ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8768/23 Справа № 187/12/23 Суддя у 1-й інстанції - Іщенко І.М. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2023 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

за участю секретаря Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дербіна Регіна Євгенівна про визнання спадкових договорів недійсними, скасування рішень про державну реєстрацію прав, припинення права власності, скасування записів обтяження щодо житлового будинку

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

02 січня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дербіна Р.Є. про визнання спадкових договорів недійсними, скасування рішень про державну реєстрацію прав, припинення права власності, скасування записів обтяження щодо житлового будинку, посилаючись на те, що 16.02.2014 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_5 був укладений договір відсоткової позики, згідно з яким ОСОБА_5 позичив 45 000 доларів США та зобов`язався повернути отриману ним грошову суму до 17.03.2014 року і сплатити проценти за користування грошима в розмірі 2 % від отриманої суми щомісячно до дня повернення позики.

ОСОБА_5 в обумовлений договором строк гроші не повернув, у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернувся до суду, ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 03.06.2014 року закрите провадження у цивільній справі № 208/1007/14 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу у зв`язку з визнанням мирової угоди, за якою ОСОБА_1 та ОСОБА_4 дійшли згоди, що сума позики у розмірі 45000 доларів США буде повернута одним платежем у іноземній валюті 16.12.2014 року, з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 % річних, розрахованих позивачем згідно ст. 625 Цивільного кодексу України в сумі 47713,41 грн - втрати від інфляції та 3423,31 грн - 3 % річних. Своє зобов`язання за мировою угодою у строк до 16 грудня 2014 року ОСОБА_4 не виконав.

Під час розгляду справи ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06.05.2014 року у справі № 208/1007/14-ц з метою вжиття заходів забезпечення позову накладено арешт на майно відповідача: адміністративно-виробничу будівлю АДРЕСА_1 , загальною площею 2555,5 кв.м.; автомобіль ВАЗ 21099, 2006 р.в., д/н НОМЕР_1 ; автомобіль Mitsubishi Pajero, 2007 р.в., д/н НОМЕР_2 ; автобус БАЗ А079.14. 2006 р.в., д/н НОМЕР_3 , що зареєстровані за ОСОБА_4 .

Вказані заходи забезпечення позову після визнання мирової угоди та закриття провадження по справі, ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.06.2014 року у справі № 208/1007/14-ц були скасовані, все вищезгадане майно після зняття арешту було ОСОБА_4 відчужено, однак, грошове зобов`язання перед ОСОБА_1 не виконано.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_4 мирової угоди, ОСОБА_1 знову звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором відсоткової позики та за умовами мирової угоди у розмірі 73803,70 доларів США, за результатами розгляду якого було ухвалено рішення від 16.11.2017 року у справі № 208/7631/16-ц позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, задоволені. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 73803,70 доларів США, що на час складання позову станом на 16.12.2016 року еквівалентно 1 940 931,10 гривень.

Виконавчий лист 3208/7631/16-ц виданий 25.05.2018 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська подано до виконання приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С., де на теперішній час перебуває зведене виконавче провадження № 57288221, до складу якого входять: виконавче провадження № 57285269 з примусового виконання виконавчого листа № 208/7631/16-ц від 25.05.2018 року, виданого Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 суми боргу в розмірі 73803,70 доларів США, еквівалентно 1 940 931,10 грн, які складаються з наступного: за договором відсоткової позики у розмірі 45000 доларів США, еквівалентно 1 183 437 гривень; 3 % річних з простроченої суми боргу за період з 17.12.2014 року по 16.12.2016 року в розмірі 2703,70 доларів США, еквівалентно 71103,25 грн; процентів за користування чужими грошима в розмірі 26 100 доларів США, еквівалентно 686 390,85 гривень, заборгованість із сплати інфляційних виплат в розмірі 45 626,72 гривень, та виконавче провадження № 57285492 з примусового виконання виконавчого листа № 208/7631/16-ц від 25.05.2018 року, виданого Заводським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 понесених судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в розмірі 7441,20 грн, який складається з 6890 грн - за подання позову, 551,20 грн - за подання заяви про забезпечення позову.

Приватним виконавцем Куземченко А.С. при примусовому виконанні виконавчого провадження з`ясовано, що боржник ОСОБА_4 не працевлаштований та не має відкритих у фінансових установах рахунків, тому накладено арешт на майно: квартиру у АДРЕСА_2 , яка є єдиним житлом боржника, вона не може бути реалізована в примусовому порядку, оскільки у ній зареєстрована малолітня дитина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є донькою сина боржника ОСОБА_2 . Інше майно, на яке може бути звернено стягнення у ОСОБА_4 відсутнє.

Однак, за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомо, що між відповідачами ОСОБА_4 і ОСОБА_3 укладені договори дарування, за яким ОСОБА_4 подарував ОСОБА_3 , яка є його матір`ю, житловий будинок та земельну ділянку, а саме: 22.06.2017 року ОСОБА_4 уклав договір дарування житлового будинку по АДРЕСА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського нотаріального округу Мельнічук В.І. реєстровий № 900, а також 22.06.2017 року ОСОБА_4 уклав договір дарування земельної ділянки, кадастровий номер: :02:010:0001, по АДРЕСА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського нотаріального округу Мельнічук В.К реєстровий № 901.

Отже, ОСОБА_4 маючи грошові зобов`язання перед ОСОБА_1 в розмірі 73803,70 доларів США, відчужив майно на яке може бути звернено стягнення в тому числі і шляхом укладення договорів дарування з близькою родичкою (своєю матір`ю) ОСОБА_3 .

Внаслідок укладення вищезазначених договорів дарування у ОСОБА_4 відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення в рахунок погашення боргу.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Петриківського районного суду Дніпропетровської області з позовом до відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про визнання договору дарування житлового будинку та договору дарування земельної ділянки недійсними.

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 17.09.2020 року, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 12.05.2021 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. ОСОБА_1 подано касаційну скаргу.

Касаційний цивільний суд Верховного Суду постановою від 15.12.2021 року у справі № 187/795/19 постановив: касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 17.09.2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12.05.2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про визнання договору дарування житлового будинку та договору дарування земельної ділянки недійсними задовольнити та визнати недійсними договори дарування від 22.06.2017 року, укладені між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідчені приватним нотаріусом Кам`янського нотаріального округу Мельнічук В.І., на житловий будинок та земельну ділянку, кадастровий номер: :02:010:0001, по АДРЕСА_3 .

Стягнуто з ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 34560,60 грн та 8850 грн на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 3456,60 грн та 8850 грн на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу на користь ОСОБА_1 .

Незважаючи на позитивне для ОСОБА_7 судове рішення у справі № 187/795/19, через подальші недобросовісні дії близьких родичів боржника ОСОБА_4 , а саме його матері - ОСОБА_3 та його сина - ОСОБА_2 , відновлення порушених прав ОСОБА_1 не відбулося, тобто нерухоме майно (будинок і земельна ділянка) у власність ОСОБА_4 повернуто не було. Стягнення на зазначене майно в порядку примусового виконання судового рішення під час виконання зведеного виконавчого провадження № 57288221 не здійснено, судове рішення у справі № 208/7631/16-ц не виконано, заборгованість ОСОБА_4 перед ОСОБА_1 не сплачена, у ОСОБА_4 відсутнє майно на яке може бути звернено стягнення. Тому, позивач ОСОБА_1 звертається до суду з цим позовом. Позовні вимоги направлені на повернення майна боржнику ОСОБА_4 з метою задоволення в подальшому кредиторських вимог позивача ОСОБА_1 .

Отримавши судове рішення у справі № 187/795/19, позивач ОСОБА_1 звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради Дніпропетровської області із заявою щодо припинення права власності на об`єкти нерухомого майна житловий будинок та земельну ділянку, розташованих по АДРЕСА_3 , де прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та обтяжень від 22.09.2022 року № 64887944 - на житловий будинок, від 19.09.2022 № 64842382 на земельну ділянку, з кадастровим номером: :02:010:0001, у зв`язку з тим, що за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності, що виникло на підставі договору дарування перебуває в стані припинення, оскільки відбувся перехід прав, а саме: власником житлового будинку та земельної ділянки, з кадастровим номером: :02:010:0001, по АДРЕСА_3 є ОСОБА_2 . Підставою для державної реєстрації є спадкові договори серія та номер 41, 43 від 18.01.2022, видані приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дербіною Р.Є.

Тому, позивач ОСОБА_1 змушений звернутись до суду з позовом та просить суд: визнати недійсними спадкові договори, серія та номер: 41, 43 від 18.01.2022, видані приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дербіною Р.Є.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 62917525 від 18.01.2022 17:09:12, прийняте приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дербіною Р.Є., щодо реєстрації за ОСОБА_2 права власності на житловий будинок по АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта 237; номер запису про право власності: 46223343.

Припинити право власності ОСОБА_2 (номер запису про право власності 46223343) на житловий будинок по АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта -237).

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 62919212 від 18.01.2022 18:59:49, прийняте приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дербіною Р.Є., щодо реєстрації ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку, кадастровий номер: :02:010:0001 по АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 237) (номер запису про право власності: 46224816).

Припинити право власності ОСОБА_2 (номер запису про право власності 46224816) на земельну ділянку, кадастровий номер: :02:010:0001 по АДРЕСА_3 , (реєстраційний номер об`єкта 237).

Скасувати запис обтяження 46223962 у Державному реєстрі прав на нерухоме майно, внесений 18.01.2022 о 17:26:36 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 62918029 від 18.01.2022 17:32:30.

Скасувати запис обтяження 46224914 у Державному реєстрі прав на нерухоме майно, внесений 18.01.2022 о 19:14:09 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 62919360 від 18.01.2022 19:16:05 та стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дербіна Регіна Євгенівна про визнання спадкових договорів недійсними, скасування рішень про державну реєстрацію прав, припинення права власності, скасування записів обтяження щодо житлового будинку задоволено.

Визнано недійсним спадковий договір від 18 січня 2022 року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про передачу житлового будинку за АДРЕСА_3 , житловою площею 129,3 кв.м., загальною площею 418,9 кв.м. після її смерті у власність ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Камьянського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дербіною Р.Є., зареєстрований в реєстрі № 42.

Визнано недійсним спадковий договір від 18 січня 2022 року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про передачу земельної ділянки № НОМЕР_4 , площею 0,25 га. Кадастровий номер :02:010:0001 по по АДРЕСА_3 після її смерті у власність ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотарусом Камьянського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дербіною Р.Є., зареєстрований в реєстрі № 43.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 62917525 від 18.01.2022 року прийняте приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дербіною Регіною Євгенівною, щодо реєстрації за ОСОБА_2 права власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта -237; номер запису про право власності: 46223343.

Припинено право власності ОСОБА_2 на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта -237.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 62919212 від 18.01.2022 18:59:49, прийняте приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дербіною Регіною Євгенівною, щодо реєстрації ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :02:010:0001, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 237) (номер запису про право власності: 46224816).

Припинено право власності ОСОБА_2 (номер запису про право власності 46224816) на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :02:010:0001, (реєстраційний номер об`єкта 237).

Скасовано запис обтяження 46223962 у Державному реєстрі прав на нерухоме майно, внесений 18.01.2022 о 17:26:36 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 62918029 від 18.01.2022 17:32:30.

Скасовано запис обтяження 46224914 у Державному реєстрі прав на нерухоме майно, внесений 18.01.2022 о 19:14:09 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 62919360 від 18.01.2022 19:16:05.

Стягнуто із ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 2 328 грн 26 коп на користь ОСОБА_1 .

Стягнуто із ОСОБА_3 , судові витрати в розмірі 2 328 грн 26 коп на користь ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 , судові витрати в розмірі 2328 грн 26 коп на користь ОСОБА_1 (том 1 а.с.233-240).

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив, рішення суду 1 інстанції скасувати, і ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позову (том 2 а.с.2-10)

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 лютого 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був укладений договір відсоткової позики, відповідно до умов якого ОСОБА_4 отримав у борг грошові кошти в розмірі 52 000,00 доларів США, які зобов`язався повернути ОСОБА_1 до 17 березня 2014 року зі сплатою двох процентів щомісяця. У визначений строк ОСОБА_4 позику не повернув, а тому ОСОБА_1 звернувся до суду про стягнення боргу.

03 червня 2014 року ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від визнано мирову угоду між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , відповідно до умов якої сторони дійшли згоди, що сума позики у розмірі 45000,00 доларів США повертається ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 одним платежем у іноземній валюті 16 грудня 2014 року, з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, що становить відповідно 47 713,41 грн та 3 423,31 грн (а.с.38-39)

Відповідач ОСОБА_4 не виконав умови мирової угоди та не повернув суму позики, після чого ОСОБА_1 звернувся до Заводського відділу державної виконавчої служби міста Дніпродзержинська із заявою про примусове виконання виконавчого листа від 13.02.2015 року за № 208/1007/14 виданого Заводським райсудом м. Дніпродзержинська, однак йому було відмовлено у відкритті виконавчого провадження постановою від 25.08.2016 року з посиланням на те, що виконавчий лист виданий на підставі ухвали суду про визнання мирової угоди, яке не відноситься до судових рішень.

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Заводського райсуду міста Дніпродзержинська з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу в розмірі 73 803,70 доларів США за умовами договору позики від 16 лютого 2014 року та мирової угоди.

Під час судового спору між сторонами, 22 червня 2017 року між ОСОБА_4 та його матір`ю ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 був укладений договір дарування житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мельнічук В. І., зареєстрований в реєстрі за № 900, відповідно до умов якого ОСОБА_3 безоплатно набула у власність житловий будинок, загальною площею 418,9 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , який належав на праві власності ОСОБА_4 .

В тож же день, 22 червня 2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладений договір дарування земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мельнічук В. І., зареєстрований в реєстрі за № 901, відповідно до умов якого ОСОБА_3 безоплатно набула у власність земельну ділянку, кадастровий номер :02:010:0001, площею 0, 2500 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

16 листопада 2017 року рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором відсоткової позики від 16 лютого 2014 року та за умовами мирової угоди. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь позивача 73 803,70 доларів США.

24 вересня 2018 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області було відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 16 листопада 2017 року у справі № 208/7631/16-ц ( а.с.24)

На виконання вказаного вище судового рішення, приватним виконавцем було накладено арешт на майно боржника, у тому числі на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , однак вказане майно не могло бути реалізоване так як в квартиру була зареєстрована малолітня дитина відповідача ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а інше майно у відповідача було відсутнє.

Приймаючи до уваги не настання правових наслідків, не повернення позики із боку відповідача, ОСОБА_1 звернувся до Петриківського райсуду Дніпропетровської області про визнання недійсними договорів дарування від 22.06.2017 року житлового будинку та земельної ділянки, які розташовані по АДРЕСА_3 укладеного між боржником ОСОБА_4 та його матір`ю ОСОБА_3 , із застосуванням наслідків недійсності правочинів у вигляді двосторонньої реституції.

Рішенням Петриківського райсуду Дніпропетровської області від 17.09.2020 року яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 12.05.2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

Позивач оскаржив судові рішення в касаційному порядку.

15 грудня 2021 року Постановою Верховного суду України судові рішення Петриківського райсуду Дніпропетровської області від 17.09.2020 року та Дніпровського апеляційного суду від 12.05.2021 рокубули скасовані та ухвалено нове рішення.

Верховним судом було визнано недійсним договір дарування житлового будинку який розташований за адресою АДРЕСА_3 від 22 червня 2017 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мельнічук В. І., зареєстрований в реєстрі за № 900

Визнано також недійсним договір дарування земельної ділянки від 22 червня 2017 року, яка розташована за адресою АДРЕСА_3 укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мельнічук В. І., зареєстрований в реєстрі за № 901(а.с.22 т.1.).

Колегією суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду було встановлено, що відповідач ОСОБА_4 22 червня 2017 року відчужив житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою АДРЕСА_3 після настання строку повернення суми позики (17 березня 2014 року), невиконання затвердженої судом мирової угоди (16 грудня 2014 року) та повторного звернення (у грудні 2016 року) ОСОБА_1 з позовом до суду про стягнення з позичальника заборгованості за договором позики в розмірі 73 803,70 доларів США.

Судом встановлено, що спірне майно було відчужено на підставі безвідплатних договорів на користь близького родича ОСОБА_4 його матері ОСОБА_3 та відповідачки по справі. Сторони діяли недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам кредитора, оскільки відчуження належного боржнику майна відбулося після виникнення заборгованості перед позивачем та його зверненням звернення із позовом до відповідача ОСОБА_4 , а тому договори дарування між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 буди укладені із порушенням частини 1 та 5 ст.203 ЦК України, не були спрямовані на настання реальних правових наслідків, а направлені на фіктивний перехід права власності на нерухоме майно від боржника ОСОБА_4 до його матері ОСОБА_3 з метою збереження цього майна та унеможливлення звернення стягнення на зазначене майно в порядку примусового виконання судового рішення про стягнення боргу з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 .

Після винесення судового рішення Верховного Суду від 15.12.2021 року було встановлено, що 18 січня 2022 року мати боржника ОСОБА_3 уклала спадковий договір із сином боржника ОСОБА_2 про те, що після її смерті вона передає у його власність обдарований житловий будинок який розташований за адресою АДРЕСА_3 , який їй належав за реєстрованим № 900 на підставі договору дарування від 22.06.2027 року ( а.с.104).

Також, 18 січня 2022 року ОСОБА_3 уклала спадковий договір із ОСОБА_2 про те, що після її смерті вона передає у власність ОСОБА_2 земельну ділянку який розташований за адресою АДРЕСА_3 , який їй належав за реєстрованим № 901 на підставі договору дарування від 22.06.2027 року (а.с.106).

19.09.2022 року позивачем ОСОБА_1 було подано заяву до державного реєстратора на нерухоме майно Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Камьянської міської ради Дніпропетровської області для проведення державної реєстрації припинення права власності на майно розташоване в АДРЕСА_3 на підставі постанови Верховного суду від 15.12.2021 року, однак йому було відмовлено такій реєстрації, так як договір дарування перебуває в стані припинення, оскільки відбувся перехід права. ( а.с.28,29)

У зв`язку із невиконанням боргових зобов`язань з боку відповідачів, позивач в січні 2023 року звернувся до Петриківського райсуду про визнання недійсними спадкових договорів від 18.01.2022 року укладених між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , скасування рішення на державну реєстрацію реєстраційних прав та їх обтяжень, припинення права власності за ОСОБА_2 на житловий будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_3 , пославшись на рішення касаційного суду та невиконання відповідачем ОСОБА_4 боргових зобов`язань.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що спадкові договори від 18.01.2022 року укладені між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не були спрямовані на настання реальних правових наслідків, ними обумовлених, а направлені на формальну перереєстрацію та фіктивний перехід права власності на нерухоме майно від ОСОБА_3 до її онука та сина боржника ОСОБА_2 з метою збереження цього майна у родині боржника ОСОБА_8 та унеможливлення звернення стягнення на зазначене майно в порядку примусового виконання судового рішення про стягнення боргу з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 .

Колегія суддів повністю погоджується з вказаними висновками суду.

Відповідно до ст.129-1 Конституції судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Наведене свідчить, що судовий акт, який набрав законної сили, підлягає безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна вчинити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст.8 Конституції принципу верховенства права.

Відповідно, до ч. 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним( оспорюваний правочин)

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, відшкодувати вартість того, що одержано , за цінами, які існують на момент відшкодування.

Як роз`яснив пленум Верховного Суду України у п. 28 своєї Постанови № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» спадковий договір може бути визнано недійсним із підстав, визначених нормами глави 16 ЦК України.

Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства

Вимогу про визнання недійсним спадкового договору може бути заявлено як відчужувачем та набувачем, так і іншою заінтересованою особою. У разі пред`явлення позову особою, яка не є стороною спадкового договору, необхідно перевіряти, які права та охоронювані законом інтереси цієї особи порушено (стаття 3 ЦПК).

Відповідно до ст.16 ЦК України одним із способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища ,яке існувало до порушення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За висновками Верховного Суду, будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину.

При цьому та обставина, що правочин, за яким боржник відчужив майно, реально виконаний, не виключає тієї обставини, що він направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника та, відповідно, може бути визнаний недійсним на підставі загальних засад цивільного законодавства.

Наведений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі № 405/1820/17 (провадження № 61-2761св19).

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги дійшов вірного висновку, що спадкові договори від 18.01.2022 року укладені між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не були спрямовані на настання реальних правових наслідків, ними обумовлених, а направлені на формальну перереєстрацію та фіктивний перехід права власності на нерухоме майно від ОСОБА_3 до її онука та сина боржника ОСОБА_2 з метою збереження цього майна у родині боржника ОСОБА_8 та унеможливлення звернення стягнення на зазначене майно в порядку примусового виконання судового рішення про стягнення боргу з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 .

Сторона позивача в суді першої інстанції пояснила, що ОСОБА_2 і надалі ухиляється від сплати боргу 73 803,70 доларів США, які він повинен був сплатити за договором позики 16.02.2014 року і спірне майно житловий будинок та земельна ділянка, які розташовані за адресою АДРЕСА_3 , на який могло бути стягнуто борг, відповідач незаконно подарував 22.06.2017 року своїй матері ОСОБА_3 щоб уникнути повернення боргу позивачу.

Приймаючи до уваги, що судовим рішенням Верховного суду від 15.12.2021 року було визнано що спадкові договори за № 900, 901 укладені між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на вищевказане майно було визнано недійсним, то порушене право позивача ОСОБА_1 на повернення боргу в розмірі 73 803 доларів США, що становить суму боргу 1940931 станом на 16.12.2016 року відповідно виконавчого провадження № 57288221 підлягає захисту шляхом визнання недійсними спадкових договорів за номерами 41, 43 від 18.01.2022 року укладених між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , скасувавши їх рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень від 18.01.2022 року за № 62919212, припинення права власності, припинення права власності за ОСОБА_2 на житловий будинок та земельну ділянку які розташовані в АДРЕСА_3 .

Суд 1 інстанції правильно врахував всі обставини у сукупності, ураховуючи невиконане судове рішення Заводського райсуду міста Дніпродзержинська від 16 листопада 2017 року про стягнення боргу з ОСОБА_4 у розмірі 73 803,70 доларів США, свідчить про те що спірні спадкові договори за № 41 та № 43 від 18.01.2022 року укладені між матір`ю відповідача ОСОБА_3 та сином відповідача ОСОБА_2 укладені із порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України та не були спрямовані на настання реальних правових наслідків, ними обумовлений, а направлені на фіктивний перехід права власності від боржника ОСОБА_4 до його матері ОСОБА_3 , а потім і до сина ОСОБА_2 з метою збереження цього майна та неможливого звернення стягнення на зазначене майно в порядку примусового виконання судового рішення про стягнення боргу з ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1 .

Таким чином, спадкові договори укладені 18.01.2022 року за зареєстрованим номером № 42 та № 43, укладені між матір`ю боржника ОСОБА_3 на сином боржника ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_3 та на земельну ділянку по вищезазначеній адресі, площею 0,25 га, кадастровий номер :02;010;0001 складені особою ОСОБА_3 яка не мала на це право, а саме цивільної дієздатності, бо Верховним Судом України судовим рішенням вів 21.12.2021 року, яке має вищу юридичну силу, скасовані спадкові договори за № 900, 901 укладені між боржником ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на вищевказане спірне майно, а тому ОСОБА_3 не мала права укладати оспорювані позивачем спадкові договори з будь-якою особою до вирішення остаточного рішення і спадкові договори між нею та ОСОБА_2 підлягають визнанню недійсними, так як такі правочини суперечать цивільно-правовим засадам, актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства, порушують права та інтереси позивача ОСОБА_1 та приводить до невиконання судових рішень по поверненню боргу позивачу.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів складу фіктивності та недійсності оспорюваних правочинів, відсутність доказів того, що ОСОБА_3 отримала рішення касаційного суду, при укладання спадкових догорів із ОСОБА_2 не було накладені арешт або обтяження, відповідачка мала цивільну дієздатність, судом до уваги не приймається, так як відповідачка ОСОБА_3 має цивільну дієздатність, яка не оспорюється в суді позивачем, а неотримання нею особисто судового рішення касаційної інстанції не може впливати на вирішення спору по суті, відповідачка є матір`ю відповідача ОСОБА_4 , що встановлено в судовому рішення і не заперечується представниками сторін в суді, спірне майно зазначене в спадковому договору належало на праві власності позивачеві ОСОБА_4 на яке може бути накладено стягнення державного виконавця, адже до цього часу відповідач ОСОБА_4 не повернув борг в розмірі 73803,70 грн позивачу ОСОБА_1 відповідно до договору боргу від 16.02.2014 року.

Оспорювані позивачем спадкові договори укладені 18.01.2022 року укладені між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були спрямовані на формальний перехід права власності від її онука на сина ОСОБА_4 з метою збереження майна, що в подальшому унеможливлювало б повернення боргу при примусовому виконавчому провадженні.

Відповідно до ст. 55, 124 Конституції України кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, який має бути таким що відповідає змісту порушеного права та забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких звернувся ОСОБА_1 до суду.

Приймаючи до уваги, що позивач надав суду докази недійсності договорів дарування від 22.06.2017 року житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_3 укладені між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та довели обставини недійсності спадкових договорів від 18.01.2022 року на вищевказане житловий будинок та земельну ділянку укладених між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , суд дійшов обгрунтованих висновків про задоволення позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги колегією суддів оцінюються критично, адже останні зводяться виключно до переоцінки доказів, незгоди з висновками суду першої інстанції.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, із дотриманням норм процесуального права, вірно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, ухвалив рішення, яке відповідає закону.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: