Провадження № 4-с/161/53/23
У Х В А Л А

іменем України

28 серпня 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Коржик Н.В.

за участі:

заявника ОСОБА_1

представника ДВС П`ясецького Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення старшого державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мирончук Оксани Петрівни, -

В С Т А Н О В И В:

18.07.2023 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та рішення державного виконавця Першого ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) Мирончук О.П. Свої вимоги мотивує тим, що у нього в АТ КБ «Приватбанк» відкритий картковий рахунок НОМЕР_1 , на який він отримує пенсію. Однак, у травні 2023 року йому стало відомо про блокування його рахунків у АТ КБ «Приватбанк». Як було ним з`ясовано, причиною цьому стала постанова державного виконавця Мирончук О.П. про арешт коштів боржника від 15.09.2022 року у виконавчому провадженні № 69566358. Вказує, що накладення арешту на його пенсійний рахунок є неправомірним, а також позбавляє його можливості виконувати свої зобов`язання перед іншими кредиторами. Враховуючи наведене, а також те, що про існування оскаржуваної постанови він дізнався лише 15.07.2023 року, просить суд поновити йому процесуальний строк на звернення до суду з даною скаргою та за наслідком її розгляду: визнати протиправними дії суб`єкта оскарження щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 15.09.2022 року у виконавчому провадженні № 69566358; визнати протиправними дії суб`єкта оскарження щодо надіслання даної постанови для виконання АТ КБ «Приватбанк»; визнати недійсною (скасувати) оскаржувану постанову від 15.09.2022 року.

14.08.2023 року представником ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції було подано до суду відзив на вищевказану скаргу. В обґрунтування своїх заперечень щодо заявлених вимог останній зазначає, що станом на 01.02.2023 року він боржника у виконавчому провадженні № 69566358 ОСОБА_1 будь-яких повідомлень про підтвердження свого банківського рахунку зі спеціальним режимом не надходило. Враховуючи наведене, скаргу боржника просить залишити без задоволення (а.с. 23-24).

21.08.2023 року та повторно 28.08.2023 року заявник ОСОБА_1 подав до суду заяву, у якій просить суд за наслідками розгляду його справи закрити виконавче провадження № 69566358 та скасувати усі прийняті в його рамках постанови, оскільки Перший ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів), яким здійснювалося дане виконавче провадження, припинив свою діяльність (а.с. 25, 44).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.08.2023 року до участі у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Першого ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) Мирончук О.П. було залучено правонаступника Першого ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції (а.с. 31).

23.08.2023 року заявником ОСОБА_1 було подано до суду відповідь на відзив. В обґрунтування своїх доводів останній зазначає, що мотивація відзив ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції на його скаргу в жодній мірі не спростовує законності заявлених вимог. Також, він не погоджується з діями суду з приводу залучення до участі у справі ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції (а.с. 39-41).

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, які викладені у його скарзі, просив задовольнити їх у повному обсязі. Крім того, як на підставу для задоволення його вимог про закриття виконавчого провадження № 69566358 та скасування усіх прийнятих в його межах постанов останній зазначає, що Перший ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) є ліквідованим, а тому такої установи наразі не існує.

Представник ДВС у судовому засіданні заперечував щодо задоволення скарги із викладених у відзиві підстав.

Заінтересована особа ОСОБА_2 , який є стягувачем у виконавчому провадженні, в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час. місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заявки, клопотання, пояснення на скаргу від нього на адресу суду не надходили.

Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно п. «а» ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Як вбачається із листа АТ КБ «Приватбанк» № 20.1.0.0.0/7-230605/42503 від 03.07.2023 року, про підставу арешту коштів та про існування оскаржуваної постанови від 15.09.2023 року ОСОБА_1 дізнався із відповіді, яка була адресована йому 10.07.2023 року (а.с. 4-5).

Фактично текст постанови про арешт коштів боржника від 15.09.2022 року у виконавчому провадженні № 69566358 ОСОБА_1 отримав 17.07.2023 року (а.с. 5).

Доказів іншого суду надано не було.

Із наведеного слідує, що звертаючись до суду із даною скаргою (18.07.2023 року), боржником не було пропущено встановлений п. «а» ч. 1 ст. 449 ЦПК України десятиденний строк на оскарження дії та рішень ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції, а тому підстави для його поновлення відсутні.

Насамперед варто зауважити, що на дату постановлення даного судового рішення Перший ВДСВ у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів), працівником якого є державний виконавець Мирончук О.П., як суб`єкт, рішення та дії якого оскаржуються, було реорганізовано (змінено назву) у Відділ ДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції, у тому числі шляхом приєднання Другого ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) із припиненням вказаної юридичної особи.

Тобто, юридична особа Першого ВДСВ у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) не була ліквідованою, а лише фактично було змінено його назву на ВДСВ у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції. Код ЄДРПОУ вказаної юридичної особи не змінювався.

Наведене свідчить про безпідставність доводів ОСОБА_1 щодо припинення Першим ВДСВ у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) своєї діяльності.

Судом встановлено, що на виконанні ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № 69566358, предметом якого є стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу в апеляційному суді в сумі 3000 грн.

В межах даного виконавчого провадження державним виконавцем Першого ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) Мирончук О.П. 15.09.2022 року було винесено постанову про арешт коштів боржника, якою на грошові кошти ОСОБА_1 накладено арешт (а.с. 6).

Як вбачається із виписки АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 від 05.07.2023 року, у ОСОБА_1 , зокрема, відкритий картковий рахунок в АТ КБ «Приватбанк» із № НОМЕР_1 (а.с. 3).

Як слідує із листа АТ КБ «Приватбанк» № 20.1.0.0.0/7-230605/42503 від 03.07.2023 року, на вищевказаний рахунок боржника також накладений арешт (а.с. 4)

Відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

За статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Статтею 56 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Згідно зі ст. 68 ЗУ «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі-підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Зазначена норма права визначає кошти, що складають заробітну плату, пенсію як особливий об`єкт, на який може бути звернуто стягнення на виконання виконавчого документа, та обмежує таке стягнення відсутністю інших коштів та/або об`єктів для стягнення, видами боргових зобов`язань (періодичні платежі) та сумою стягнення.

Згідно з ч. 1 ст. 69 ЗУ «Про виконавче провадження» підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи-підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, -20 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами (частини друга, третя статті 70 Закону України «Про виконавче провадження»).

Зняття арешту з коштів здійснюється виконавцем відповідно до ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження».

Як встановлено судом, арештований державним виконавцем Першого ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) Мирончук О.П. на підставі постанови про арешт коштів боржника від 15.09.2022 року картковий рахунок ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк» із № НОМЕР_1 має спеціальний режим, оскільки на такий йому надходить пенсія (а.с. 3).

Станом на дату постановлення даного судового рішення, органом ДВС не було скасовано оскаржуваної постанови, а тому така беззаперечно порушує право ОСОБА_1 щодо можливості розпоряджатися своєю пенсією в повному обсязі.

За наведених обставин, та з огляду на те, що суб`єктом оскарження не звернуто стягнення пенсію боржника, а було повністю арештовано його рахунки, дії державного виконавця Першого ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) Мирончук О.П. щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 15.09.2022 року у виконавчому провадженні № 69566358 є неправомірними, а вказане рішення підлягає скасуванню.

Також, боржник заявляє вимогу про закриття (закінчення) виконавчого провадження № 69566358.

Як на правову підставу для задоволення вищевказаної вимоги заявник посилається на те, що Перший ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) є ліквідованим, а тому такої установи наразі не існує.

Однак, як вище зазначалося, ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції (попередня назва Перший ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів)) є суб`єктом, який вправі здійснювати виконавче провадження № 69566358, а тому доводи заявника ОСОБА_1 про зворотне є безпідставними.

Крім того, сторонами даного провадження не надано, а судом не здобуто жодних доказів, які б вказували на існування обставин, передбачених ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», достатніх для завершення виконавчого провадження № 69566358.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Першого ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) Мирончук О.П.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення старшого державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мирончук Оксани Петрівни задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мирончук Оксани Петрівни щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 15 вересня 2022 року у виконавчому провадженні № 69566358.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мирончук Оксани Петрівни про арешт коштів боржника від 15 вересня 2022 року, винесену у виконавчому провадженні № 69566358.

В задоволенні іншої частини вимог ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення ухвали відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складено 30 серпня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська