печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2023 року cуддя Печерського районного суду м. Києва Остапчук Т.В., при секретарі - Гаманюк О.С., розглянувши заяву позивача - ОСОБА_1 про забезпечення позову, у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою,-

встановив:

До Печерського районного суду м. Києва надійшли матеріали цивільної справи з вимогами до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою. Разом із позовною заявою було подано заяву про забезпечення позову шляхом встановлення заборони ОСОБА_2 та/або будь-яким інші - особам від його імені:

змінювати замки на дверях до входу у квартиру АДРЕСА_1 , та не вчиняти будь-яких інших дій, які б перешкоджали вільному доступу ОСОБА_1 до цього приміщення, до розгляду справи по суті.

Змінювати замки на дверях кімнат в квартирі АДРЕСА_2 - площею 19,6 кв.м., кімната № 14 - площею 391, кімната № 6 -площею 18 кв.м., а також ванною кімнатою АДРЕСА_3 - площею 14,9 та гардеробною № 15 - площею 4,9 кв.м, та не вчиняти будь-яких інших дій, які б перешкоджали вільному доступу ОСОБА_1 до цього приміщенн до рощіяду справи по суті.

Змінювати код доступу до сигналізації у квартирі АДРЕСА_1 та не вчиняти будь-яких інших дій, які б перешкоджали вільному доступу ОСОБА_1 до цього приміщення, до розгляду справи по суті.

Надавати будь-яким стороннім особам електронні ключі до входу в будинок АДРЕСА_4 , закріплені за квартирою АДРЕСА_1 .

Вчиняти дії по проведенню будь-яких ремонтних робіт у квартирі АДРЕСА_1 та/або проводити огляд помешкання стороннім особам без згоди ОСОБА_1 . Заява обґрунтована такими обставинами. Необхідність вжити заходи забезпечення позову обґрунтовується тим , що на даний час квартира АДРЕСА_1 (її частина) є предметом судового розгляду, на неї накладено арешт, однак користуватись власною часткою квартири ОСОБА_1 не має можливості, оскільки з боку відповідача неодноразово влаштовуються перепони, як то заміна замків, коду сигналізації, пошкодження дверей та замків у кімнатах, де проживає ОСОБА_1 , до квартири приходять сторонні особи, які мають електронний ключ.

Після подій 06.10.2023 року ОСОБА_1 змушена була зачинити на замок кімнати, де знаходяться особисті речі, документи та грошові кошти, коштовності тощо та речі дочки, а також змінити код доступу до системи сигналізації в квартирі за адресою: АДРЕСА_5 , про що поінформовано ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 електронною поштою 06.10.2023 року. Крім того, запропоновано укласти договір про визначення порядку користування нерухомим майном, яке перебуває у спільній власності.

Відповіді на електронний лист 06.10.2023р. від ОСОБА_2 не надходило, а його представник у відповіді від 10.10.2023 р. попросила не надсилати листи на адресу адвокатського бюро, якщо вони не стосуються судової справи.

У зв`язку з тим, що відповіді на пропозицію укладення договору від ОСОБА_2 немає, це розцінено ОСОБА_1 як відмова. Вважає, що захист прав, свобод та інтересів позивача є неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, а для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль. Посилаючись на вказані обставини просить задовольнити заяву про забезпечення позову. Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). З врахуванням наведеного, сторони в судове засідання викликались, оскільки суд прийшов висновку про розгляд вказаної заяви за їх відсутності у відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України. Так, дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч.ч. 1 та 2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини. Згідно з ч.1, ч.7 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову. Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття. Як вбачається із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п.4 Постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605цс16 від 25 травня 2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Слід врахувати, що за змістом закону заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача. Виходячи з тих вимог, які заявлені у даній заяві, і обраного заявником заходу забезпечення позову, суд приходить до висновку про відмову у забезпеченні позову. Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 259-261, 353-355 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача - ОСОБА_1 про забезпечення позову, у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку ст. 261 ЦПК України.

Суддя Т.В.Остапчук