Провадження №2/521/844/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року

Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Бобуйока І.А..

секретаря судового засідання Несвіти Ю.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , законним представником якого є ОСОБА_3 про припинення майнових прав на частку у спільному майні та визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

12.10.2022 року позивачка звернулася до суду із позовом ОСОБА_2 , законним представником якого є ОСОБА_3 про припинення майнових прав на частку у спільному майні та визнання права власності.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13.10.2022 року відкрито провадження по даній справі.

У судове засідання позивачка не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила.

Враховуючи, що відповідач та його законний представник зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , у суду не було можливості повідомити відповідача та його законного представника про дату, час та місце слухання справи належним чином та своєчасно.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність зупинення провадження у справі з огляду на наступні обставини справи.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 ЦПК України, суд керує ходом судового процесу, сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Статтею 43 ЦПК України, встановлено, що учасники справи, наділені широким колом цивільних прав та рядом обов`язків, зокрема виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, з`являтися в судове засідання за викликом суду, виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно із ч.2 статті 10 ЦПК України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 498 ЦПК України, у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Згідно із ч. 1 ст. 80 Закону України «Про міжнародне приватне право», у разі якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач та його законнийпредставник зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що позбавляє суд можливості самостійно виконати процесуальні дії по врученню документів відповідачу та його законному представнику та отримання пояснень по суті позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 130 ЦПК України особам, які проживають за межами України, судові повістки вручаються в порядку, визначеному міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, в разі відсутності таких - у порядку, встановленому статтею 499 ЦПК України.

Згідно ст.. 499 ЦПК України, зміст і форма судового доручення про надання правової допомоги мають відповідати вимогам міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо його не укладено - вимогам частин другої - четвертої цієї статті.

У судовому дорученні про надання правової допомоги зазначаються:

1) назва суду, що розглядає справу;

2) за наявності міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, учасниками якого є Україна і держава, до якої звернено доручення, - посилання на його положення;

3) найменування справи, що розглядається;

4) прізвище, ім`я, по батькові та рік народження фізичної особи або найменування юридичної особи, відомості про їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, а також інші дані, необхідні для виконання доручення;

5) процесуальне становище осіб, щодо яких необхідно вчинити процесуальні дії;

6) чіткий перелік процесуальних дій, що належить вчинити;

7) інші дані, якщо це передбачено відповідним міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або цього вимагає іноземний суд, який виконуватиме доручення.

Судове доручення про надання правової допомоги оформлюється українською мовою. До судового доручення додається засвідчений переклад офіційною мовою відповідної держави, якщо інше не встановлено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Судове доручення про надання правової допомоги, процесуальні та інші документи, що до нього додаються, засвідчуються підписом судді, який складає доручення, та скріплюються гербовою печаткою.

Відповідно до п.п. 1.16 1.9, 2.5 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, реалізація міжнародних договорів України з питань міжнародної правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень здійснюється у межах компетенції Міністерством юстиції України безпосередньо та через міжрегіональні управління Міністерства юстиції України, місцевими судами України, а у відповідних випадках - іншими органами державної влади. Суди України з питань надання міжнародної правової допомоги в цивільних справах взаємодіють з іноземними компетентними органами через міжрегіональні управління та Міністерство юстиції України. Міжрегіональні управління взаємодіють з іноземними компетентними органами з питань надання міжнародної правової допомоги в цивільних справах через Міністерство юстиції України, яке відповідно до положень міжнародних договорів України є центральним органом України з питань надання міжнародної правової допомоги в цивільних справах. Мін`юст відповідно до Закону України "Про міжнародні договори України" забезпечує дотримання та виконання в Україні зобов`язань, взятих за міжнародними договорами з питань надання правової допомоги у цивільних справах; стежить за здійсненням прав, які випливають з таких договорів для України, і за виконанням іншими сторонами вказаних міжнародних договорів їхніх зобов`язань.

Згідно п. 2.1, 2.5 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, у разі, якщо при розгляді цивільної справи в суду України виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд України складає доручення про надання правової допомоги за кордоном. Доручення складається судом України, який розглядає цивільну справу, і повинно містити інформацію та документи, передбачені міжнародним договором України. Доручення адресується компетентному суду запитуваної держави. Суд України направляє доручення через міжрегіональне управління до Мін`юсту, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

19.10.2000 року Україною була підписана Конвенція про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах (надалі - Конвенція).

Відповідно до ст. 2 Конвенції, кожна Договірна Держава призначає Центральний Орган, обов`язком якого є отримання прохань про вручення документів, що виходять від інших Договірних Держав, і здійснення процесуальних дій відповідно до положень статей 3 - 6. Кожна Держава організовує Центральний Орган згідно із своїм правом.

Згідно до ст. 3 Конвенції, орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному Органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей. До прохання додається документ, що підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ надаються в двох примірниках.

Згідно ст.. 5 Конвенції, центральний Орган запитуваної Держави власноручно вручає документ або забезпечує його вручення відповідним органом:

a) у спосіб, визначений його внутрішнім правом для вручення документів, складених в цій державі, особам, що перебувають на її території, або

b) в особливий спосіб, обумовлений запитуючим органом, якщо такий спосіб не є несумісним з законами запитуваної Держави.

З урахуванням положень пункту (b) частини першої цієї статті документ може завжди бути вручений шляхом безпосередньої доставки одержувачу, який приймає його добровільно.

Якщо документ має бути вручений відповідно до частини першої цієї статті, то Центральний Орган може вимагати, щоб документ був складений або перекладений офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуваної Держави.

Частина прохання, яка відповідає формуляру, доданому до цієї Конвенції, що містить короткий виклад суті документу, що підлягає врученню, вручається разом з документом.

Згідно ст.. 6 Конвенції Центральний Орган запитуваної Держави або будь-який орган, який вона може призначити для цього, складає підтвердження відповідно до формуляра, доданого до цієї Конвенції.

У підтвердженні підтверджується факт вручення документу і зазначається спосіб, місце та дату вручення, а також особа, якій документ було вручено. Якщо документ не був вручений, в підтвердженні зазначаються причини, які перешкодили врученню.

Запитуючий орган може вимагати, щоб підтвердження, яке було складене не Центральним Органом або судовим органом, було скріплено підписом представника одного з цих органів. Підтвердження направляється безпосередньо запитуючому органу.

Згідно ст.. 7 Конвенції, типові умови формуляра, доданого до цієї Конвенції, у всіх випадках обов`язково мають бути складені французькою або англійською мовами. Вони можуть при цьому бути складені офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуючої Держави.

Відповідні пробіли заповнюються або мовою запитуваної Держави, або французькою чи англійською мовами.

Згідно ст.. 9 Конвенції, кожна Договірна Держава може крім того використовувати консульські канали для передачі документів, які підлягають врученню, тим органам іншої Договірної Держави, які визначені останньою з цією метою. Кожна Держава може, якщо цього вимагають надзвичайні обставини, використовувати з цією ж метою дипломатичні канали.

Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв, як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (рішення у справі «Pelissier and Sassi v. France» (Пелісьє та Сассі проти Франції), заява № 25444/94, та «Frydlender v. France» (Фрідлендер проти Франції), заява № 30979/96).

Згідно із п. 8 ч. 1 ст. 252 ЦПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 8 частини першої статті 252 цього Кодексу, до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів.

Враховуючи що відповідач та його законним представник зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , суд дійшов висновку про необхідність направити судове доручення компетентному органу Російської Федерації для проведення певних процесуальних дій та зупинити провадження по даній справі до виконання судового доручення, вручення відповідачу та його законному представнику судових документів та отримання від пояснень за можливості.

На підставі викладеного, керуючись Конвенція про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, Інструкцією про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України 27.06.2008 № 1092/5/54, статтями 252, 260, 261, 498, 499 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Звернутись через Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса)із судовим дорученням про виконання окремих процесуальних дій до центрального органу Російської Федерації, який займається виконанням судових доручень іноземних судів у відповідності до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах.

У порядку судового доручення направити центральному органу Російської Федерації, який займається виконанням судових доручень іноземних судів, прохання про вручення відповідачу ОСОБА_2 , громадянинові Російської Федерації, ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його законному представнику - ОСОБА_3 , громадянинові Російської Федерації, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , судових документів, а саме:

-копії позовної заяви із додатками;

-копії ухвали про відкриття провадження;

-копії даної ухвали про звернення із судовим дорученням; витягу із законодавства України про зміст прав та обов`язків;

-повідомлення про дати наступних судових засідань на 05.02.2024 року о 11 годині 00 хвилин, на 05.03.2024 року об 11 годині 00 хвилин, на 08.04.2024 року об 11 годині 00 хвилин, 06.05.2024 року об 11 годині 00 хвилин, 06.06.2024 року об 11 годині 00 хвилин, 08.07.2024 року об 11 годині 00 хвилин, 05.08.2024 року об 11 годині 00 хвилин, 05.09.2024 року об 11 годині 00 хвилин, 07.10.2024 року об 11 годині 00 хвилин, 07.11.2024 року об 11 годині 00 хвилин.

Відібрати у відповідача - ОСОБА_2 , громадянина Російської Федерації, ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його законного представника - ОСОБА_3 , громадянинові Російської Федерації, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , пояснення, поставивши наступні запитання:

- чи визнає відповідач пред`явлений до нього позов ОСОБА_4 громадянки України про припинення майнових прав на частку у спільному майні та визнання права власності? Якщо не визнає, зазначити причину.

- що відповідач може пояснити по суті позовних вимог?

- чи згоден відповідач, щоб справа розглядалася у його відсутність?

Роз`яснити відповідачу, що він має право протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання даної ухвали з додатками, подати відзив на позовну заяву, зміст якого має відповідати вимогам ч. 3 ст.178 ЦПК України.

Одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копію відзиву та доданих до нього документів відповідач має надіслати позивачу.

Роз`яснити відповідачу, що у разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами та ухвалює заочне рішення у справі, відповідно до ч.1 ст.193 ЦПК України відповідач має право, у строк для подання відзиву, пред`явити зустрічний позов.

Роз`яснити відповідачу його права та обов`язки, передбачені статтями 39, 43, 44, 49, 178, 193 ЦПК України.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за адресою: Веб-адреса сторінки: https://court.gov.ua/sud1519.

Зупинити підготовче провадження по даній справі, до надходження відповіді від компетентного органу іноземної держави на судове доручення про вручення виклику до суду та інших документів.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ: