Провадження № 2/742/167/23
Єдиний унікальний № 742/3162/22
РІШЕННЯ
07 листопада 2023 року м.Прилуки Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Фетісової Н.В., за участі секретарів судових засідань Шептун В.В., Сороки Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Прилуки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РУДІВКА-АГРО» про усунення перешкод у користуванні майном шляхом повернення земельної ділянки та припинення речового права,
Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «РУДІВКА-АГРО» про усунення перешкод у користуванні майном шляхом повернення земельної ділянки та припинення речового права.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 листопада 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, яке відкладено до 09 березня 2023 року.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 березня 2023 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Джури С.П. про витребування доказів та виклик свідка ОСОБА_2 . Оголошено перерву у підготовчому засіданні до 13 квітня 2023 року.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 квітня 2023 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Джури С.П. про призначення судової почеркознавчої експертизи. Призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. Провадження у справі, зупинено.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 серпня 2023 року відновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання, яке було відкладено до 19 вересня 2023.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 вересня 2023 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті, яке відкладено до 07 листопада 2023 року.
В судовому засіданні позивач та його представник адвокат Джура С.П. заявлені позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача адвокат Мельниченко Р.В. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.
Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні дала показання, що в 2019-2020 році їм з чоловіком пропонували підписати додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки, проте вони не погодились, оскільки вони разом із сином, який на той час перебував за кордоном, вирішили спробувати обробляти земельні ділянки самостійно. Договір оренди у чоловіка був підписаний у 2012 році і термін дії оренди закінчувався в квітні 2022 року. В кінці січня 2022 року вони відправили відповідачу листа, що не бажають продовжувати договір, але відповіді не отримали. Десь через місяць чи два ОСОБА_3 привезли додаткові угоди до неї додому та пропонувала підписати їх, проте вони відмовились. Чоловік кошти за оренду землі за 2019 рік отримав по пошті, а за інші роки в конвертах. Вони додаткові угоди не погоджували та не підписували.
Свідок ОСОБА_3 дала показання, що в 2019 році осінню вони їздили по людях і підписували додаткові угоди №1 та №2 до основного договору оренди які заключали в 2012 році. Додаткова угода продовжувала термін дії договору до 30.12.2030. Перед тим як їхати до людей спочатку телефонували та запитували чи будуть вони підписувати додаткову угоду. Зателефонувавши до дружини ОСОБА_6 , яка завжди займалась документами та вирішувала питання, вона сказала, що до 2030 року підписувати не будуть, бо приїде син із-за кордону і буде обробляти земельну ділянку сам, можуть на 5 років до 2027 року. ОСОБА_3 приїхала, віддала додаткові угоди ОСОБА_2 , в цей час був присутній її чоловік ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яка сиділа в машині. ОСОБА_7 запитала чи так як вони домовлялися - на 5 років, отримавши ствердну відповідь запитали де підписувати, забрали додаткові угоди і пішли в хату. Через п`ять хвилин винесли уже підписані угоди. Особисто вона не бачила хто підписував. Основний договір був підписаний у лютому 2012 року і діяв до 05 квітня 2022 року. За 2012 рік платили по договору, на руки отримували десь 3 800 грн. Згодом добавлялась індексація, а потім за пасовище почали доплачувати по 3 400 грн. За 2015 рік отримали 15 400 грн, а потім в 2016, 2017, 2018 орендна плата збільшилась. ОСОБА_1 брав зерно не кожного року, а тому хто проживає у селі кошти привозили з рук у руки, велась відомість про видачу коштів: нараховано, одержано, до видачі. Фермери всі почали додатковими угодами №1 та №2 збільшувати термін дії договору та відсоткову ставку на 8 чи 10, тому вони вирішили все завіряти офіційно, ніхто нікого не примушував. Лише у ОСОБА_1 додаткова угода продовжувала договір оренди до 2027 року, всі інші підписували до 2030 року. У 2021 році фермери знову почали піднімати відсоткову ставку і збільшувати термін договорів до 2036 року і на 12%. В грудні 2021 року вона їздила видавала орендну плату за 2021 рік, заїхали до сім`ї ОСОБА_8 . Вони взяли додаткову угоду №3 та №4 до 2036 року після чого ОСОБА_9 сказала, що вони ознайомляться та перетелефонують. Віддавши кошти за 2021 рік вона поїхала. Згодом ОСОБА_2 перетелефонувала і повідомила, що вони підписувати нічого не будуть, а потім сказала, щоб їй доплачували кошти, можна з «карману» або вона подасть в суд, бо додаткові угоди підписував не ОСОБА_1 , а вона, проте отримала відмову. Вона не думала, що дійде до такого, її вини не має, вона жодного чужого договору не підписувала.
Свідок ОСОБА_4 дав показання, що приїхав з дружиною ОСОБА_3 і договором до ОСОБА_8 , попередньо домовлялись що приїдуть. ОСОБА_2 вийшла до автомобіля, в двір вони не заходили, віддали договір і вона пішла в будинок. Вийшла через 5-10 хвилин та віддала підписаний договір. ОСОБА_1 він не бачив, він був у будинку. Дружина передивилась чи скрізь є підписи, бо їх багато. Вони не бачили як ОСОБА_1 підписував договір. Також разом з ними була кума ОСОБА_5 , в той день вони їздили до всіх у кого земля і підписані договори.
Свідок ОСОБА_5 дала показання, що коли приїхали до двору ОСОБА_8 були у дворі. З автомобіля вона не виходила, сиділа на задньому сидінні, ОСОБА_8 її не бачили. ОСОБА_3 віддала ОСОБА_2 додаткову угоду і вони пішли в будинок, після чого винесла підписані договори. При ній додаткову угоду не підписували, хто власник земельних ділянок вона не знає.
Суд, дослідивши матеріали справи, показання свідків, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, надавши належну правову оцінку зібраним доказам, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно копії договору оренди земельної ділянки від 12 лютого 2012 року вбачається, що між ТОВ «РУДІВКА-АГРО» та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 7,17га, у тому числі 5,13га ріллі та 2,04га пасовище, які розташовані на території Рудівської сільської (селищної) ради Прилуцького району Чернігівської області. Строк дії договору 10 років (том 1, а.с.14-16).
Відповідно до копії Акту прийому-передачі земельної ділянки від 12 лютого 2012 року ОСОБА_1 власник земельної ділянки, право власності на яку посвідчене Державним актом на право власності на земельну ділянку ЯБ №409835 виданий 23 лютого 2006 року Прилуцькою райдержадміністрацією передав, а ТОВ «РУДІВКА- АГРО», в особі директора Марціпаки І.О. прийняв земельну ділянку площею 5,13 га рілля для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (том 1, а.с.20).
Відповідно до копії Акту прийому-передачі земельної ділянки від 12 лютого 2012 року ОСОБА_1 власник земельної ділянки, право власності на яку посвідчене Державним актом на право власності на земельну ділянку ЯБ №409835 виданий 23 лютого 2006 року Прилуцькою райдержадміністрацією передав, а ТОВ «РУДІВКА- АГРО», в особі директора Марціпаки І.О. прийняв земельну ділянку площею 2,04 га пасовище для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (том 1, а.с.22).
Відповідно до копій відомості на видачу коштів орендної плати по Рудівській сільській раді ТОВ «РУДІВКА-АГРО» за 2019 рік, відомості на видачу коштів орендної плати по Сухополов?янській сільській раді (Рудівський старостинський округ) ТОВ «РУДІВКА-АГРО» за 2020 рік, відомості на видачу коштів орендної плати по Сухополов?янській сільській раді (Рудівський старостинський округ) ТОВ «РУДІВКА-АГРО» за 2021 рік, платіжної інструкції №299 від 30.12.2021, платіжної інструкції №300 від 30.12.2021, платіжної інструкції №13 від 27.01.2021, платіжної інструкції №12 від 27.01.2021, платіжної інструкції №206 від 27.12.2019, платіжної інструкції №211 від 27.12.2019, поштового переказу на прізвище ОСОБА_8 , ОСОБА_1 перераховувалась ТОВ «РУДІВКА-АГРО» орендна плата за землю за 2019-2022 рік включно (том.1, а.с.94-105, 194,195).
Щодо позовних вимог про витребування земельних ділянок.
Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.
Згідно зі статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.
Отже, правочином є, перш за все, вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів: набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.
Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.
Частиною першою статті 215 ЦК України, статтями 229-233 ЦК України передбачено недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.
Якщо сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним не виникли.
За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Частиною другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.
Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).
За частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі укладається в письмовій формі, а за статтею 19 цього Закону право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права.
За частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.
Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 46, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті).
У разі якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.
За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду (справа №183/1617/16, провадження №14-208 цс 18 від 14 листопада 2018 року) констатувала, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.
У такому випадку власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсного змісту правовідносин, які склалися у зв`язку із фактичним використанням земельної ділянки.
У справі, що переглядається, позивач звернувся з вимогою про витребування земельних ділянок, які перебувають у фактичному користуванні відповідача посилаючись на те, що додаткові угоди від 31.12.2019 він, як власник землі, не підписував, умови їх не погоджував, тож відповідач безпідставно відмовляє в поверненні використовуваних земельних ділянок позивачу як власнику земельних ділянок.
Доводи відповідача про те, що позивач отримуючи орендну плату з 2019року був обізнаний про існування додаткових угод від 31.12.2019, які зареєстровані в реєстрі на переконання суду є безпідставними, оскільки сам факт отримання орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою не може свідчити про укладення додаткових угод та обізнаність позивача про їх умови.
Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, про те, що оскільки додаткові угоди від 31 грудня 2019 року спірних земельних ділянок між позивачем та відповідачем є неукладеними, то позовні вимоги про витребування земельних ділянок підлягають задоволенню, оскільки вибраний позивачем спосіб захисту порушених його прав є вірним та ефективним.
Відповідно до Закону України від 19 жовтня 2022 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель», були внесені зміни до пункту 27 Перехідних положень Земельного кодексу, а саме: «вважаються поновленими на один рік без волевиявлення сторін відповідних договорів і без внесення відомостей про поновлення договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно договори оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, земельного сервітуту, строк користування земельними ділянками щодо яких закінчився після введення воєнного стану до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель», щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення приватної власності. Тобто на всі договори оренди, у яких строк оренди закінчується з 19 листопада 2022 року більше не поширюється норма про їх автопролонгацію на один рік, отже їх припинення відбувається в загальному порядку.
Вказане узгоджується з правовими висновками Верховного Суду у цивільній справі №563/376/22 (провадження №61-47ск23).
Проте, враховуючи, що Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» від 24 березня 2022 року №2145-ІХ, набрав чинності 07 квітня 2022 року, тому він врегульовує земельні відносини під час дії воєнного стану, які виникли після 07 квітня 2022 року, або які виникли до ухвалення цього Закону та не припинились станом на 07 квітня 2022 року.
Враховуючи, що строк дії договору оренди земельної ділянки від 12 лютого 2012 року, який укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «РУДІВКА-АГРО», закінчився 05 квітня 2022 року, тому норми Закону №2145-ІХ, який набрав чинності 07 квітня 2022 року, не поширюється на вказаний договір оренди земельної ділянки.
Щодо позовних вимог про скасування запису про проведену 31.03.2020 державну реєстрацію іншого речового права права оренди земельних ділянок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень, таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України).
Отже, реєстрація права оренди ТОВ «РУДІВКА-АГРО» на вищевказані земельні ділянки, коли додаткові угоди від 31 грудня 2019 року ОСОБА_1 фактично не підписував, тобто дані правочини є неукладеними, та не відповідає вимогам закону.
За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.
Обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
При цьому, обраний позивачем спосіб захисту шляхом скасування державної реєстрації є ефективним, а задоволення позову в цій частині забезпечить реальне відновлення порушеного права.
За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволено, то суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 3 969 грн. 60 коп. в рахунок відшкодування витрат понесених на сплату судового збору при подачі позовної заяви до суду, пропорційно до задоволених позовних вимог.
Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертиз.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до договору про надання правничої допомоги №65/22 від 04.11.2022, ОСОБА_1 та адвокатське об`єднання адвокатська контора «Логос» уклали договір відповідно до якого останнє зобов`язалось надати правову допомогу при зверненні до суду (а.с.10,11).
Відповідно до Додаткової угоди до договору №65/22 від 04.11.2022 про надання правничої допомоги сторони по договору встановили, що вартість послуг по складанню процесуальних документів по справі за позовом ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Джури Сергія Петровича, до Товариства з обмеженою відповідальністю «РУДІВКА-АГРО» про усунення перешкод у користуванні майном шляхом повернення земельної ділянки та припинення речового права, а також супроводу і представництву інтересів в суді першої інстанції представником Юридичної фірми, становить 4 950,00 гривень (а.с.12).
Відповідно до Акту приймання-передачі наданих послуг №1 до Договору про надання правничої допомоги №65/22 від 04.11.2022, виконавець надав, а замовник прийняв юридичні послуги: підготовка, складання та передача до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Джури Сергія Петровича, до Товариства з обмеженою відповідальністю «РУДІВКА-АГРО» про усунення перешкод у користуванні майном шляхом повернення земельної ділянки та припинення речового права, та всіх необхідних процесуальних документів по справі і участі представника Юридичної фірми у судових засіданнях. Вартість послуг виконавця за цим Актом складає 4 950 грн.
У зв`язку з чим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 4 950 грн. в рахунок відшкодування витрат за правничу допомогу.
Відповідно до рахунку-фактура №188-439 від 26.05.2023, квитанції, за проведення судової експертизи у справі позивач сплатив Чернігівському НДЕКЦ МВС 4 588 грн. 80 коп.
У зв`язку з чим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 4 588 грн. 80 коп. в рахунок відшкодування витрат за проведення судової почеркознавчої експертизи.
На підставі наведеного, ст.247,263-265,273,279,354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РУДІВКА-АГРО» про усунення перешкод у користуванні майном шляхом повернення земельної ділянки та припинення речового права - задовольнити.
Скасувати рішення реєстратора - приватного нотаріуса Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Шрайбера Віталія Віталійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 51858072 від 02.04.2020 року про реєстрацію додаткової угоди від 31.12.2019 року до договору оренди землі серії та номер б/н від 12.02.2012 року, укладеної між Товариством з обмеженою відповідальністю "РУДІВКА-АГРО" і ОСОБА_1 , та скасувати запис про інше речове право: 36154775 від 31.03.2020 року про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Скасувати рішення реєстратора - приватного нотаріуса Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Шрайбера Віталія Віталійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 51858240 від 02.04.2020 року про реєстрацію додаткової угоди від 31.12.2019 року до договору оренди землі серії та номер б/н від 12.02.2012 року, укладеної між Товариством з обмеженою відповідальністю "РУДІВКА-АГРО" і ОСОБА_1 , та скасувати запис про інше речове право: 36154891 від 31.03.2020 року про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "РУДІВКА-АГРО" на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат за проведення судової почеркознавчої експертизи в сумі 4588 грн. 80 коп.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "РУДІВКА-АГРО" на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати, в тому числі зі сплати судового збору в сумі 3 969 грн. 60 коп. та витрати на правничу допомогу в сумі 4 950,00 гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 09 листопада 2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «РУДІВКА-АГРО», , місцезнаходження: 17570, Чернігівська область, Прилуцький район, с. Рудівка, вул. Прибережна, буд. 20.

Суддя Наталія ФЕТІСОВА