Справа № 950/2556/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2023 року м.Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Бакланова Р. В.

за участю секретаря - Гладкової С.В., відповідачки - ОСОБА_1 , представника відповідачів - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лебедині цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання недостовірною такою, що принижує честь гідність та ділову репутацію інформацію та зобов`язання її спростування у такий же спосіб як вона була поширена та стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся з позовом до відповідачів про визнання недостовірною такою, що принижує честь гідність та ділову репутацію інформацію та зобов`язання її спростування у такий же спосіб як вона була поширена та стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що у ІНФОРМАЦІЯ_2 року відповідачами створена та максимально поширена у соцмережах неправдива інформація у вигляді коментарів, постів з використанням його фото та його родини. В даній публікації відповідач ОСОБА_5 в своєму пості вжила щодо позивача зневажливі та образливі слова «ушльопок ущербний», «падло останнє» " Шахрай " та ін. Вказаний пост стосувався того, що позивач у відповідачки ОСОБА_4 взяв велику суму грошей і не повернув, його борг становить 9300$ +1800$. ОСОБА_1 виклала у програмі мессенджера Feceboоk у групі "ІНФОРМАЦІЯ_1" в якій спілкуються мешканці міста Лебедин репост та фото позивача з написом на ньому червоними літерами "ШАХРАЙ!!!"

Відповідачі, поширюючи в мережі «Feceboоk» недостовірну інформацію та інформацію образливого змісту, принизила честь, гідність та ділову репутацію позивача та завдала душевних страждань. У вказаних текстах він постав в образі ненаситної людини, байдужої до життя інших та здатної до заробляння грошей на дітях-сиротах та вдовах, їх обкрадати, що не відповідає дійсності, спрямовано на формування негативної думки відносно позивача як людини, що не визнає суспільних правил та нехтує базовиси правовими принципами, ображаючого характру, що спрямовані на відверту зневагу, зводить нанівець його ділову репутацію, принижує честь та гідність.

Просить суд:

1. Визнати недостовірною, такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію інформацію, оприлюднену ОСОБА_1 з телефона НОМЕР_1 у соціальних мережах - у додатку мессенджері Viber, у Facebook в групі «ІНФОРМАЦІЯ_1», такого змісту: «Ця справа потребує розголошення! На даному фото людина, яка багато кому з вас знайома. ОСОБА_8 .. .Справа в тому, що він обікрав мене та мою маму на велику суму коштів!!! продовжує жити в своє задоволення за рахунок інших людей.. ..Ця справа потребує розголошення, люди повинні знати шахраїв в обличчя!! !Цю людину (якщо його можна так назвати) необхідно притягнути до відповідальності, він Повинен розплатитися за свої вчинки і повернути борг!!! Прошу максимальний репост, щоб всі знали, що ця «людина» з себе представляє, бо він вміє гарно їздити по ушам і витратися в довіру ... Давайте разом не дамо йому далі обманювати людей!!! »; «...но ОСОБА_3 взяв в моєї мами велику суму грошей, клявся й божився, що він її віддасть, на сьогоднішній день у нього борг залишився 9300$ +1800Є ((це гроші, які мама поїхала заробляти на заробітки, після того як вона залишилася вдовою а я напів сиротою), а він насмілився ці гроші забрати, а зараз нагло всім бреше, що він все віддав...і відмовляється віддавати борг, живучи не за свій рахунок і по уші в брехні. Його родина також не йде з нами на контакт, покриваючи свого сина ... .для нього навішати лапші на уші і пустити всім пиль в очі нічого не коштує, він так може поступити з кожним...».

2. Визнати недостовірною, такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію інформацію, оприлюднену ОСОБА_4 у додатку мессенджері Viber, телефон № НОМЕР_2 : «В тебе немає ні совісті ні честі...Ти винен мені велику суму грошей в розмірі 9300$ +1800€ Ти будеш за це відповідати перед законом іі перед Богом. Ти обікрав жінку вдову...Ти моральний урод...Не думай,лцо тобі це минеться...Ворюга батько, ворога син...», «Бкзсовісний ворога...Бог тебе покарає га твій гріх...І діти будуть розраховуватися за твій борг.. .Ти обікрав дитину напівсироту.. .За мої сльози і за сльози моєї дитини ти відповіси...», ««За батькові гріхи не обидва ока вибило, та не всі пальці повідривало...вирішив і своїм дітям гріхів назбирати...Буде і на тебе Божа кара...ушльопок ущербний...Ти обікрав дитину напівсироту і жінку вдову.. .падло ти останнє...» .

3.Зобов`язати ОСОБА_1 спростувати поширену нею недостовірну інформацію шляхом опублікування не пізніше п`яти днів з моменту набрання рішенням законної сили у такий же спосіб, яким вона була поширена: у соціальних мережах, додатку - мессенджері Viber, у Facebook в групі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з вимогою: «Прошу максимальний репост, щоб всі знали....» та вилучити з соціальних мереж: у мессенджері Viber, Facebook в групі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » моє фото з написом «ШАХРАЙ».

4. Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 кошти на відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 грн.

Ухвалою суду від 28 вересня 2023 р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито позовне провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просить провести розгляд справи у його відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог.

Від представника відповідачів надійшов відзив на позов в якому він просить відмовити у задоволенні позову повністю пояснює це тим, що позивачем надана переписка між ним та відповідчкою ОСОБА_4 в месенджері Viber, що є їхнім особистим спілкуванням, а не поширенням спірної інформації. Зі строни ОСОБА_4 поширення третім особам інформації не було, це особиста переписка є оцінкою дій позивача, яка має фактичне підгрунтя - неповернуті грошові кошти. Зазначає, що інформація яку позивач хоче визнати недійсною в більшості є оціночним судженням, яке не підлягає сипростуванню та доведенню їх правдивості. Відповідачі категорично заперечують з приводу того, що на вказаних ресурсах ними розміщувалась будь-яка інформація, яка б тією чи іншою мірою торкалась честі гідності або ділової репутації позивача чи носила недостовірний характер.Щодо стягнення моральної шкоди адвакат ОСОБА_2 зазначає, що позивач не надав доказів що наведеною в позові інформацією була завдана шкода честі, гідності та діловій репутації, а також обгрунтування та розрахунку суми компенсації, яку він просить стягнути. За таких обставин, представник відповідачів просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 у повному обсязі, стягнути на її користь понесені судові витрати на професійну правничу допомогу, згідно остаточного розрахунку.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 , та її представник адвокат Пономаренко О.В. заперечили проти позовних вимог в повному обсязі, ОСОБА_1 також повідомила, що вона не публікувала ніяких постів про ОСОБА_3 , то не її акаунт. З ОСОБА_3 вона спілкувалася не публічно.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.13 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів (ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Конституцією України, а саме ч. 4 ст. 32, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Статтею 34 Конституції Україникожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Відповідно до ст. 68 Конституції Україникожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції Українита законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Беручи до уваги зазначені конституційні положення, суд під час вирішення справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинен забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з другого боку (п. 1постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»).

Згідно ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до положень ст.ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Враховуючи п.п. 15, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Згідно ст.302 ЦК України фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію. Збирання, зберігання, використання і поширення інформації про особисте життя фізичної особи без її згоди не допускаються, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності. Фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел (інформація органів державної влади, органів місцевого самоврядування, звіти, стенограми тощо), не зобов`язана перевіряти її достовірність та не несе відповідальності в разі її спростування. Фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел, зобов`язана робити посилання на таке джерело.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому медіа з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи, у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 3 ст.12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ч.1 ст.76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною 6 ст.81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В позовній заяві позивач посилається до «скріншотів з телефону ОСОБА_1 НОМЕР_1: ІНФОРМАЦІЯ_3». Скріншот або знімок екрана це зображення, отримане в даному випадку за допомогою смартфону, що зображує те, що бачить користувач на екрані. Це зображення створене із запису видимих елементів екрана візуального пристрою виведення інформації. Це цифрове зображення створюється операційною системою або спеціальним програмним забезпеченням.

Посилання на поширення спірної інформації в месенджері Facebook не має жодного відношення до відповідачів, ніяких доказів належності цього облікового запису у соціальній мережі, з якого поширено інформацію, саме відповідачам не надано позивачем.

Суд звертає увагу, що позивач додав до позовної заяви знімок екрану (скриншот) з публікацією та коментарями до неї, що оспорюється в паперовій формі

Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Згідно із п. 18 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Тобто, саме на позивача покладено обов`язок доведення факту поширення відповідачем інформації, про яку йдеться в позовній заяві.

У соціальних мережах може зареєструватися будь-яка особа та під будь-яким іменем, а тому створити та підтримувати сторінку від його імені, у тому числі шляхом розміщення інформації та фотознімків, могла будь-яка особа. Оскільки зареєструватися у цій соціальній мережі може будь-хто та під будь-яким іменем, достовірно з`ясувати належність сторінки у цій мережі конкретній людині неможливо, а тому скріншоти із зображенням змісту таких сторінок є неналежним доказом (Постанова Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 667/266/15-ц).

У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1)письмовими, речовими і електронними доказами;

2)висновками експертів;

3)показаннями свідків.

Відповідно до частини першої статті 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Частиною другою статті 100 ЦПК України визначено, що електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копією електронного документа) в розумінні положень частини першої статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", тобто не може вважатися доказом, бо не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, оскільки у такому разі неможливо ідентифікувати відправника повідомлення і зміст такого документа не захищений від внесення правок і викривлення (Постанова Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 202/2965/21).

Скріншот або знімок екрана це цифрове зображення. Таким чином є електронним доказом. Роздруківка цифрового зображення створеного операційною системою або спеціальним програмним забезпеченням з екрана візуального пристрою виведення інформації не може вважатись електронним документом в розумінні положень ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», тобто не може вважатися доказом, бо не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, оскільки у такому разі неможливо ідентифікувати відправника повідомлення і зміст такого документа не захищений від внесення правок і викривлення, повідомлення і зміст такого документа не захищений від внесення правок і викривлення. Вказаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11 червня 2019 року у справі № 904/2882/18, від 24 вересня 2019 року у справі № 922/1151/18, від 28 грудня 2019 року у справі № 922/788/19, від 16 березня 2020 року у справі № 910/1162/19.

Суд вважає, що роздруківки скріншотів доданих до позовної заяви, не можуть буті прийняті судом до уваги.

Суд приходить до висновку, що зазначені повідомлення є оціночними судженнями автора даного текстового повідомлення, під яким мається на увазі припущення чогось, а не фактичне твердження. Окрім того, висловлювання, на переконання суду, є особистою думкою автора зазначених повідомлень, які в логічному взаємозв`язку свідчать лише про те, що між учасниками спілкування існує неприязнь, та мали місце конфліктні ситуації.

Враховуючи вищевикладене, наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині визнання дій відповідача щодо визнання недостовірною, такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію інформацію, оприлюднену ОСОБА_1 з телефона НОМЕР_1 у соціальних мережах - у додатку мессенджері Viber, у Facebook в групі «ІНФОРМАЦІЯ_1...»

Щодо підстави для відмови у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди, суд звертає увагу на те, що позивач не надав доказів, що наведеною в позові інформацією була завдана шкода честі, гідності та діловій репутації, а також обґрунтування та розрахунку суми компенсації, яку він просить стягнути. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно Позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. В позовній заяві Позивач наводить посилання на практику ЄСПЛ. Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», вказує на те, що суди повинні застосовувати під час розгляду справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Застосування судового прецеденту Європейського суду з прав людини сприяє чіткості та універсалізації розуміння Конвенції, встановлює певні стандарти правосуддя, яких повинен додержуватися суд, конкретизує та розвиває конвенційні положення, надає змогу ухвалити правильне рішення. У спірному випадку Позивачем наведені рішення у справах стосовно публічних осіб, це зразкова справа «Лінгенс проти Австрії», перше рішення по відношенню до України по 10 статті конвенції - «Українська Прес-Група проти України». Згідно ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Адже, відповідно до вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Отже, для притягнення особи до цивільно-правової відповідальності підлягають встановленню всі необхідні елементи складу цивільного правопорушення, як підстави деліктної відповідальності, а саме: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Довести наявність цих елементів має саме позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. В зв`язку із відмовою в позові про захист честі,гідності і ділової репутації, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача заявленої позивачем суми моральної шкоди. За правилами ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. Беручи до уваги, що суд відмовляє в позові, судові витрати у справі відшкодуванню позивачу не підлягають.

Керуючись ст.10, 12, 89, 141, 258-259, 263-265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимг, а саме:

- визнання недостовірною, такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію інформацію, оприлюднену ОСОБА_1 з телефона НОМЕР_1 у соціальних мережах - у додатку мессенджері Viber, у Facebook в групі «ІНФОРМАЦІЯ_1», такого змісту: «Ця справа потребує розголошення! На даному фото людина, яка багато кому з вас знайома. ОСОБА_8 .. .Справа в тому, що він обікрав мене та мою маму на велику суму коштів!!! продовжує жити в своє задоволення за рахунок інших людей.. ..Ця справа потребує розголошення, люди повинні знати шахраїв в обличчя!! !Цю людину (якщо його можна так назвати) необхідно притягнути до відповідальності, він Повинен розплатитися за свої вчинки і повернути борг!!! Прошу максимальний репост, щоб всі знали, що ця «людина» з себе представляє, бо він вміє гарно їздити по ушам і витратися в довіру ... Давайте разом не дамо йому далі обманювати людей!!! »; «...но ОСОБА_3 взяв в моєї мами велику суму грошей, клявся й божився, що він її віддасть, на сьогоднішній день у нього борг залишився 9300$ +1800Є ((це гроші, які мама поїхала заробляти на заробітки, після того як вона залишилася вдовою а я напів сиротою), а він насмілився ці гроші забрати, а зараз нагло всім бреше, що він все віддав...і відмовляється віддавати борг, живучи не за свій рахунок і по уші в брехні. Його родина також не йде з нами на контакт, покриваючи свого сина ... для нього навішати лапші на уші і пустити всім пиль в очі нічого не коштує, він так може поступити з кожним...».

- визнання недостовірною, такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію інформацію, оприлюднену ОСОБА_4 у додатку мессенджері Viber, телефон № НОМЕР_2 : «В тебе немає ні совісті ні честі...Ти винен мені велику суму грошей в розмірі 9300$ +1800€ Ти будеш за це відповідати перед законом іі перед Богом. Ти обікрав жінку вдову...Ти моральний урод...Не думай,лцо тобі це минеться...Ворюга батько, ворога син...», «Бкзсовісний ворога...Бог тебе покарає га твій гріх...І діти будуть розраховуватися за твій борг.. .Ти обікрав дитину напівсироту.. .За мої сльози і за сльози моєї дитини ти відповіси...», ««За батькові гріхи не обидва ока вибило, та не всі пальці повідривало...вирішив і своїм дітям гріхів назбирати...Буде і на тебе Божа кара...ушльопок ущербний...Ти обікрав дитину напівсироту і жінку вдову.. .падло ти останнє...» .

- зобов`язання ОСОБА_1 спростувати поширену нею недостовірну інформацію шляхом опублікування не пізніше п`яти днів з моменту набрання рішенням законної сили у такий же спосіб, яким вона була поширена: у соціальних мережах, додатку - мессенджері Viber, у Facebook в групі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з вимогою: « Прошу максимальний репост, щоб всі знали.... » та вилучити з соціальних мереж: у мессенджері Viber, Facebook в групі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » моє фото з написом «ШАХРАЙ».

- стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 кошти на відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 грн.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Лебединський районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 07.11.2023 року.

Суддя Роман БАКЛАНОВ