Номер провадження: 22-ц/813/35/23
Головуючий у першій інстанції Ільченко Н.А
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Князюка О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Трофіменка О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , Виконавчого комітету Одеської міської ради, Одеської міської ради, Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання незаконними та скасування рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради, рішень Одеської міської ради і розпоряджень Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання недійсними свідоцтв про право власності та договору дарування і договорів купівлі-продажу, та про скасування державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання незаконним та скасувати:

а) рішення Виконкому Одеської міськради від 27.09.1997 р. № 510 «Про результати інвентаризації пам`яток містобудування та архітектури в м. Одесі» в частині, що стосується реєстрації права власності на житловий будинок загальною площею 1127 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 за Одеською міською радою;

б) рішення Одеської міської ради від 11.07.2003 р. № 1301-ХХІV «Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади, розташованих в Приморському районі м. Одеси, що підлягають відчуженню у 2003 році» в частині включення до Переліку об`єктів, який є додатком до цього рішення, приміщення горища загальною площею 48,6 кв.м. у будинку АДРЕСА_1 ;

в) рішення Одеської міської ради від 26.09.2003 р. № 1677- ХХІV «Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади, що розташовані в Приморському районі м. Одеси, та підлягають відчуженню у 2003 році» в частині включення до Переліку об`єктів, який є додатком до цього рішення, підвального приміщення площею 48,5 кв.м. у будинку АДРЕСА_1 ;

г) рішення Одеської міської ради від 20.04.2004 р. № 2389- ХХІV «Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади, розташованих в Приморському районі м. Одеси, що підлягають відчуженню у 2004 році» в частині включення до Переліку об`єктів, який є додатком до цього рішення, приміщення підвалу площею 13,4 кв.м. та приміщення горища площею 49,5 кв.м. у будинку АДРЕСА_1 ;

д) розпоряджень Приморської райадміністрації Одеської міськради від 07.06.2007 р. № 1617, від 15.06.2004 р. № 1779 та від 15.06.2004 р. № 1781;

визнати недійсними:

а) свідоцтва про право власності на нежиле приміщення горища під № НОМЕР_1 площею 49,5 кв.м. у будинку АДРЕСА_1 , виданого Виконкомом Одеської міськради 22.06.2004 р.;

б) свідоцтва про право власності на нежиле приміщення горища № НОМЕР_2 площею 48,5 кв.м. у будинку АДРЕСА_1 , виданого Виконкомом Одеської міськради 22.06.2004 р.;

в) свідоцтва про право власності на нежиле підвальне приміщення № 504 площею 13,4 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 , виданого Виконкомом Одеської міськради 22.06.2004 р.;

г) договору купівлі-продажу нежитлового приміщення горища № 536 площею 49,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 від 22.03.2004 р., укладеного між територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради та ОСОБА_5 ;

д) договору дарування нежитлового приміщення горища під № 536 площею 49,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 від 14.05.2005 р., укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ;

е) договору купівлі-продажу нежитлового приміщення горища під № 506 загальною площею 49,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 від 30.09.2004 р., укладеного між територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради та ОСОБА_5 ;

є) договору купівлі-продажу нежитлового підвального приміщення № 603 площею 48,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 від 22.03.2004 р., укладеного між Одеською міською радою та ОСОБА_6 ;

ж) договору купівлі-продажу нежитлового підвального приміщення № 535 площею 48,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 від 22.03.2004 р., укладеного між Одеською міською радою та ОСОБА_6 ;

з) договору купівлі-продажу нежитлового приміщення горища № 505 площею 48,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 від 30.09.2004 р., укладеного між територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради та ОСОБА_6 ;

и) договору купівлі-продажу нежилого підвального приміщення № 504 площею 13,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 від 30.09.2004 р., укладеного між територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради та ОСОБА_6 ;

скасувати записи про державну реєстрацію права власності на наступні нежитлові приміщення в будинку АДРЕСА_1 :

а) нежитлове приміщення № 536 площею 49,5 кв.м. за ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та Одеською міською радою;

б) нежитлове приміщення горища № 506 площею 49,5 кв.м. за ОСОБА_5 та Одеською міською радою;

в) нежитлове підвальне приміщення № 603 площею 48,5 кв.м. за ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та Одеською міською радою;

г) нежитлове підвальне приміщення № 535 площею 48,6 кв.м. за ОСОБА_6 та Одеською міською радою;

д) нежитлове приміщення горища № 505 площею 48,5 кв.м. за ОСОБА_6 та Одеською міською радою;

е) нежитлове підвальне приміщення № 504 площею 13,4 кв.м. за ОСОБА_6 та Одеською міською радою (т. 1 а.с.2-8, 264-270).

Під час судового розгляду даної справи до суду надійшла заява ОСОБА_1 про залучення її до участі у даній справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, разом з якою остання подала позовну заяву до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання незаконними та скасування рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради, рішень Одеської міської ради і розпоряджень Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання недійсними свідоцтв про право власності та договору дарування і договорів купівлі-продажу, та про скасування державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, яка містить такі ж самі позовні вимоги як і позовна заява ОСОБА_3 (т.1 а.с. 271, 275-280).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09 червня 2016 року до участі у даній справі залучено ОСОБА_1 у якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору (т. 2 а.с. 8).

Обґрунтовуючи свої позовні, вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_1 вказують, що, по-перше, ОСОБА_3 з 15.01.2003 року по 27.05.2013 року була співвласником, а ОСОБА_1 з 27.05.2013 року є співвласником квартири АДРЕСА_2 , а також позивач ОСОБА_3 є власником квартири під АДРЕСА_3 вказаного будинку, а відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_2 здійснили реконструкцію квартир АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_6 та АДРЕСА_7 , які також знаходяться у згаданому будинку, що негативно вплинуло як на загальний стан цього будинку так і на стан квартир будинку; по-друге, внаслідок здійсненої відповідачами реконструкції відбулося об`єднання згаданих квартир з спірними нежитловими приміщеннями підвалу та горища будинку, зміна їх функціонального призначення, що унеможливлює для них, як співвласників, користування цими нежитловими приміщеннями; і, по-третє, оспорювані рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради, рішення Одеської міської ради, розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, договори купівлі-продажу, договір дарування та свідоцтва про право власності є такими, що суперечать чинному законодавству України та порушують їх право власності як співвласників відчужених спірних нежитлових приміщень.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_3 та позову ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2017 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов ОСОБА_1 у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.07.2023 року у порядку процесуального правонаступництва замінено позивача ОСОБА_3 на правонаступника ОСОБА_8 .

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.09.2023 року заяву ОСОБА_8 , як правонаступника позивача ОСОБА_3 , про відмову від позову задоволено. Прийнято відмову ОСОБА_8 , як правонаступника позивача ОСОБА_3 , від її позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа: ОСОБА_1 , про визнання незаконними та скасування рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради, рішень Одеської міської ради і розпоряджень Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання недійсними свідоцтв про право власності та договору дарування і договорів купівлі-продажу, та про скасування державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09.11.2017 року у відповідній частиі визнано нечинним. Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 , правонаступником якої є ОСОБА_8 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа: ОСОБА_1 , про визнання незаконними та скасування рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради, рішень Одеської міської ради і розпоряджень Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання недійсними свідоцтв про право власності та договору дарування і договорів купівлі-продажу, та про скасування державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна закрито.

Враховуючи наведене та приймаючи до уваги, що апеляційна скарга подана ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_1 , як власника частини квартири у багатоквартирному будинку, рішення суду переглядається в апеляційному порядку лише в частині, що стосується прав та обов`язків позивача ОСОБА_1 . Рішення суду в частині позовних вимог ОСОБА_3 , правонаступником якої є ОСОБА_8 , в межах розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 не переглядається.

В судове засідання з`явилась представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Чебан С.В., яка не заперечувала проти розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 без присутності апелянта ОСОБА_1 , а також ОСОБА_2 та представників Виконавчого комітету Одеської міської ради, Одеської міської ради, Приморської районної адміністрації Одеської міської ради.

Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання, призначене на 05.09.2023 року на 16-00 г., позивач та апелянт ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 та представники Виконавчого комітету Одеської міської ради, Одеської міської ради, Приморської районної адміністрації Одеської міської ради не з`явились, про причини неявки не повідомили, належної ініціативи взяти участь у розгляді справи в режимі відео-конференції не виявили та заяв про відкладення судового засідання не подавали.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Оскільки поважність причин неучасті апелянта в судовому засіданні 05.09.2023 року о 16-00 г. судом апеляційної інстанції не встановлена, заявник реалізувала своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі та інших поданих до апеляційного суду заявах, а наявних у праві матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, спір підлягає вирішенню по суті, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Тому розгляд апеляційним судом справи у відсутності позивача та її представника при таких обставинах не є порушенням прав позивача та її представника щодо забезпечення участі в судовому засіданні і доступі до правосуддя. Схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду у справі № 361/8331/18.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для подальшого відкладення розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_9 , перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, зокрема справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам рішення суду у повній мірі не відповідає.

Відмовляючи у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , Виконавчого комітету Одеської міської ради, Одеської міської ради, Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання незаконними та скасування рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради, рішень Одеської міської ради і розпоряджень Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання недійсними свідоцтв про право власності та договору дарування і договорів купівлі-продажу, та про скасування державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, суд першої інстанції виходив з того, що обгрунтовуючи свої позовні вимоги, що спірні нежитлові приміщення підвалу та горища, що знаходяться у житловому будинку АДРЕСА_1 , є допоміжними, а отже, відповідно до чинного законодавства, співвласниками цих допоміжних нежитлових приміщень є усі мешканці та власники житлових і нежитлових приміщень вказаного житлового будинку, позивач не надала суду доказів на підтвердження своїх доводів стосовно того, що спірні нежитлові приміщення підвалу та горища є саме допоміжними, які призначенні для забезпечення експлуатації згаданого житлового будинку та побутового обслуговування мешканців цього будинку і входять до житлового фонду та внаслідок цього не підлягають відчуженню.

Проте повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна.

Судом встановлено, з матеріалів справи вбачається, що:

- на підставі рішення виконкому Одеської міської ради від 27.09.1997 року № 510 «Про результати інвентаризації пам`яток архітектури та містобудування в м. Одесі» за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради зареєстровано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 16-23);

- 11.07.2003 року Одеською міською радою було прийнято рішення № 1301-ХХІV «Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади, розташованих в Приморському районі м. Одеси та підлягають відчуженню у 2003 році», згідно якого до переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають відчуженню, включено приміщення горища загальною площею 48,6 кв.м., що знаходиться у будинку АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 24-26);

- згідно з рішенням Одеської міської ради від 26.09.2003 р. № 1677-ХХІV «Про затвердження переліку об`єктів територіальної власності м. Одеси, що розташовані в Приморському районі м. Одеси та підлягають відчуженню у 2003 році» до переліку об`єктів, що підлягають відчуженню, включено підвальне приміщення загальною площею 48,5 кв.м., що знаходиться у будинку АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 33-36);

- згідно з рішенням Одеської міської ради від 20.04.2004 року № 2389-ХХІV «Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади, розташованих у Приморському районі м. Одеси, що підлягають відчуженню у 2004 році» до переліку об`єктів, що підлягають відчуженню, включено приміщення підвалу загальною площею 13,4 кв.м. та приміщення горища загальною площею 49,5 кв.м., що знаходяться у будинку АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 27-32);

- на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 07.06.2004 року № 1617, виконкомом Одеської міської ради видано територіальній громаді Одеської міської ради в особі Одеської міської ради свідоцтво про право власності серії НОМЕР_3 на нежиле приміщення підвалу № 504, загальною площею 13,4 кв.м., що знаходиться у будинку АДРЕСА_1 , яке зареєстровано КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 13.07.2004 року (номер запису: 134 в книзі: 33неж-131) (т.1 а.с. 122, 123);

- на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 15.06.2004 року № 1779, виконкомом Одеської міської ради видано територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради свідоцтво про право власності серії НОМЕР_4 на нежиле приміщення горища № 505, загальною площею 48,5 кв.м., що знаходиться у будинку АДРЕСА_1 , яке зареєстровано КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 13.07.2004 року (номер запису: 134 в книзі: 33неж-130) (т.1 а.с. 126, 127);

- на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 15.06.2004 року № 1781, виконкомом Одеської міської ради видано територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради свідоцтво про право власності серії НОМЕР_5 на нежиле приміщення горища № 506, загальною площею 49,5 кв.м., що знаходиться у будинку АДРЕСА_1 , яке зареєстровано КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 13.07.2004 року (номер запису: 134 в книзі: 33неж-130) (т.1 а.с. 130, 131);

- на підставі рішення виконкому Одеської міської ради № 510 від 27.09.1997 року, зареєстрованого в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості, та рішення Одеською міською ради № 1301-ХХІV від 11.07.2003 року, територіальна громада м. Одеси в особі Одеської міської ради відчужила нежитлове приміщення горища № 536 площею 49,5 кв.м., що знаходиться у будинку АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_5 за договором купівлі продажу від 22.03.2004 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фуфаєвою О.О. за року № 292, зареєстрованим в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомого майна (номер запису: 134 в книзі: 32неж-133), а в подальшому ОСОБА_5 відчужила це нежитлове приміщення горища на користь ОСОБА_6 за договором дарування від 14.06.2005 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фуфаєвою О.О. за р. № 219, зареєстрованим в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 21.11.2005 року (номер запису: 134 в книзі: 48неж-40) (т.1 а.с. 138-139, 281, 282);

- на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_5 від 22.06.2004 року та рішення Одеської міської ради № 2389-ХХІV від 20.04.2004 р., територіальна громада м. Одеси в особі Одеської міської ради відчужила нежиле приміщення горища № 506, загальною площею 49,5 кв.м., що знаходиться у будинку АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу від 30.09.2004 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фуфаєвою О.О. за р. № 1095 (т.1 а.с. 132-133);

- на підставі рішення виконкому Одеської міської ради № 510 від 27.09.1997 року, зареєстрованого в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомого майна (номер запису: 134 в книзі: 1ог-105), та рішення Одеської міської ради № 1677-ХХІV від 26.09.2003 року, територіальна громада м. Одеси в особі Одеської міської ради відчужила нежитлове підвальне приміщення під № 603, загальною площею 48,5 кв.м., що знаходиться у будинку АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу від 22.03.2004 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фуфаєвою О.О. за р. № 287 (т.1 а.с. 134-135);

- на підставі рішення виконкому Одеської міської ради № 510 від 27.09.1997 року, зареєстрованого в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості (номер запису: 134 в книзі: 1ог-105), та рішення Одеської міської ради № 1301-ХХІV від 11.07.2003 року, територіальна громада м. Одеси в особі Одеської міської ради відчужила нежиле приміщення горища під № 535, загальною площею 48,6 кв.м., на користь ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу від 22.03.2004 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фуфаєвою О.О. за р. № 290 (т.1 а.с. 136-137);

- на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_6 від 22.06.2004 р., зареєстрованого в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості (номер запису: 134 в книзі: 33неж-130), та рішення Одеської міської ради № 2389-ХХІV від 20.04.2004 р., територіальна громада м. Одеси в особі Одеської міської ради відчужила нежиле приміщення горища під № 505, загальною площею 48,5 кв.м., що знаходиться у будинку АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу від 30.09.2004 р., посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фуфаєвою О.О. за р. № 1092 (т.1 а.с. 128-129);

- на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_3 від 22.06.2004 р., зареєстрованого в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості (номер запису: 134 в книзі: 33неж-131), та рішення Одеської міської ради № 2389-ХХІV від 20.04.2004 р., територіальна громада Одеської міської ради в особі Одеської міської ради відчужила нежиле підвальне приміщення під № 504, загальною площею 13,4 кв.м., що знаходиться у будинку АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу від 30.09.2004 р., посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фуфаєвою О.О. за р. № 1088 (т.1 а.с. 124-125);

- ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки іншій спадкоємець останньої відповідач ОСОБА_2 від спадщини відмовилася на користь відповідача ОСОБА_2 ; спадкова справа до майна померлої ОСОБА_6 заведена 26 лютого 2010 року за № 1/2010 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чернишевою Н.Г.

Станом на дату судового розгляду даної справи відповідач ОСОБА_2 не отримав свідоцтво про право на спадщину.

Крім того, судом враховано, що:

- постановою Приморського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2012 року у справі № 2-а-397/11, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2014 року, визнано недійсними розпорядження Приморської райадміністрації Одеської міської ради № 1816 від 16.06.2004 року про відчуження нежилого приміщення горища загальною площею 48,5 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_6 , розпорядження Приморської райадміністрації Одеської міської ради № 2761 від 06.11.2003 року про відчуження нежилого приміщення підвалу загальною площею 48,5 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_6 , розпорядження Приморської райадміністрації Одеської міської ради № 1815 від 16.06.2004 року про відчуження нежилого приміщення підвалу загальною площею 13,4 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_6 , та розпорядження Приморської райадміністрації Одеської міської ради № 1745 від 28.08.2003 року про відчуження нежилого приміщення горища загальною площею 48,6 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_6 ;

- рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 червня 2017 року у справі № 1522/25479/12-ц, яке набрало законної сили 20.07.2017 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , про визнання в порядку спадкування за законом права власності на: двокімнатну квартиру під АДРЕСА_8 , право власності на яку померла ОСОБА_6 набула на підставі договору купівлі-продажу від 30.01.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською О.В. за р. № 694; однокімнатну квартиру під АДРЕСА_9 , право власності на яку померла ОСОБА_6 набула на підставі договору дарування від 18.09.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською О.В. за р. № 8397; однокімнатну квартиру під АДРЕСА_10 , право власності на яку померла ОСОБА_6 набула на підставі договору купівлі-продажу від 20.02.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Орзіх В.М. за р. № 758; нежиле підвальне приміщення під № 504, загальною площею 13,4 кв.м., що знаходиться у будинку АДРЕСА_1 , право власності на яке померла ОСОБА_6 набула на підставі договору купівлі-продажу від 30.09.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фуфаєвою О.О. за р. № 1088; нежиле приміщення підвалу № 603, загальною площею 48,5 кв.м., що знаходиться у будинку АДРЕСА_1 , право власності на яке померла ОСОБА_6 набула на підставі договору купівлі-продажу від 22.03.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фуфаєвою О.О. за р. № 287; домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_11 , право власності на яке померла ОСОБА_6 набула на підставі заочного рішення Київського районного суду м. Одеси у справі № 2-6606/2007 від 12.11.2007 року;

- на час розгляду даної справи в суді першої інстанції Приморським районним судом м. Одеси розглядається цивільна справа № 2-436/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 про зобов`язання привести об`єкти нерухомого майна (квартири АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , підвальні приміщення №№ 504, 535, 603 та приміщення горища №№ 505, 506, 536), що розташовані в будинку АДРЕСА_1 , до первісного стану.

Крім того, згідно з відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень на час перегляду справи в суді апеляційної інстанції, вбачається, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12.07.2023 року у справі № 2-436/11 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , третя особа: ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні шляхом зобов`язання привести об`єкти до первісного стану відмовлено у повному обсязі. Відомості про рух даної справи в суді апеляційної інстанції і, зокрема, про відкриття апеляційного провадження у Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні.

При цьому судом під час розгляду справи № 2-436/11 встановлено, що ОСОБА_1 взагалі не набула права спільної власності на нежитлові підвальні приміщеннями №№ 504, 535, 603 та нежитлові приміщення горища №№ 505, 506, 536 у фактичне володіння, оскільки станом на дату набуття права власності на 497/1000 квартири АДРЕСА_2 (укладання договору дарування від 27.05.2013 року) права на відповідну долю приміщень будинку (до яких на її думку входили спірні приміщення) вже не входили, а власниками вказаних спірних приміщень більш ніж 9 років являлись і є відповідачі.

Колегія суддів виходить з наступного.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).

Вказані норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

У статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 319 ЦК України визначено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом.

Відповідно до частини другої статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Отже, частина друга статті 382 ЦК України визначає правовий режим допоміжних приміщень і приміщень загального користування житлового будинку у дво- або багатоквартирному будинку. Зокрема, за власниками квартир у таких будинках на праві спільної сумісної власності закріплюються приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше ніж одну квартиру. Ця норма спрямована на врегулювання порядку користування мешканцями квартир зазначеними приміщеннями та обладнанням.

У рішенні Конституційного Суду України у справі про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків від 02 березня 2004 року № 4-рп/2004 вказано, що в аспекті конституційного звернення і конституційного подання положення частини першої статті 1, положення пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» треба розуміти так: допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т. ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності.

Європейський суд з прав людини у справі (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 41 - 45, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року) зауважив, що рішення місцевого органу влади щодо укладення контракту на реконструкцію горища третьою особою становило втручання у право заявників володіти своїм майном. Вирішуючи спір між заявниками (іншими співвласниками) і місцевим органом, національні судові органи чітко зазначили, що згідно з чинними на той час положеннями Цивільного кодексу для укладення інвестиційного контракту потрібна згода заявників, а в разі її відсутності органи влади могли звернутись до суду, щоб отримати дозвіл на проведення відповідних робіт. Втім, районна адміністрація не виконала цих вимог, уклавши контракт без згоди заявників чи судової санкції.

Враховуючи наведене, висновок суду першої інстанції про недоведеність статусу приміщень, які знаходяться у підвалі та горищі будинку, як допоміжних є помилковим.

Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена (частина друга статті 369 ЦК України).

Предметом заявленого позову є рішення органів місцевого самоврядування щодо приміщень, розташованих у підвалі та горищі будинку АДРЕСА_1 , які прийняті у період 1997- 2004 років, а також розпоряджень Приморської районної адміністрації Одеської міської ради періоду 2004-2007 років.

Крім того, предметом заявленого позову є свідоцтва про право власності на приміщення розташовані у підвалі та горищі будинку АДРЕСА_1 , договори купівлі-продажу та дарування зазначених приміщень періоду 2004-2005 років, а також записи про державну реєстрацію права власності на ці приміщення.

Як вбачається з матеріалів справи на час (період) прийняття органами місцевого самоврядування (Одеська міська рада та її виконавчі органи - виконком Одеської міської ради, Приморська районна адміністрація Одеської міської ради) рішень про включення приміщень, розташованих у підвалі та горищі будинку АДРЕСА_1 до переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади, розташованих в Приморському районі м. Одеси, що підлягають відчуженню та затвердження цього переліку, на час видачі свідоцтв про право власності на спірні приміщення та укладення договорів відчуження цих приміщень, що в цілому охоплює період 1997-2007 років, права ОСОБА_1 , як власника 497/1000 часток квартири АДРЕСА_2 , не порушувались, оскільки вона таке право набула за договором дарування лише 27.05.2013 року.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про залишення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , Виконкому Одеської міської ради, Одеської міської ради, Приморської райадміністрації Одеської міської ради про визнання незаконними та скасування рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради, рішень Одеської міської ради і розпоряджень Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання недійсними свідоцтв про право власності та договору дарування і договорів купівлі-продажу, та про скасування державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, без задоволення з підстав та обґрунтувань наведених у цій постанові.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2017 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , Виконавчого комітету Одеської міської ради, Одеської міської ради, Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання незаконними та скасування рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради, рішень Одеської міської ради і розпоряджень Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання недійсними свідоцтв про право власності та договору дарування і договорів купівлі-продажу, та про скасування державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений: 12.09.2023 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

О.В. Князюк