Справа № 544/1816/23
№ 2/544/311/2023
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 вересня 2023 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області

у складі головуючого судді Сайко О.О.,

за участі секретаря Ралець О.С.,

розглянувши у судовому засіданні у залі суду на вул. Соборна, 41 справу за позовом представника позивача-адвоката Міщенка Юрія Олексійовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 до Пирятинської міської ради Полтавської області, про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом,

у с т а н о в и в:

Представник позивача-адвокат Міщенко Ю.О. у липні 2023 року звернувся в інтересах ОСОБА_1 до суду з позовом до Пирятинської міської ради Полтавської області, про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_2 . Після смерті батька, його донька ОСОБА_1 прийняла спадщину, а Пирятинською державною нотаріальною заведено спадкову справу №33/2010. Після смерті батька позивача, залишилось спадкове майно, а саме: земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . На земельні ділянки позивач оформила спадкові права та отримала свідоцтва право на спадщину, а на житловий будинок через відсутність правовстановлюючих документів вона спадщину так і не оформила.

Вказує, що житловий будинок 1960 року побудови, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , було зареєстровано у погосподарських книгах, як того і вимагало законодавство того часу. Проте, ані дозвільних документів про початок будівництва, ані рішень сільської ради або колгоспу, які могли надати дозвіл про початок будівництва на визначеній земельній ділянці у родині відсутні, як відсутні останні і в сільській раді (на даний час Дейманівський старостат). Зазначає, що відсутні також документи про передачу землі в користування власника будинку ОСОБА_2 .

Згідно виписок з погосподарських книг головою господарства, а отже і власником домогосподарства, був батько позивача, ОСОБА_2 .

Тож через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями позивач позбавлена в позасудовому порядку оформити право власності на батьківську хату і за цих обставин вона змушена звернутися за захистом своїх прав до суду.

У зв`язку з викладеним, представник позивача просить визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , який складається із: житлового будинку «А-1» (загальна площа 54,0 м2, житлова площа 32,4 м2), господарських споруд: сарай-«Б», погріб- «В», сарай «Г», огорожа «№1», вигрібна яма «№2».

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, її представник ОСОБА_3 надав до суду клопотання в якому просить проводити розгляд без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю та просять задовольнити.

Представник відповідача Пирятинської міської ради Полтавської області у судове засідання не з`явився, надіслав до суду листа про слухання справи у його відсутність. При розгляді справи покладаються на розсуд суду.

Суд уважає, що справа може бути розглянута у відсутність сторін, оскільки їх особисті пояснення у судовому засіданні не обов`язкові.

Судом встановлено:

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 (а.с.6).

Внаслідок його смерті залишилося спадкове майно: земельна ділянка, площею 2,94499 га, розташована на території Дейманівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області, передана спадкодавцеві у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування відповідно до ч.3 ст.1223 ЦК України виникає у день відкриття спадщини. Як передбачено ст. 1217 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Спадкоємці І черги за законом померлого: дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_5 19 лютого та 17 березня 2010 року звернулись до Пирятинської державної нотаріальної контори із заявами про відмову від спадщини на користь доньки спадкодавця ОСОБА_1 (а.с.26,27).

ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті батька, шляхом постійного проживання та реєстрації за однією адресою з померлим, та звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.37). У зв`язку з чим 14.04.2010 їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 2,9499 га, розташованої на території Дейманівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області (а.с.7).

Проте, державним нотаріусом Пирятинської державної нотаріальної контори у видачі позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований у АДРЕСА_1 . Зазначено, що у поданих спадкодавцем документах відсутня інформація щодо права власності чи права користування земельною ділянкою під будинком, тому зареєструвати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на зазначений житловий будинок на ім`я померлого не має можливості у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, зареєстрованих у встановленому законом порядку (а.с.4).

Згідно довідки КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» №1991 від 10.09.2021,станом на 29.12.2012 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано в КП «Лубенське МБТІ» (а.с.9).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до роз`яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Станом на 15.04.1991 ОСОБА_2 проживав у домогосподарстві разом з дружиною ОСОБА_4 , своєю працею та коштами приймала участь у розбудові господарства (колгоспного двору), створенні нового будинку, присадибних будівель і споруд та не втратив право на частку у ньому, домогосподарство належало йому на праві власності в майні колгоспного двору, відповідно до правил п.6 Постанови Пленуму ВСУ №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності».

Його дружина ОСОБА_4 після його смерті відмовилася від спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_2 на користь доньки спадкодавця ОСОБА_1 .

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV(далі - Закон). Відповідно до частини четвертої статті 3 зазначеного Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

У технічному паспорті на будинковолодіння ОСОБА_2 , що знаходяться за адресою: по АДРЕСА_1 ,зазначено рік побудови 1960 (а.с.13).

Земельна ділянка, на якій розташований вищевказаний будинок згідно довідки Дейманівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області від 01.03.2010 №47, площею 0,58 га, надавалася у користування ОСОБА_2 , але право власності на земельну ділянку не посвідчено (а.с.28 на звороті).

Спадкоємець ОСОБА_1 відповідно до рішення сесії Пирятинської міської ради Полтавської області від 24.12.2021 № 957 отримала дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки та виготовила технічну документацію на вказану земельну ділянку, площею 0, 1270 га (а.с.14-16).

Згідно ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

За наявності у матеріалах справи виписки із погосподарської книги с. Дейманівка Пирятинського району за 1991 рік, згідно якої житловий будинок по АДРЕСА_1 рахувався та рахується по даний час за ОСОБА_2 (а.с.8), довідки сільського голови щодо передачі останнього в користування земельної ділянки, на якій розміщений будинок та господарські споруди, доцільно говорити, що спадкодавець ОСОБА_2 набув право власності на будинковолодіння, що знаходяться за адресою: по АДРЕСА_1 , правомірно, оскільки діюче на той час законодавство не пов`язувало момент виникнення права власності з обов`язковою державною реєстрацією об`єкту нерухомості.

Право власності набувається на підставах, які не заборонені законом.

При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Так, станом на час завершення у 1960 році будівництва спірного майна, законодавством не вимагалося реєстрації права власності на це нерухоме майно. Таким чином, спірне нерухоме майно набуто спадкодавцем ОСОБА_2 у законний спосіб і належало йому за життя на праві власності.

Відсутність правовстановлюючого документу на будинок та земельну ділянку, зареєстрованого в установленому законом порядку, стало перешкодою для оформлення спадкоємцем у 2010 році права власності на нього в порядку спадкування.Проте, хоча на даний час існує правовий механізм реєстрації права власності на нерухоме майно за спадкодавцем у нотаріальному порядку, відсутність правовстановлюючого документа на право користування земельною ділянкою (рішення відповідної ради про передачу земельної ділянки у користування) є перешкодою для оформлення позивачкою спадкових прав.

Отже, позивачем ОСОБА_1 обраний належний спосіб захисту цивільних прав та інтересів, який є найбільш ефективним у спірних правовідносинах.

Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, є всі підстави для задоволення позову ОСОБА_1 .

З огляду на вищевикладене, проаналізувавши встановлені обставини по справі, враховуючи те, що вимоги позивача є виправданими, направлені на захист його майнових прав, беручи до уваги те, що відповідач заперечень проти задоволення позову не надав, та можливість вирішення вказаного питання в позасудовому порядку на даний час відсутня, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.13, 258,259,263-265 ЦПК України, на підставі ст. 1218 ЦК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов представника позивача - адвоката Міщенка Юрія Олексійовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , народження ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 її батька ОСОБА_2 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , який складається із: житлового будинку «А-1» (загальна площа 54,0 м2, житлова площа 32,4 м2), господарських споруд: сарай-«Б», погріб- «В», сарай «Г», огорожа «№1», вигрібна яма «№2».

Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча О.О.Сайко