ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/4468/21 Номер провадження 22-ц/814/1866/23Головуючий у 1-й інстанції Даценко В. М. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Триголова В.М.,

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,

секретар: Кириченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2021 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Мотивуючи свій позов ОСОБА_2 вказувала , що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її вітчим ОСОБА_3 .. За життя, 03.03.2005 року вітчим склав заповіт на ім`я позивача, який був посвідчений приватним нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу Галич Н.М. і внесений до реєстру за номером 533.

Позивач зазначає , що квартира , яка входить у склад спадщини ОСОБА_3 , належала її матері , до факту придбання даної квартири її вітчим не мав жодного відношення. Також позивач вказує, що приїхавши в м. Лубни вони з сестрою були позбавлені можливості увійти до батьківської квартири, бо ключі від неї знаходилися у громадянки ОСОБА_1 і вона здавала цю квартиру в оренду. Позивачу та її сестрі не повідомляли про смерть ОСОБА_3 , у зв`язку із чим ОСОБА_2 не мала можливості вчасно звернутись із заявою про прийняття спадщини.

Позивач просила суд продовжити їй термін для набуття спадщини у зв`язку з поважними і не залежними від неї причинами, а саме, незнання про факт смерті спадкодавця, постійне її місце проживання за кордоном та незалежні від неї труднощі у спілкуванні із спадкодавцем.

Відповідач ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення позовних вимог , та надала суду договір дарування згідно якого спірна квартира подарована ОСОБА_4 .

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 червня 2022 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задоволено.

Визнано причини пропуску строку для прийняття спадщини ОСОБА_2 після померлого ОСОБА_3 поважними.

Визначено ОСОБА_2 додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном 3 (три) місяці з моменту вступу рішення в законну силу.

Не погодившись із таким рішенням суду його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 . Скарга мотивована тим, що рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, судом не повністю з`ясовано обставини , що мають значення для справи , що призвело до неправильного вирішення справи.

ОСОБА_1 вказує, що ОСОБА_3 будучи власником спірної квартири , мав право розпоряджатися своїм майном на свій розсуд. Крім того скаржник зазначає , що вона не є належним відповідачем по справі , адже вона не є власницею квартири.

ОСОБА_1 просить скасувати рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 червня 2022 року , та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до слідуючого висновку.

Судовим розглядом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Лубни Полтавської області помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.28).

03.03.2005р. ОСОБА_3 за життя склав заповіт, яким все своє майно заповів позивачу по справі ОСОБА_2 (а.с. 14).

Крім того судом встановлено, що 01.06.2010 року ОСОБА_3 склав заповіт, яким все своє майно заповідав відповідачу по справі ОСОБА_1 (а.с.33). Після смерті ОСОБА_3 , на підставі зазначеного заповіту відповідач ОСОБА_1 17.02.2021 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с.34, 35).

29.03.2021 року ОСОБА_1 відповідно до договору дарування подарувала успадковану нею після смерті ОСОБА_3 квартиру громадянці ОСОБА_4 (а.с.36-38).

Позивач ОСОБА_2 своєчасно після смерті спадкодавця не звернулась із відповідною заявою про прийняття спадщини, посилаючись на те, що вона постійно проживає за кордоном, а саме, в Польщі і їй не було відомо про те, що ОСОБА_3 помер. Крім того, у зв`язку з пандемією Covid-19 у неї була відсутня можливість переміщення з іншої держави і перетину кордону.

За загальним правилом положення про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220 Цивільний кодекс України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1254 ЦК України, заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо:1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Виходячи з викладеного, надавши належну оцінку представленим у справі доказам у їх сукупності; встановивши, що позивач претендує на спадкування, проте заповіт, який складався на позивачку є нечинним, оскільки складено новий заповіт на відповідача; приймаючи до уваги, що у позивачки немає статусу спадкоємця; встановивши, що позивачем не доведено наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк; встановивши, що позивачем суттєво порушено шестимісячний строк для прийняття спадщини, - колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи позовної заяви про необізнаність точної дати смерті заповідача та значну віддаленість постійного місця проживання позивача від місця проживання спадкодавця , через що, вона не подала відповідної заяви до нотаріуса, є безпідставними, оскільки вказані причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у сукупності не можуть бути визнані поважними.

Також, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що ОСОБА_3 не має жодного відношення до факту придбання спірної квартири , адже квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_3 отримав у власність на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 травня 2004 року , вказане свідоцтво є дійсним, суду не надано доказів на підтвердження його оскарження або визнання недійсним.

Доказів того, що ОСОБА_2 не могла доїхати до нотаріальної контори для подачі заяви про прийняття спадщини, через встановлені урядом чи органами місцевого самоврядування карантинних обмежень, останньою суду не надано. Крім того, позивач не була позбавлена можливості подати заяву про прийняття спадщини шляхом направлення її поштою, оскільки дія цих організацій не була обмежена карантинними заходами.

Отже, враховуючи, що позивач не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , та не довела суду факту пропущення строку для прийняття спадщини з поважних причин колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права,яке призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, та скасування оскаржуваного рішення місцевого суду .

Керуючись ст..367, п.2,ч.1 ст.374, 382ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 червня 2022 року скасувати.

Ухвалити у справі нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: В. М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов