Номер провадження: 22-ц/813/7866/23
Головуючий у першій інстанції Огренич І.В.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Гули Олександра Євгенійовича на рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 серпня 2023 року в справі за заявою ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису, заінтересовані особи: ОСОБА_4 , Служба у справах дітей Одеської міської ради,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, відповідно до якої просила видати обмежувальний припис, яким заборонити ОСОБА_4 наближатися ближче ніж 300 метрів до місць проживання (перебування) та частого відвідування ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 та за адресою: АДРЕСА_2 ; заборонити ОСОБА_4 наближатися ближче ніж на 300 метрів до місця частого відвідування та перебування ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за наступними адресами: АДРЕСА_3 , ЖК «37 Перлина», дитячий садочок «Барбаріски»; заборонити ОСОБА_4 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 та (або) ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , якщо вона та (або) вони за власним бажанням перебуває (перебувають) у місці, невідомому ОСОБА_4 , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними; заборонити ОСОБА_4 вести листування, телефонні переговори (в тому числі надсилати смс-повідомлення та(або) текстові повідомлення через інші засоби комунікації або месендежери) з ОСОБА_1 та (або) ОСОБА_2 та ОСОБА_3 або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В обґрунтування заяви заявниця вказала, що протягом тривалого часу вона з ОСОБА_4 сумісно не проживають, не ведуть спільного господарства, через те, що він почав систематично проявляти стосовно неї та малолітніх дітей домашнє насильство, яке зокрема, полягає у безпідставній агресії, психологічному тиску, образах, нецензурній лайці, залякуваннях, погрозах, завданні фізичного та душевного болю, переслідуванні, відбиранні особистих речей, тощо. У 2022-2023 році ОСОБА_4 проти волі заявниці примусив ОСОБА_1 виїхати з України закордон до Німеччини та Молдови, чим здійснив домашнє насильство у психологічній та економічній формі. В зв`язку з вищенаведеним, ОСОБА_1 була вимушена звернутись до суду із даною заявою (т. 1, а.с. 1-8).

24 серпня 2023 року рішенням Київського районного суду м. Одеси вирішено відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 (т. 2, а.с. 56-58).

20 вересня 2023 року канцелярією Одеського апеляційного суду зареєстровано апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гули Олександра Євгенійовича на рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 серпня 2023 року. Представник апелянта зазначає, що апелянт не погоджується із оскаржуваним рішенням та вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а також, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. Так, представник апелянта вказує, що суд першої інстанції не здійснив оцінку належності та достовірності кожного доказу справи окремо та в сукупності, а також не зазначив підстав відхилення або неврахування доказів, що були надані заявницею. Представник апелянта повідомляє, що у судовому засіданні 24 серпня 2023 року суд відхилив усне клопотання представника заявниці про дослідження та оцінку доданих до матеріалів справи доказів, а саме: відеозапису з камер спостереження та диктофонних звукозаписів розмов подружжя, а також відхилив усне клопотання представника заявниці про заслуховування особистих пояснень останньої стосовно наданих стороною доказів та усне клопотання про допит малолітнього ОСОБА_5 . Крім того, представник апелянта вважає, що суд першої інстанції надав невірну оцінку постанові Овідіопольського районного суду Одеської області від 30 серпня 2022 року у справі №509/3118/22, відповідно до якої ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні фізичного та психологічного домашнього насильства стосовно ОСОБА_1 у присутності дітей. З огляду на викладене в апеляційній скарзі, представник апелянта просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 серпня 2023 року та ухвалити нове, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 щодо видачі обмежувального припису стосовно ОСОБА_4 у повному обсязі. При цьому, до апеляційної скарги були подані клопотання про приєднання до матеріалів справи додатково поданого доказу, клопотання про дослідження в судовому засіданні аудіо- та відеодоказів, доданих до матеріалів справи та клопотання про допит малолітньої дитини (т. 2, а.с. 65-91).

19 жовтня 2023 року канцелярією Одеського апеляційного суду зареєстровано відзив на апеляційну скаргу, в якому представник ОСОБА_4 адвокат Берназ-Ганєва Альона Вікторівна зазначила, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та безпідставними, оскільки не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами. Так, представник заінтересованої особи наголошує на тому, що саме по собі звернення заявника до органів поліції, служби у справах дітей та внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР не є належними доказами на підтвердження факту вчинення домашнього насильства при розгляді заяви у порядку цивільного судочинства. Крім того, вказує на те, що в матеріалах справи відсутні докази вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, тривалості та системності протиправної поведінки кривдника та докази того, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії по відношенню до заявника, не бажає змінювати свою поведінку, а тому існує ризик продовження кривдником таких дій, а отже і необхідність застосування обмежувального припису, за наслідком чого відсутні законодавчо визначені підстави для застосування відносно ОСОБА_4 жодних обмежень, передбачених обмежувальним приписом в рамках цивільного судочинства. Тому, просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення (т. 2, а.с. 102-121).

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 10, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

У судовому засіданні 21 грудня 2023 року апелянт ОСОБА_1 та її представники апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити у повному обсязі, заінтересована особа ОСОБА_4 та його представники проти задоволення апеляційної скарги заперечували та просили залишити без змін оскаржуване рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга частково підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Приймаючи оскаржуване рішення та оцінюючи докази, які підтверджують факт сварок і непорозумінь між подружжям на побутовому ґрунті та свідчать про наявність конфлікту між подружжям ОСОБА_6 , суд першої інстанції дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не підтверджують наявність ризиків, які створюють або можуть створювати небезпеку для заявниці та дітей, а тому відмовив у задоволенні заяви (т. 2, а.с. 58).

Апеляційний суд, частково задовольняючи апеляційну скаргу, вважає за потрібне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Обставини справи.

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на час розгляду даної справи перебувають у зареєстрованому шлюбі, що був укладений 25 листопада 2015 року (т. 1, а.с. 9).

Однак, у провадженні Київського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа №947/18116/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу (т. 1, а.с. 26-30).

Сторони є батьками двох малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1, а.с. 10-11).

На час звернення до суду із заявою про видачу обмежувального припису ОСОБА_1 разом із дітьми проживала у будинку свого батька за адресою: АДРЕСА_4 (т. 1, а.с. 7).

Звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису, ОСОБА_1 посилалася на те, що її чоловік ОСОБА_4 вчиняє над нею та їхніми дітьми домашнє насилля, яке проявляється у безпідставній агресії, психологічному тискові, образах, нецензурній лайці, залякуваннях, погрозах, завданні душевного та фізичного болю, переслідування та відібранні особистих речей заявниці, а тому просила її заяву задовольнити (т. 1, а.с. 1).

У запереченнях на заяву про видачу обмежувального припису представник ОСОБА_4 зазначала, що сторона зацікавленої особи вважає обставини та причини конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 такими, що не свідчать про існування будь-яких ризиків, які створюють або можуть створювати небезпеку для заявниці, не свідчать про вірогідність вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_1 у разі невжиття заявлених заходів, не кажучи про настання тяжких наслідків його вчинення (т. 1, а.с. 115).

Оцінка апеляційного суду.

Відповідно до ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно зі ст. 350-3 ЦПК України заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису. Заінтересованими особами також можуть бути інші фізичні особи, прав та інтересів яких стосується заява про видачу обмежувального припису, а також органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції.

За ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено : 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) заявника та заінтересованої особи, їх місце проживання чи перебування, поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, у разі якщо заява подається особою, зазначеною у пунктах 3 і 4 частини першої статті 350-2 цього Кодексу, - процесуальне становище особи, яка подає заяву, із зазначенням її імені (прізвища, імені та по батькові), місця проживання чи перебування, поштового індексу, відомих номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти, а також ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) дитини або недієздатної особи, в інтересах якої подається заява, місце її проживання чи перебування, поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, якщо такі відомі; 3) обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). У разі неможливості надати докази, визначені пунктом 3 частини першої цієї статті, до заяви може бути додано клопотання про їх витребування.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 цього Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать обмежувальний припис стосовно кривдника.

За ч. 3 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 369/7782/19 (провадження № 61-21337св19) зроблено висновок, що «відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи.

Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, з матеріалів справи вбачається, що постановою Овідіопольського суду Одеської області від 30 серпня 2022 року (справа №509/3118/22) ОСОБА_4 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, за наслідками того, що 23 липня 2022 року, знаходячись за місцем проживання подружжя ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_2 , під час сварки зі своєю дружиною ОСОБА_1 висловлювався нецензурною бранню, штовхнув її, вчинив психологічне та фізичне насильство (т. 1, а.с. 19-22).

За заявою ОСОБА_1 від 22 липня 2023 року щодо конфлікту між нею та ОСОБА_4 , в результаті якого спричинені їй тілесні ушкодження, відкрито кримінальне провадження №0000234 за фактом вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (т. 1, а.с. 35-38).

Згідно з довідкою КНП «Міська клінічна лікарня №1» від 22 липня 2023 року №18493 ОСОБА_1 встановлено діагноз крайовий лінійний перелом носу без зсуву уламків, струс головного мозку (т. 1, а.с. 42).

Відповідно до медичного висновку лікаря консультативної поліклініки ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова Національної академії медичних наук України» у ОСОБА_1 діагностовано на лівому оці травму ока та очниці, контузію очного яблука, гематому нижньої повіки, міопію середнього ступеня та складний міопічний астигматизм (т. 1, а.с. 45).

За консультаційними висновками лікаря-невролога від 24 липня 2023 року та 07 серпня 2023 року у ОСОБА_1 діагностовано закриту черепно-мозкову травму, струг головного мозку, стійка цефалгія та антено-невротичний синдром (т. 1, а.с. 46-48).

Крім того, 24 липня 2023 року проведено судово-медичне дослідження (обстеження) ОСОБА_1 у приміщенні відділу судово-медичної експертизи потерпілих, обвинувачених та інших осіб ООБСМЕ, за висновком якого у ОСОБА_1 виявлені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, перелом кісток носу з задовільним стоянням уламків, синці на спинці носу ближче до переднісся з поширенням на нижню повіку лівого ока, лівій щічній ділянці, в проекції тіла нижньої щелепи зліва складають єдиний морфологічний комплекс і оцінюються разом, не були небезпечними для життя, викликають розлад здоров`я строком понад 6 днів, але не більше трьох тижнів (21 день), і за цим критерієм, згідно з п.п. 2.3.3 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Синець на передній поверхні шиї у середній третині зліва має незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів і за цим критерієм, згідно з п.п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (т. 1, а.с. 102-104).

Як вбачається з матеріалів справи у провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала справа (№522/19766/23) про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Як вбачається із Єдиного державного реєстру судових рішень, постановою Приморського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2023 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Одночасно Приморський районний суд м. Одеси постановив окрему ухвалу в якій зазначив, що під час розгляду справи встановлено, що відділом поліції №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області внесені відомості до ЄРДР за ч.1 ст. 125 Кримінального кодексу України. Але, суд першої інстанції зазначив, що в діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки більш тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 та ч.1, ч.2 ст. 146 КК України. Тому, суд першої інстанції постановив обставини, викладені в окремій ухвалі довести до відому прокурора Одеської обласної прокуратури, для реагування в межах його повноважень. На час ухвалення постанови у справі №947/25286/23 у провадженні Одеського апеляційного суду знаходиться апеляційна скарга ОСОБА_4 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2023 року у справі №522/19766/23.

Отже, враховуючи вище наведене в сукупності, між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 встановилися неприязні стосунки, що підтверджується неодноразовими зверненнями до правоохоронних органів, постановою про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 , в якій встановлено вину останнього у вчиненні домашнього насильства стосовно ОСОБА_1 , медичною документацією стосовно стану здоров`я заявниці після подій, що сталися 22 липня 2023 року та обставини яких досліджувалися Приморським районним судом м. Одеси в рамках розгляду справи №522/19766/23, а також доводами заявника та заінтересованої особи, наданими впродовж розгляду справи. Крім того, обставини, вказані в окремій ухвалі Приморського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2023 року в справі про адміністративне правопорушення №522/19766/23 також свідчать про наявність обґрунтованих підстав допускати існування ризиків продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. При цьому, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, стосунки, які склалися між заявником та заінтересованою особою, можуть мати негативний вплив на розвиток дитини, що, також, є підставою для задоволення заяви про видачу обмежувального припису. З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не повною мірою дослідив обставини справи, а тому дійшов помилкових висновків щодо відсутності підстав для задоволення заяви про видачу обмежувального припису, з огляду на що оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Таким чином, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України, частково задовольняючи апеляційну скаргу, скасовує оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалює нове про часткове задоволення вимог заявника.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гули Олександра Євгенійовича задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 серпня 2023 року скасувати та ухвалити нове.

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 ) на строк 3 (три) місяці, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :

- заборонити ОСОБА_4 наближатися ближче, ніж на 300 метрів до місць проживання (перебування) та частого відвідування ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , та за адресою: АДРЕСА_2 ;

- заборонити ОСОБА_4 наближатися ближче, ніж на 300 метрів до місця частого відвідування та перебування ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за адресами: АДРЕСА_3 , ЖК «37 Перлина», Дитячий садочок «Барбариски»;

- заборонити ОСОБА_4 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 та/або ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , якщо вона та/або вони за власним бажанням перебуває (перебувають) у місці невідомому ОСОБА_4 , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними;

- заборонити ОСОБА_4 вести листування, телефонні переговори (в тому числі надсилати смс-повідомлення та/або текстові повідомлення через інші засоби комунікації чи месенджери) з ОСОБА_1 та/або ОСОБА_2 та ОСОБА_3 або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

Повний текст цієї постанови складений 22 січня 2024 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк