Справа № 523/3217/23
Провадження №2/523/2404/23
У Х В А Л А

"06" жовтня 2023 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря - Щербан О.Д.,

розглянувши заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Берегового Віталія Васильовича про забезпечення позову,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Суворовського районного суду м. Одеси знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради та ОСОБА_2 , в якому вона просить в остаточній редакції від 04 жовтня 2023 року визнати недійсними договори: №ТС-1236/20 від 02.12.2020 року; №ТС-411/22 від 24.10.2022 року; №ТС- 412/22 від 24.10.2022 року; №ТС-413/22 від 24.10.2022 року; №ТС-414/22 від 24.10.2022 року; №ТС-457/22 від 18.11.2022 року на право тимчасового користування місцями для розташування тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, переукладені між Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 , посилаючись на те, що дані договори були укладені з її чоловіком ОСОБА_3 , який загинув внаслідок автокатастрофи, та у подальшому переукладені з відповідачкою матір`ю загиблого, яка не отримала свідоцтва про право на спадщину за законом, що є незаконним і порушує право позивачки на спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

04 жовтня 2023 року представник позивачки адвокат Береговий В.В. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони фізичній особі підприємцю ОСОБА_2 та Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради вчиняти будь-які дії спрямовані відносно демонтажу даних тимчасових споруд.

Свою заяву представник обґрунтовує тим, що на сьогоднішній день ФОП ОСОБА_2 незаконно володіє стаціонарними тимчасовими спорудами, які є спадковим майном, чим порушує права і інтереси позивачки та її дитини. При цьому у позивачки є побоювання про можливість демонтажу чи пошкодження тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, оскільки від відповідачки ОСОБА_2 надходять такі погрози. Крім того, за ОСОБА_2 утворилася заборгованість за спірними договорами, наслідком її несплати може бути здійснено демонтаж тимчасових споруд. Так, 03.10.2023 Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради було направлено вимогу (припис) про демонтаж тимчасової споруди, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (Договір №ТС-414/22 від 24.10.2022), за яким власними силами за власний рахунок необхідно здійснити демонтаж даної тимчасової споруди у строк до 07.10.2023.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви з огляду на таке.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Як зазначив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). При цьому суд повинен перевірити аргументованість заяви про забезпечення позову та застосовувати такі заходи в тих випадках, коли є реальна небезпека, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду, в тому числі, якщо внаслідок цього заявнику може бути завдано шкоди.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів щодо забезпечення позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Суд зобов`язаний застосувати такий спосіб забезпечення позову, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд встановив, що між сторонами дійсно виник спір щодо переукладених договорів на право тимчасового користування місцями для розташування тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності.

Суд дійшов висновку, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а тому на час розгляду справи потрібно вжиття заходів забезпечення позову в цьому випадку є виправданим.

При цьому, суд також враховує, що захист прав, свобод та інтересів позивачки до ухвалення рішення в справі може стати неможливим без вжиття заходів забезпечення позову або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а тому суд приходить до висновку про задоволення заяви.

Вирішуючи питання відповідності виду забезпечення позову, суд виходить з доведених позивачкою ризиків здійснення відповідачами заходів щодо демонтажу тимчасових спору для здійснення підприємницької діяльності, а тому на цій стадії розгляду справи суд вважає виправданим визначити спосіб забезпечення цього позову, який запропонувала позивачка, який, на думку суду, не буде суттєво впливати на інтересах інших осіб.

Вказаний спосіб забезпечення позову є доцільним та співвмірним із заявленими вимогами, оскільки його невжиття у майбутньому може призвести до істотного порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивачки, утруднити виконання можливого рішення суду про задоволення позову у майбутньому, що узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 11 листопада 2020 року у справі 539/1463/20.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 260, 261, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Берегового Віталія Васильовича про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити фізичній особі підприємцю ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_3 ) та Управлінню розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради (, місцезнаходження: вул. Косовська, 2-д, м. Одеса) вчиняти будь-які дії спрямовані на демонтаж тимчасових споруд, які розташовані на місцях, визначених договорами №ТС-1236/20 від 02.12.2020 року; ТС-411/22 від 24.10.2022 року; №ТС- 412/22 від 24.10.2022 року; №ТС-413/22 від 24.10.2022 року; №ТС- 414/22 від 24.10.2022 року; №ТС-457/22 від 18.11.2022 року, укладеними між Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 .

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання.

Копію ухвали направити для виконання Управлінню розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради та ОСОБА_2 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів з дня її складення.

Ухвала складена і підписана 06 жовтня 2023 року.

Суддя