Справа № 309/708/16-ц
Провадження № 2/309/191/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2023 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Савицький С.А.

при секретарі Мацунич В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Рошиець Наталії Павлівни про визнання недійсним договору дарування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася в суд з позовом про визнання недійсним та скасування договору дарування житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , укладеного 03.02.2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 що посвідчений нотаріусом Хустського нотаріального округу Рошинець Н.П. за реєстровим № 376.

Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що була у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 1939 року народження. За час спільного проживання із чоловіком побудували житловий будинок з надвірними побудовами розташований в с.Іза ,Хустського району, Закарпатській області. ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік помер у віці 70 років, після смерті чоловіка проживає одна. В листопаді-грудні 2015 року звернулась до органу соціального захисту населення із заявою про отримання субсидії на житлово-комунальні послуги. Отримала необхідний перелік документів серед яких значився документ , що посвідчує право власності. Тоді їй стало відомо , що спільно збудований з чоловіком житловий будинок з надвірними спорудами подарований її внуку ОСОБА_2 на підставі договору дарування житлового будинку від 3 лютого 2009року. Зазначеним договором ОСОБА_4 подарував цілий житловий будинок розташований в АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , який є їхнім внуком. Вважає укладення та нотаріальне посвідчення зазначеного договору незаконним та таким, що підлягає скасуванню із тих підстав, що даритель знаходився у вкрай важкому стані після інсульту, чотири роки був нерухомий та важко говорив. Також зазначає, що як дружина дарителя згоди на дарування спільно нажитого майна в шлюбі не давала, їй було не відомо про укладення такої угоди. Внук скористався цим та не поставив її до відому про оформлення договору дарування. Просить визнати недійсним та скасувати договір дарування житлового будинку розташованого в АДРЕСА_1 , укладеного 3 лютого 2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що посвідчений нотаріусом Хустського нотаріального округу Рошинець Н.П. за реєстровим №376.

02.09.2016 року позивачем подано заяву про зміну підстав позову. Відповідно до якої, позивачка зазначає, що в процесі розгляду справи нотаріусом надіслано до суду заперечення на позов та копію підписаної позивачкою заяви, із якої вбачається, що вона підписала заяву-згоду на укладення договору дарування. Стосовно підписання нею особисто зазначеної заяви позивачка не заперечує, однак їй дали вже підготовлений документ, нічого не пояснювали тільки показали де треба підписати. Натомість онук пояснив, що чоловік хоче дати на нього заповіт і оскільки будинок їх спільний, то вона теж має підписати. Вважала , що підписала саме заповіт.

Відповідачем ОСОБА_2 заперечення проти позову не подано. Представник відповідача ОСОБА_5 заперечила щодо задоволення позовної заяви. Зазначила, що договір дарування від 03.02.2009 року укладався за участі позивачки. Вона у її присутності та нотаріуса, а також свідка ОСОБА_6 особисто надала згоду чоловікові ОСОБА_3 на дарування будинку та підписала заяву, при цьому нотаріусом їй було роз`яснено суть заяви та правові наслідки, із чим вона погодилась. Мови стосовно заповіту не було. Правочин здійснювався за участі свідка, якого запросили підписати договір дарування, у зв`язку із тим, що дарувальник ОСОБА_3 за станом здоров`я не міг самостійно підписати документ. Будучи присутньою при підписанні договору дарування ОСОБА_1 жодних заперечень не висловлювала.

Відповідач приватний нотаріус Хустського нотаріального округу Рошинець Н.П. подала письмові заперечення на позовну заяву, заперечує щодо задоволення позову, оскільки договір був укладений та підписаний за волею дарувальника та за згодою його дружини згідно діючого законодавства. У письмових поясненнях зазначила, що Договір дарування будинку посвідчений нею 03 лютого 2009 року за реєстровим № 736, який укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 при свідкові ОСОБА_6 , яка підписала договір дарування у зв`язку із хворобою ОСОБА_3 у її присутності а також у присутності дружини дарувальника - ОСОБА_1 . При цьому ОСОБА_1 надавала письмову згоду на дарування будинку, заявою, оригінал якої зберігається у нотаріальній справі, копію якої надала суду.

Ухвалою суду від 01.03.2016 року було відкрито провадження у справі.

22.09.2016 представником позивача подано клопотання про зупинення провадження у справі, у зв`язку із смертю позивачки, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , до виявлення спадкоємців позивача .

Ухвалою Хустського районного суду від 22.09.2016 року провадження у даній справі зупинено до визначення спадкоємців ОСОБА_1

05.05.2017 р. до суду надійшло клопотання ОСОБА_7 , мешканця АДРЕСА_2 . Відповідно до якого ОСОБА_7 , зазначає, що на підставі заповіту від 01.04.2016 року мати ОСОБА_1 все своє майно заповіла йому. Як спадкоємець, ОСОБА_7 подав заяву на прийняття спадщини після смерті матері, тому він є правонаступником у судовому процесі. Просить допустити його до участі в справі в якості позивача як правонаступника померлого позивача з тими ж позовними вимогами.

Ухвалою від 22 травня 2017 року відновлено провадження у справі.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , суду пояснила, що в той день знаходилася на своєму робочому місці в магазині. До неї прийшла жінка та попросила її у нотаріуса підписати документ, за ОСОБА_3 , оскільки він за станом здоров`я не може сам підписатись. Також запитала чи є у неї із собою паспорт громадянина України. ОСОБА_6 погодилась, зайшла до приватного нотаріуса Роширець Н.П., яка їй пояснила причину необхідності підписатися в договорі дарування за ОСОБА_3 та зміст документу. У кабінеті було декілька людей в тому числі і старша жінка. Вона ні з ким не спілкувалася, поставила підпис та пішла.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що привіз ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та їх онука ОСОБА_2 до приватного нотаріуса на їх прохання . На скільки він пам`ятає , то для оформлення договору дарування будинку онуку. Під час підписання договору була присутня ОСОБА_1 та свідок, із якою особисто не знайомий. Жодних заперечень стосовно дарування будинку онуку із сторони ОСОБА_1 він не чув.

Позивач ОСОБА_7 та його представник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися. Представником позивача до суду подано заяву про розгляд справи й його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримують та просять позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилися. Представником відповідача до суду подано заяву про розгляд справи у її відсутності та за відсутності відповідача, проти задоволення позовних вимог заперечують вважають позов безпідставним, не доведеним та просять відмовити у задоволенні позову

Відповідно до ст.ст. 211, 223 та ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

03.02.2009 року був укладений договір дарування між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . посвідчений приватним нотаріусом Рошинець Н.П. за реєстровим № 376.

На обґрунтування позовних вимог, щодо визнання недійсним та скасування договору дарування позивач зазначила, що не надавала згоди на дарування спільно нажитого майна в шлюбі. В подальшому після надання приватним нотаріусом суду заяви-згоди на укладення договору дарування за особистим підписом позивачки, змінила підстави позову, визнала що вона підписала документ який їй надано нотаріусом. При цьому зазначила, що онук їй пояснив, що чоловік хоче дати на нього заповіт , а так як будинок є у їхній спільній власності то позивачка також має підписати заповіт. Тому вважала що підписує заповіт, тобто документ за яким право власності на майно може перейти до іншої особи тільки після її смерті , та не наважилася б на дарування будинку так як це її єдине житло, при цьому посилається на норми ст. 229 ЦК України .

Приватний нотаріус Хустського нотаріального округу Рошинець Н.П. у письмових поясненнях вказала, що Договір дарування будинку посвідчений нею 03 лютого 2009 року за реєстровим № 736, який укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 при свідкові ОСОБА_6 , яка підписала договір дарування у зв`язку із хворобою ОСОБА_3 у її присутності а також у присутності дружини дарувальника- ОСОБА_1 .

При цьому ОСОБА_1 надавала письмову згоду на дарування будинку, заявою, оригінал якої зберігається у нотаріальній справі, копію якої надала суду.

Свідок ОСОБА_6 , підтвердила, що підписала договір дарування замість дарувальника ОСОБА_3 , оскільки останній за станом здоров`я не міг самостійно підписати документ. При цьому у її присутності нотаріус роз`яснила сторонам його зміст, правові наслідки його укладення. Договір дарування від 03.02.2009 року укладався за участі дружини дарувальника ОСОБА_1 .

При цьому, вказані вище обставини, на переконання суду, не дозволяють кваліфікувати дії позивача як такі , що вчинені під впливом помилки. Оцінивши в сукупності всі обставини справи та надані докази, пояснення на обґрунтування позову надані позивачем , суд оцінює критично.

Позивачка особисто підписала заяву згоду на укладення договору дарування, належних та допустимих доказів, які б вказували на те, що позивач підписала заяву згоду на укладення договору дарування її чоловіком ОСОБА_4 під впливом помилки суду не надано.

Відповідно до ч.1 ст.229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом

З роз`яснень, викладених у пункті 19постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» вбачається, що відповідно до ст.ст.229-233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Відповідно дост.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Виходячи зі змісту статей 203,717 ЦК України, договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди.

Враховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, дійсно було і має істотне значення.

Таким чином, правових підстав визнання недійсним та скасування договору дарування, укладених між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 при свідкові ОСОБА_6 судом не встановлено, а відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, поклавши їх на позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, на підставі ст. 203, 215, 229, , 717, 718, 719, 722 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Рошигнець Наталії Павлівни про визнання недійсним договору дарування - відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Хустського

районного суду: Савицький С.А.