Справа № 454/2855/22 Головуючий у 1 інстанції: Струс Т.В.
Провадження № 22-ц/811/1669/23 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2023 року м.Львів

Справа № 454/2855/22

Провадження № 22ц/811/1669/23

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

розглянув цивільну справу апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сокальського районного суду Львівської області, ухвалене у м. Сокаль 1 червня 2023 року у складі судді Струс Т.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного бюро розслідувань та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,-

встановив:

3 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державного бюро розслідувань та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що листом Державного бюро розслідувань від 13 листопада 2020 року, який від отримав 24 листопада 2020 року, його (позивача) заяву скеровано для розгляду за належністю до ТУ ДБР у м.Львові. Листом ТУ ДБР у м. Львові від 20 листопада 2020 року серед іншого зазначено, що у його ( ОСОБА_1 ) зверненні порушено питання про вчинення суддею Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України. Однак у зверненні не наведено достатньо відомостей про обставини, які б свідчили про факт вчинення цього злочину. Зазначений правоохоронний орган вказав, що підстав для вжиття заходів, передбачених ст. 214 КПК України, не вбачається. Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 лютого 2021 року частково задоволено його ( ОСОБА_1 ) скаргу на бездіяльність уповноваженої особи ДБР, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Зобов`язано уповноважену особу ДБР виконати вимоги ст. 214 КПК України та невідкладно, але не пізніше 24 годин, внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві від 5 листопада 2020 року, яку було отримано уповноваженою особою ДБР 9 листопада 2020 року, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг є ЄРДР. Вважає, що дії посадових осіб ДБР при розгляді його заяви не відповідають вимогам ст.ст. 40, 55, 56 КПК України та Конституції України. Вказує, що діями посадові особи ДБР порушено його права, передбачені ст. 40 Конституції України, у зв`язку з чим йому (позивачу) спричинено моральні страждання які полягають у приниженні честі, гідності, ділової репутації, моральних переживань. Просив задовольнити його позов та стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України в його користь 1 000 000 грн. моральної шкоди, завданої незаконними діями посадових осіб ДБР при розгляді заяви про вчинений злочин від 5 листопада 2020 року.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 1 червня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 . Вважає його незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Звертає увагу, що суд не зазначив, якими саме доказами він має доводити факт завдання йому моральної шкоди. Вважає, що суд не захистив його права не задовольнивши позов, а відмовивши в його задоволення, не вказав, що його права не порушувалися і не порушуються. Просить скасувати рішення Сокальського районного суду Львівської області від 1 червня 2023 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позов, посилаючись на доводи позовної заяви. Також просить вирішити питання щодо звернення до Конституційного Суду України через Верховний Суд з поданням щодо тлумачення ст.56 Конституції України, щодо того, чи має він ( ОСОБА_1 ) право на відшкодування за рахунок держави матеріальної і моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадових осіб Державного бюро розслідувань за наслідками перевірки його заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також, чи може дане право бути обмежене, у яких випадках, на підставі яких норм Конституції України.

5 липня 2023 року від Державного бюро розслідувань надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, автор просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Належним чином повідомлений позивач про час та місце розгляду справи в судове засідання на з`явився, заяв про відкладення розгляду справи не подав.

Ухвалою суду від 23 серпня 2023 року задоволено клопотання представника Державного бюро розслідувань Загороднюка Д.А. про його участь в судовому засіданні у режимі відеоконференції. Представнику заявника роз`яснено, що відповідно до ч.5 ст. 212 ЦПК України ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку, тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

24 серпня 2023 року з технічних причин (через відсутність зв`язку) провести судове засідання в режимі відео конференції виявилося неможливим.

Колегія суддів ухвалила проводити розгляд справи у відсутності її учасників, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, прийнятого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Оскаржуване рішення мотивовано наступним.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законодавством України.

Позивач у своїй позовній заяві просить стягнути моральну шкоду, завдану посадовими особами ДБР при розгляді його заяви від 5 листопада 2020 року щодо внесення відомостей про вчинення злочину у ЄРДР.

Відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої (ніж передбачено в ч.ч. 1-5 цієї норми) незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Відшкодовується на загальних підставах шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, тобто за незаконні дії або бездіяльність цих органів, які не включені до переліку незаконних рішень, дій чи бездіяльності у ч. 1 ст. 1176 ЦК України.

Встановлено, що позивач у своїй позовній заяві посилається на незаконні дії посадових осіб ДБР при розгляді його заяви від 5 листопада 2020 року. Такі дії стосуються не внесення до ЄРДР його ( ОСОБА_1 ) заяви про вчинення злочину, що регулюється ст. 303 КПК України, яка передбачає право оскарження до слідчого судді дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 лютого 2021 року частково задоволено скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність уповноваженої особи ДБР, яка полягає у не внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Зобов`язано уповноважену особу ДБР виконати вимоги ст. 214 КПК України та невідкладно, але не пізніше 24 годин, внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві ОСОБА_1 від 5 листопада 2020 року, яку отримано уповноваженою особою ДБР 9 листопада 2020 року; розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг є ЄРДР.

Судом встановлено, що на виконання цієї ухвали слідчого судді ТУ ДБР у м. Львові зареєстровано кримінальне провадження №0000204 від 11 червня 2021 року.

Позивач реалізував своє право на оскарження процесуальних рішень слідчого.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі №638/8636/17-ц, сам факт винесення слідчим суддею процесуальної ухвали, якою за результатами розгляду скарги позивача зобов`язано відповідача внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР, не тягне наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідача заподіяли позивачу моральної шкоди. Судовий контроль на стадії досудового розслідування, внаслідок якого постановлені зазначені позивачем ухвали слідчих суддів, не є достатньою підставою для висновку про протиправність дій відповідача і притягнення його до цивільно-правової відповідальності. Згідно із статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 23 ЦК України визначено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч. 1 ст. 270 ЦК України відповідно до Конституції України фізична особа має право, зокрема, на повагу до гідності та честі.

Кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі (ст. 297 ЦК України).

У абз. 1, 2 п. 4, абз. 1 п. 27 постанови Пленум Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок та бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року з наступними змінами, під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди доказуванню підлягають такі обставини: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з перелічених елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

У п. 9 цієї постанови передбачено, що суд визначає розмір моральної шкоди в залежності від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат. Зокрема, враховуються стан здоров`я, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Відтак, позивач повинен обґрунтувати та надати належні докази на підтвердження факту заподіяння йому моральних чи фізичних страждань, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі заявник оцінює заподіяну йому моральну шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Також він повинен надати суду обґрунтований та у відповідності до вимог закону розрахунок суми, яку він просить стягнути.

Позивачем не надано доказів на підтвердження спричинення діями відповідачів моральної шкоди, наявність такої шкоди.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову в позові.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги. Підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись: ст. 367, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 1 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 25 серпня 2023 року.

Головуючий-______________________Т. І. Приколота

Судді: ______________Ю.Р.Мікуш__________________ Р.В. Савуляк