КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА

Справа № 490/303/21
Провадження № 2/488/232/23
РІШЕННЯ

Іменем України

20.12.2023 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючої по справі - судді Чернявської Я.А.,

при секретарі судового засідання Авдєєвій К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року на підставі ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва про передачу справи за підсудністю до Корабельного районного суду м. Миколаєва надійшли матеріали позовної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал до відповідача ОСОБА_1 , в якому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 014/08-112/59529 від 26.12.2006 року в розмірі 75038,82 грн., судовий збір 2102,00 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 20 000,00 грн.

Позов мотивований тим, що між ОСОБА_1 та ВАТ Райффайзен банк Аваль 26.12.2006 р. був укладений кредитний договір № 014/08-112/59529, за умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 31 683,00 доларів США зі сплатою 14,0% річних.

18.12.2019 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та AT «Оксі Банк» було укладено Договір відступлення права вимоги № 114/2-28, відповідно до якого AT «Райффайзен Банк Аваль» відступило AT «Оксі Банк», а AT «Оксі Банк» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту № 014/08-112/59529 від 26.12.2006 року.

Позивач вказав, що таким чином ПАТ «Оксі Банк» наділено правом грошової вимоги до відповідача, а AT Райффайзен Банк Аваль» втратив такі права.

Повідомив, що 18.12.2019 р. між AT «Оксі Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги № 114/2-28-1, відповідно до якого AT «Оксі Банк» відступило ТОВ «Фінансова компанія Профіт Капітал, а ТОВ Фінансова компанія Профіт Капітал набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту № 014/08-112/59529 від 26.12 2006 року.

26.12.2019 р. між ТОВ Фінансова компанія Профіт Капітал та ТОВ Вердикт Капітал був укладений Договір відступлення права вимоги № 2612-01, відповідно до якого ТОВ Фінансова компанія Профіт Капітал відступило ТОВ Вердикт Капітал, а ТОВ Вердикт Капітал набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту № 014/08-112/59529 від 26.12 2006 року.

Позивач зазначив, що таким чином ТОВ Вердикт Капітал наділено правом грошової вимоги до відповідача, а ТОВ Фінансова компанія Профіт Капітал втратив такі права.

У позовній заяві позивач також зазначив, що за період користування кредитними коштами, відповідачем здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість відповідачем за кредитним договором в повному обсязі не погашена.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені за порушення умов кредитного договору, що підлягає стягненню з відповідачастаном на 01.12.2020 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 75 062,65 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01.12.2020 року становить 2 139 000,29 грн., з яких: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 29 229,92 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01.12.2020 р. становить 832 941,65 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 41 944,19 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01.12.2020 року становить 1 195 250,03 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 3 888,54 грн доларів США, що за курсом НБУ станом на 01.12.2020 р. становить 110 808,61 грн.

Позивач зазначив, що станом на день подання позовної заяви відповідач не повернув отримані від позивача кредитні кошти на підставі Кредитного договору № 014/08-112/59529 від 26.12.2006 року.

З огляду на те, що відповідачем прострочено грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів отриманих на підставі Кредитного договору № 014/08-112/59529 від 26.12.2006 року, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Вказав, що загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню станом на 01.12.2020 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 75 038,82 грн.

Також позивач зазначив, що нарахування трьох відсотків річних проведено ним на суму 29 229,92 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01.12.2020 р. становить 832 941,65 грн. (сума заборгованості за кредитом(тіло кредиту)) за період з 01.12.2017 р. до 01.12.2020 р. і складає 75 038,82 грн.

Посилаючись на вказане, позивач звернувся в суд з названим позовом.

Ухвалою судді Лазаревої Г.М. від 05.04.2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу запропоновано подати відзив в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження та позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив.

11.05.2023 р. на підставі розпорядження керівника апарату суду щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_2 з посади судді Корабельного районного суду міста Миколаєва, був здійснений повторний автоматизований розподіл даної судової справи та на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором було передано в провадження судді Чернявської Я.А.

Ухвалою судді Чернявської Я.А. від 11.05.2023 р. дана цивільна справа була прийняти до свого провадження та призначено по справі судове засідання.

В судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи міститься відповідь на відзив, а також пояснення по справі, надані представником позивача, в яких останній підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату та час були повідомлені своєчасно та належним чином. Надали суду відзив на позовну заяву, клопотання про закриття провадження у справі та відповідь на пояснення по справі, в яких позовні вимоги не визнали з підстав, зазначених у відзиві, просили у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Під час розгляду судом було встановлено, що 26.12.2006 р. між ВАТ Райффайзен Банк Аваль та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 014/08-112/59529, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з кредитним лімітом 31 683,00 доларів США. З договору вбачається, що кредит надається на строк до 26 грудня 2012 року включно, з процентною ставкою за користування кредитом 14% річних.

18.12.2019 р. між АТ Райффайзен Банк Аваль та Акціонерним товариством Оксі банк був укладний договір відступлення права вимоги № 114/2-28, відповідно до умов якого АТ Райффайзен Банк Аваль відступило АТ Оксі банк, а АТ Оксі банк набуло права вимоги за кредитним договором до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (портфель заборгованості).

В той же день, 18.12.2019 р., між Акціонерним товариством Оксі банк та Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Профіт Капітал був укладений договір відступлення права вимоги № 114/2-28-1, згідно з умовами якого АТ Оксі банк передає (відступає) новому кредитору за плату, а новий кредитор (ТОВ Фінансова компанія Профіт Капітал) приймає належні АТ Оксі банк права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (портфелі заборгованості), який є додатком до вказаного договору.

26.12.2019 р. між ТОВ Фінансова компанія Профіт Капітал та ТОВ Вердикт Капітал був укладений договір відступлення права вимоги № 2612-01, відповідно до умов якого ТОВ Фінансова компанія Профіт Капітал передає (відступає) новому кредитору за плату, а новий кредитор (ТОВ Вердикт Капітал) приймає належні ТОВ Фінансова компанія Профіт Капітал права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (портфелі заборгованості), який є додатком до вказаного договору.

В матеріалах справи міститься Витяг з додатку № 2 до договору відступлення права вимоги № 2612-01 від 26.12.2019 р., підписаний генеральним директором ТОВ Вердикт Капітал Іжаковським О.В., відповідно до якого за ОСОБА_1 значиться заборгованість за кредитним договором № 014/08-112/59529 від 26.12.2006 р. у загальній сумі, вал. - 71 174,11; заборгованості за основною сумою боргу, вал. - 29 229,92; заборгованістю за відсотками 41 944,19; сума пені 0,00.

Під час розгляду судом також було встановлено, що 28.11.2007 р. Центральним районним судом м. Миколаєва у цивільній справі № 2-7-6380/2007 було ухвалено рішення за результатами розгляду позовної заяви ВАТ Райффайзен Банк Аваль до ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору № 014/08-112/59529 від 26.12.2006 р. та стягнення заборгованості в розмірі 170 861,95 грн. та судових витрат у розмірі 1730,00 грн., а всього 172 591,95 грн.

За результатами розгляду позову ВАТ Райффайзен Банк Аваль Центральним районним судом м. Миколаєва було ухвалено рішення про часткове задоволення заявлених позовних вимог та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 170 861,95 грн. і судові витрати у розмірі 1730,00 грн., а всього 172 591,95 грн.

Вказане рішення суду було пред`явлено на примусове виконання до Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві, що підтверджено наявним у матеріалах справи листом Центрального відділу ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 03.06.2021 № 29 779.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Вказане узгоджується також з позицією ВСУ від 9 листопада 2016 року у справі № 6-2251цс16 відповідно до якої пред`явлення кредитором вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов`язання та зумовлює перебіг позовної давності. Пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання.

Аналізуючи вказане, у зв`язку з порушенням боржником виконання зобов`язання за кредитним договором ВАТ Райффайзен Банк Аваль використав право достроково вимагати з позичальника ОСОБА_1 повернення заборгованості за кредитним договором та звернувся з позовом до Центрального районного суду м. Миколаєва, змінивши тим самим строк виконання основного зобов`язання, та за результатами звернення якого було ухвалено рішення від 28.11.2007 р. про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 170 861,95 грн.

Отже, у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

За такого, стає незрозумілим нарахування відповідачу заборгованості за відсотками в сумі 41 944,19 доларів США, які відображені у Витязі з Додатку № 2 до договору відступлення права вимоги № 2612-01 від 26.12.2019 р.

Також незрозумілою є вказана у даному Витязі сума заборгованості за кредитом за основною сумою боргу у розмірі 29 229,92 доларів США., оскільки, як було встановлено судом, пред`явленням до відповідача вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором № 014/08-112/59529, ВАТ Райффайзен Банк Аваль змінив строк виконання основного зобов`язання ОСОБА_1 за вказаним договором та згідно з рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.11.2007 р. борг за вказаним кредитним договором, що належав до стягнення з ОСОБА_1 становив 170 861,95 грн.

З наявної у матеріалах справи відповіді Центрального ВДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 03.06.2021 № 29779 вбачається, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2-7-6380/2007 Центрального районного суду м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у загальній сумі 172 591,95 грн. було завершено 03.12.2015 р. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження, тобто у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Інші відомості про результати виконання рішення Центрального районного суду м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ Райффайзен Банк Аваль заборгованості за договором кредиту в матеріалах справи відсутні.

Пред`являючи позов до ОСОБА_1 , ТОВ Вердикт Капітал зазначає, що загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені за порушення умов Кредитного договору, що підлягають стягненню з відповідача станом на 01.12.2020 р. становить 75 062,65 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01.12.2020 р. становить 2 139 000,29 грн, з яких: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 29 229,92 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01.12.2020 р. становить 832 941,65 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 41 944,19 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01.12.2020 року становить 1 195 250,03 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 3 888,54 грн доларів США, що за курсом НБУ станом на 01.12.2020 р. становить 110 808,61 грн.

Проте, вказане твердження позивача не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи та спростовано наявними у справі доказами.

Надаючи розрахунок боргу 3% річних, позивач у кінцевому результаті наданого розрахунку вказує, що всього сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 01.12.2017 року по 01.12.2020 р. складає 75 038,82 грн. та які він зрештою просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 , одночасно зазначаючи цей же розмір у першому абзаці прохальної частини позову як заборгованість за кредитним договором № 014/08-112/59529 від 26.12.2006 (а.с. 18, 6).

Вказані вимоги позивача також не узгоджуються з положеннями ст. 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом..

Так, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За такого, має місце невизначеність з боку позивача щодо сум, які він просить стягнути з відповідача. Так зокрема, надаючи власний розрахунок, позивач нараховує борг за відсотками за користування грошовими коштами за період з 01.12.2017 р. по 01.12.2020 р, в той же час називаючи та вважаючи у позовній заяві вказану суму заборгованістю за кредитним договором № 014/08-112/59529 від 26.12.2006 р.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.

Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

В постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 вказано, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Згідно з ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Аналізуючи викладене, суд доходить переконання, що за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 боргу за кредитним договором № 014/08-112/59529 від 26.12.2006 в розмірі 75 038,82 грн., позовна заява ТОВ Вердикт Капітал не підлягає задоволенню.

Крім того, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 12, 13, 141, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", адреса: м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 5-Б, адреса для листування: м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, 15/15, ;

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Я. А. Чернявська