Справа № 2-1168/11
У Х В А Л А

Іменем України

08 грудня 2023 рокум. Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді Маслак В.П.,

за участі секретаря судового засідання Годлюк А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Корольовського відділу держаної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ),-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 12.10.2023р. звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира зі скаргою в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 при поверненні виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні №38519206.

- зобов`язати Корольовський відділ державної виконавчої служби у м. Житомирі центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скасувати арешт з майна ОСОБА_1 , який був накладений у виконавчому провадженні №38519206 на все нерухоме майно, а саме: реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 4705051 від 18.02.2014 р.

Позивач в обґрунтування своїх вимог зазначає, що у провадженні Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі перебувало виконавче провадження №38519206 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1168/11, виданого 19.04.2021р. Корольовським районним судом м. Житомира про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Банк Національний кредит» заборгованості на суму 1062010, 80 грн.

В подальшому, 18.02.2014р. у рамках вказаного виконавчого провадження на все майно ОСОБА_1 накладено арешт, номер запису обтяження в Єдиному державному реєстрі речових прав 4705051. Однак, виконавче провадження знищено у зв`язку із закінченням строку зберігання.

З урахуванням вищенаведеного, та оскільки накладений арешт перешкоджає ОСОБА_1 реалізувати свої права як власника, останній просить вимоги скарги задовольнити.

Ухвалою суду від 16.10.2023р. скаргу ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Відповідно до протокольної ухвали суду від 03.11.2023р. ПАТ КБ «Банк Національний кредит» залучено до справи в якості стягувача.

В судове засідання 08.12.2023р. ОСОБА_1 не з`явився, від його представника надійшла заява про розгляд скарги без участі останнього.

Представник Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився. Від начальника Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Жимомирі Карпюка Сергія 05.12.2023р. надійшла заява про розгляд справи без участі представника.

Рекомендоване повідомлення направлене на адресу ПАТ КБ «Банк Національний кредит» повернулось на адресу суду з відміткою про отримання 07.11.2023р. поштового відправлення.

Вирішуючи питання на предмет задоволення скарги, суд враховує наступне.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 15.03.2011р. позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Банк Національний кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Судом вирішено стягнути зі ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Національний кредит» заборгованість за кредитом та відсоткам, що становить 1 062 010 (один мільйон шістдесят дві тисячі десять) грн. 80 коп. та стягнути зі ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Національний кредит» витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 120,00 грн. та судовий збір в сумі 1700,00 грн., а всього 1 820 (одну тисячу вісімсот двадцять) грн. 00 коп. (а.с. 15).

В подальшому рішенням апеляційного суду Житомирської області від 18.06.2012р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Вирішено змінити заочне рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 15 березня 2012 року, зменшити розмір заборгованості, стягнутої із ОСОБА_1 на користь ПАТ „Банк національний кредит" з 1062010 грн. 80 коп. до 30131 грн. 88 коп., зменшити розмір судового збору з 1700 грн. до 47 грн. 60 коп., зменшити розмір витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи з 120 грн. до 3 грн. 36 коп. (а.с. 17).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 05.12.2012р. касаційну скаргу «Банк Національний кредит» задоволено. Ухвалено рішення апеляційного суду Житомирської області від 18.06.2012р. скасовано, а заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 15.03.2011р. залишено в силі (а.с. 18).

Відповідно до відповіді Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 05.10.2023р. № 112369/23.25-23/12 в Корольовському відділі державної виконавчої служби у місті Житомирі перебувало виконавче провадження за №38519206 з виконання виконавчого листа №2-1168/11, виданого Корольовським районним судом Житомира 19.04.2011р. року про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Банк Національний кредит» заборгованості в сумі 1062010,80 грн., в межах якого на все майно боржника накладено арешт (а.с. 7).

Однак, 10.12.2018р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент прийняття рішення). Підстави завершення даного виконавчого провадження не передбачають зняття арешту з майна боржника (а.с. 7).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису обтяження 4705051, встановлено, що підставою виникнення обтяження є постанова, серія та номер: 38519206, видана 12.02.2014р. Корольовським відділом ДВС Житомирського МУЮ (а.с. 11)

Як вбачається із відповіді Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 05.10.2023р. № 112369/23.25-23/12, повторно на виконання даний виконавчий документ не надходив (а.с. 7).

Зважаючи, що право ОСОБА_1 на володіння, користування та розпорядження власним майном порушується, останній звернувся до суду зі скаргою на неправомірні дії державного виконавця.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

У відповідності зі ч.1 ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За нормами ч.1 та ч.2 ст.321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частиною 4 статті 59 Закону «Про виконавче провадження» визначений вичерпний перелік підстав за яких виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна.

В усіх інших випадках, як вбачається з частини 5 статті 59 цього Закону, арешт з майна може бути знятий за рішенням суду.

З матеріалів справи вбачається, що 10.12.2018р. державним виконавцем повернуто виконавчий документ №2-1168/11 стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент прийняття рішення про повернення виконавчого документу), тобто у зв`язку із тим, що законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент прийняття рішення про повернення виконавчого документу) повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Матеріалами справи встановлено, що ПАТ КБ «Банк Національний кредит» повторно не подавав до Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виконавчий лист № 2-1168/11 для виконання.

Через наявність арешту на належне ОСОБА_1 майно, останній позбавлений можливості розпоряджатись ним. Таким чином, накладений арешт на майно порушує право власності позивача. При цьому, у матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті зазначеного вище майна.

Виходячи з вищевикладеного, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому порушене право ОСОБА_1 підлягає захисту шляхом скасування арешту майна, номер запису обтяження 4705051, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія і номер 38519206, виданою 12.02.2014р. Корольовським ВДВС Житомирського МУЮ.

Вирішуючи вимоги скарги щодо визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця щодо не скасування арешту майна у виконавчому провадженні № 38519206, суд зазначає наступне.

Зважаючи на те, що відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинні на момент прийняття рішення) підстави для зняття виконавцем арешту з майна боржника відсутні, оскільки виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинні на момент прийняття рішення), а тому в задоволенні скарги ОСОБА_1 в цій частині слід відмовити.

Відтак, скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 447 451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Корольовського відділу держаної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) - задовольнити частково.

Скасувати арешт на майно ОСОБА_1 , накладений постановою Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №38519206 від 12.02.2014р., номер запису обтяження 4705051 від 18.02.2014р.

В решті вимог скарги відмовити.

Ухвала можу бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В. П. Маслак