про відкриття виконавчого провадження та копію виконавчого провадження (а.с.12 зворот)

А тому, суд вважає, що боржник вчиняє дії з метою приховання майна, а саме останній ухиляється від реєстрації права власності на нерухоме житлове майно квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема з метою ухилення від виконання рішення суду від 03 березня 2021 року, а тому подання приватного виконавця підлягає задоволенню.

Згідно ч. 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Зазначене кореспондується також із ч. 10 ст. 440 ЦПК України, відповідно до якого, питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Положення ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» містять визначення термінів, у тому числі державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Верховний Суд у постанові від 24.01.2020 року у справі №910/10987/18 зазначив, що за змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є, перш за все, встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Подібний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 року у справі №911/3594/17, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.02.2018 року у справі №925/1121/17 та від 17.04.2019 року у справі №916/675/15.

Таким чином, вирішуючи питання про звернення стягнення на незареєстроване в установленому законом порядку майно боржника, суд врахував всі досліджені обставини, зокрема, дії боржника, щодо уникнення відповідальності за борговими зобов`язаннями, вчинення дій з метою приховання майна та унеможливлення виконання рішення суду від 03 березня 2021року

З огляду на викладене, враховуючи, що звернення стягнення на незареєстроване в установленому законом порядку майно боржника необхідне для виконання рішення суду, з метою захисту прав стягувача, враховуючи тривалість невиконання рішення суду, суд вважає, що подання приватного виконавця слід задовольнити, оскільки, виконання рішень суду без зазначеного заходу є неможливим.

Керуючись ст.ст. 258-261, 440 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження»,суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Хлєбникова Олександра Володимировича, стягувач у виконавчому провадженні: ОСОБА_1 , боржник ОСОБА_2 про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку - задовольнити.

Звернути стягнення на нерухоме майно боржника, що не зареєстровано належним чином, а саме на квартиру площею 70,2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на підставі Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 від 25.07.1996 року, виданого управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, та декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ОД63, виданий 07.08.2017, видавник: Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, при здійсненні виконавчого провадження № 71131027 з примусового виконання виконавчого листа № 523/10297/19 виданого 21.02.2023 Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 462 712,10 грн.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд міста Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 20.11.2023 року.

Суддя