Справа № 716/1184/23
У х в а л а

ПРО ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ БЕЗ РУХУ

"07" листопада 2023 р. суддя Заставнівського районного суду Чернівецької області Стрілець Я.С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 26.10.2018 вона зареєструвала шлюб із останнім, однак на даний час вони проживають окремо, будь-які зв`язки між ними відсутні, місце його перебування їй на даний час невідоме. Спільних дітей від даного шлюбу у сторін немає.

Останнім відомим місцем проживання відповідача зазначила АДРЕСА_1 .

При цьому, із змісту позовної заяви вбачається, що відповідач у справі ОСОБА_2 є громадянином Сирійської Арабської Республіки.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Статтею 497 ЦПК України зазначено, що підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Вимогами ст.63 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.60 вищевказаного Закону правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Таким чином, якщо подружжя є громадянами різних держав, спільно проживали на території України, і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу провадиться за законодавством України. Особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є (ст.16 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Разом з цим відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч. 10 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Звертаючись до суду з даним позовом позивачка обрала підсудність за місцем своєї реєстрації.

Разом з тим, доказів, які б підтверджували останнє зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання чи місце перебування відповідача на території України, суду не надала.

На виконання ч.6 ст.187 ЦПК України суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання відповідача щодо надання інформації про зареєстроване його місце проживання (перебування).

Проте, 08.08.2023 на адресу суду із Заставнівської міської ради Чернівецького району Чернівецької області надійшла відповідь про те, що відповідач ОСОБА_2 за вказаною в позовній заяві адресою не зареєстрований та не проживає.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, у випадках, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у ст.77 цього Закону, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення.

Такої угоди для визначення підсудності до матеріалів позову також не надано.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що позов не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України, оскільки в позовній заяві в порушення вимог ЦПК України фактично не вказано зареєстроване або останнє відоме зареєстроване місце проживання відповідача, а наведені відомості є недостовірними.

Даний недолік (відсутність відомостей про зареєстроване останнє місце проживання чи перебування) є суттєвим, оскільки ці відомості необхідні як для повідомлення відповідача про судовий розгляд даного позову так і для визначення його територіальної підсудності.

За таких обставин, для отримання інформації про зареєстроване місце проживання позивачці необхідно подати до суду інші відомості про відповідача, зокрема, про останнє відоме зареєстроване місце проживання, місце роботи, місце знаходження нерухомого майна, тощо.

Відповідно до ч.11 ст. 187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

З урахуванням викладеного вважаю, що позовну заяву слід залишити без руху, а позивачці надати п`ятиденний строк для усунення її недоліків з дня вручення ухвали.

Керуючись ст.187 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Повідомити заявника про необхідність виправити зазначені недоліки заяви протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Роз`яснити, що у разі, якщо заявник не усуне недоліки позовної заяви в зазначений строк вона буде залишена без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Стрілець Я.С.