Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/986/23
Провадження № 2/935/369/23
РІШЕННЯ

Іменем України

25 вересня 2023 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської в складі:

головуючого судді Янчук В.В.,

за участі секретаря судового засідання Кумечко С.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без виклику сторін, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до Коростишівського районного суду Житомирської області з вищезазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 17.08.2011 між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого позивачем емітовано та видано відповідачу кредитну картку, відкрито картковий рахунок та встановлено кредитний ліміт на платіжну картку, який в подальшому збільшений до 30000,00 грн.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua складає між нею та банком договір та довідку про умови кредитуванням з користуванням кредитки «Універсальна,30 днів пільгового періоду» Кредитор свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у сумі, визначеній у договорі.

Однак ОСОБА_1 у порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконувала, в результаті чого станом на 20.03.2023 утворилась заборгованість за кредитним договором у сумі 30 366,91 грн., яка складається з: 24992,12 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5374,79 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

З урахуванням наведеного, позивач просить стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість, а також витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою суду від 05 квітня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження за позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику з повідомлення сторін.

18.04.2023 ОСОБА_1 до суду подано відзив, в якому остання просила відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Вказала, що анкета-заява від 17.08.2011 підписана відповідачем при отриманні банківської карти у ПАТ «Приватбанк», не містить відомостей щодо погодженого кредитного ліміту, розмір відсоткової ставки, умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а також інших істотних умов кредитного договору. Таким чином, на думку відповідача, вимога щодо стягнення заборгованості за відсотками, пенею та штрафами є необґрунтованим. Вважає, що Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовими частинами укладеного між відповідачем та позивачем кредитного договору, оскільки вони повністю залежать від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити (і вносить) відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування та матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка, ознайомилась та погодилась з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг, а також що вказані документи взагалі містили істотні умови договору.

29.05.2023 на адресу суду надійшла відповідь на відзив представника позивача, в якій останній зазначає, що доводи представника відповідача, зазначені у відзиві, є надуманими та повністю спростовуються доказами по справі. При укладенні договору від 17.08.2011 відповідачем ОСОБА_1 була підписана заява, в якій остання власноруч зазначила свої персональні дані, іншу інформацію, необхідну для отримання кредиту та підтвердила свою згоду на те, що заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, довідка про умови кредитування з користування кредитки «Універсальна, 30 днів пільгових періоду» складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Крім того, відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді. Зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: заяві позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. У довідки про умови кредитування з користуванням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» де зазначено відсоткову ставку за кредитом відповідача, вказано розмір комісій та штрафів. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови та між сторонами був укладений саме кредитний договір у письмовій формі. На підставі заяви відповідачу було відкрито картковий рахунок, ключем до якого є пластикова картка, яка була отримана відповідачем, а також мобільний телефон, вказаний позичальником, при цьому надано можливість здійснювати дистанційне обслуговування рахунку. При цьому, з виписки по картковому рахунку відповідача вбачається, що ОСОБА_1 встановлено кредитний ліміт, а також, що остання користувалася кредитним рахунком: здійснювала готівкові та безготівкові операції по ньому, проведення яких є неможливим без отримання платіжної картки. Оскільки виписка з банківського рахунку відповідача містить інформацію про рух грошових коштів, баланс станом на дату укладання рахунку, тощо, вказаний документ як і розрахунок заборгованості, підписаний представником АТ КБ «ПриватБанк», є належним та допустимим доказом. При цьому, відповідачем розрахунок не спростований, а контррозрахунок не наданий.

При відкритті провадження у справі сторонам, в ухвалі роз`яснено, що вони мають право подати до суду заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження або клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, відзив на позов та відповідь на відзив і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Інших заяв та клопотань до суду від сторін не надходило.

Розглянувши заяви по суті справи сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднанням є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України)

Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Судом встановлено, що 17.08.2011 між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, згідно з умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку та довідку про умови кредиту з користування кредитом «Універсальна, 30 днів пільгового періоду».

У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг у Приватбанку і Тарифами банку.

Відповідно до довідки АТ «Приватбанк» ОСОБА_1 згідно з кредитним договором б/н отрима ла картки: № НОМЕР_1 , дата відкриття 17.08.2011, термін дії до 02/15; № НОМЕР_2 , дата відкриття 25.04.2012, термін дії до 08/15; № НОМЕР_3 , дата відкриття 10.08.2015, термін дії до 08/19; № НОМЕР_4 , дата відкриття 01.11.2015, термін дії до 10/19; № НОМЕР_5 , дата відкриття 25.01.2016, термін дії до 01/20; № НОМЕР_6 , дата відкриття 21.09.2017, термін дії до 07/21; № НОМЕР_7 , дата відкриття 29.08.2018, термін дії до 06/22; № НОМЕР_8 , дата відкриття 19.02.2019, термін дії до 01/23.

Згідно з довідкою про зміни умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача, кредитний ліміт за кредитною карткою змінювався, складав станом на 17.08.2011 року - 300,00 грн., 17.08.2011 року 500,00 грн., 23.11.2011 року 0,00 грн., 30.11.2011 року 0,00 грн., 13.07.2012 1 300,00 грн., 22.07.2015 130,00 грн., 11.01.2016 0,00 грн., 15.01.2016 0,00 грн., 21.09.2017 0,00 грн., 29.08.2018 1 000,00 грн., 22.09.2018 3 000,00 грн. 22.09.2018 2 000,00 грн. 22.09.2018 3 200,00 грн., 24.09.2018 5 000,00 грн., 01.10.2018 10 000,00 грн., 16.10.2018- 15 000,00 грн., 15.11.2018 22 000,00 грн., 05.12.2018 26 500,00 грн., 06.12.2018 30 000,00 грн., 20.12.2019 30 000,00 грн., 31.12.2019 30 000,00 грн., 28.01.2020- 30 000,00 грн., 08.02.2020 30 000,00 грн., 18.03.2020- 30 000,00 грн., 31.03.2020 30 000,00 грн., 14.04.2020 30 000,00 грн., 27.04.2020- 30 000,00 грн., 08.05.2020 30 000,00 грн., 19.05.2020 30 000,00 грн., 14.07.2020 29 972,41 грн., 22.07.2020 29 972,00 грн., 31.07.2020 29 951,50 грн., 11.08.2020 29 951,50 грн., 25.08.2020 29 946,47 грн., 28.08.2020- 29 929,00 грн., 28.08.2020 29 936,00 грн., 29.08.2020 29 919,00 грн., 30.08.2020 29 883,00 грн., 30.08.2020 29 889,00 грн., 30.08.2020 29 900,00 грн., 31.08.2020 29 878,00 грн., 01.09.2020 29 873,00 грн., 07.09.2020 29 873,00 грн., 23.09.2020 29 873,00 грн., 06.10.2020 28 873,00 грн., 29.11.2020 28 866,00 грн., 11.01.2021 кредитний ліміт становить 0,00 грн.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Позивачем зазначено, що свої зобов`язання за договором він виконав у повному обсязі, однак, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

Згідно з наданими банком розрахунками заборгованість відповідача за кредитним договором від 17.08.2011 року станом на 20.03.2023 становить 30366,91 грн., яка складається з: 24992,12 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5374,79 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

При цьому, при укладенні кредитного договору сторони керувалися положенням частини першої статті 634 Цивільного кодексу України, відповідно до якого договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Суд зазначає, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в цьому випадку - АТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі ст.1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Обґрунтовуючи право на нарахування процентів, банк, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 17.08.2011 б/н, посилався на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті Банку www.privatbank.ua) та Тарифи як невід`ємні частини спірного договору, довідку про умови кредитування з користуванням кредиту « Універсальна ,30 днів пільгового періоду».

Суд також вказує, що з урахуванням приписів ч. 6 ст.8 ЦПК України обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної з сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору (такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17).

Відповідач ознайомлена з умовами користування кредитної карти «Універсальна 30 днів пільгового періоду» в яких зазначено, відсотки за користування кредитною картою, а також період користування та відсоткова ставка щодо заборгованості, встановлено у вигляді процентів за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що, АТ КБ «Приватбанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Доводи відповідача про відсутність доказів отримання відповідачем платіжної картки, емітованих АТ КБ «Приватбанк», спростовується наявними доказами у матеріалах справи, а саме: довідкою АТ «Приватбанк», відповідно до якої відповідачу у межах кредитного договору б/н від 17.08.2011 отримала платіжні картки.

Щодо доводів відповідача про те, що позивачем на підтвердження обставин справи не надано первинних документів, а отже, наявність розрахунку чи виписки з рахунку не можуть підтверджувати як проведення операцій по картковому рахунку, так і існування заборгованості за ним, суд зазначає наступне.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів, кредит ОСОБА_1 видавався шляхом зарахування відповідної суми на картковий рахунок та відповідач мала змогу власноруч здійснювати зняття грошових коштів за допомогою банкоматів, розраховуватися платіжною карткою в торгівельних центрах, Інтернеті, тощо. Тобто, здійснювати будь-які розрахункові операції, які не потребують видачі касового документу.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час оформлення кредитного договору), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (в редакції, чинній на час вирішення справи судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій).

Таким чином, виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду від 16.09.2020 у цивільній справі №200/5647/18.

Щодо розрахунку заборгованості як належного доказу існування такої заборгованості суд зазначає наступне.

Відповідно до позиції Верховного суду у цивільній справі №278/2177/15-ц, викладеній у постанові від 17.12.2020, розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України, якщо він досліджується разом з іншими доказами у сукупності.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом частин другої, третьої статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд також враховує, що у даній справі договір у встановленому законом порядку відповідачкою не оспорювався та не визнавався недійсним, дії банку щодо виконання договору не оскаржені, власного розрахунку заборгованості не надано, клопотань про призначення судово-економічної експертизи не заявлялось, а позивачем при цьому доведено обставини, на які він посилався на підтвердження своїх вимог, в частині наявності підстав для стягнення заборгованості та тілом кредиту і її розміру.

При цьому, суд враховує позицію, викладену у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18), а також від 19.06.2019 у справі №643/17966/14-ц, згідно якої стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Крім того, з наданої позивачем виписки вбачається, що ОСОБА_1 здійснювала часткове погашення заборгованості за кредитом, зокрема шляхом поповнення карткового рахунку готівкою через термінал, що, відповідно до позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 27 квітня 2016 року у справі № 3-269гс16, також може свідчити про визнання боргу або іншого обов`язку.

Інші доводи відповідача, які наведені у відзиві, не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором від 17.08.2011 б/н у розмірі 30366,91 грн.,

Оскільки позовні вимоги позивача задоволено, а ним при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 2684,00 грн., то у порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 19, 76-81, 141, 223, 229, 258, 265, 353, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 17.08.2011 у розмірі 30 366 (тридцять тисяч триста шість десять шість) гривень 91 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривень 00 копійки.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП - НОМЕР_9 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя В.В. Янчук