Провадження № 2/686/394/23
02 березня 2023 року Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької
головуючого - судді Приступи Д.І.
секретаря Люкової Л.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому за правилами загального позовного провадження справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3% річних від простроченої суми,
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, у випадку неявки відповідача не заперечив, щодо заочного розгляду справи.
Відповідачі в судове засідання також, не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.
Із згоди представника позивача суд постановив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних доказів відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК України.
Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що поданий позов слід задовольнити частково з огляду на наступне.
08 квітня 2008 року ОСОБА_2 уклала договір поруки HMIBGA00008087, за яким несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за невиконання зобов`язань по кредитному договору в повному об`ємі.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 22.12.2015р. стягнуто з відповідачів на користь банка кошти в сумі 153337,63 доларів США, що еквівалентно по курсу Національного банку України 3299825 грн 70 коп. та судовий збір по 24748 грн 70 коп. з кожного.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за тілом кредиту станом на 07.12.2015р. становить 46735,07 доларів США, та яка у подальшому змінюється по періодам, які зазначені у розрахунку заборгованості та станом на 15.09.22р. становить 46720,62 долари США, з якої нараховуються 3% річних від простроченої суми та складає 7408,36 доларів США, що за курсом 36,56 відповідно до службового розпорядження НБУ від 16.05.2022 року складає 270849 грн 64 коп.

Дані обставини підтверджуються кредитним договором, договором поруки, розрахунком заборгованості, копією рішення суду від 22.12.2015р.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц сформовано практику, відповідно до якої, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом; кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України; разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц погодилася з такою правовою позицією та зазначила, що правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Враховуючи вище зазначене, наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за час прострочення.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Крім того, відповідно до вимог п. 18 Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Зважаючи на вказане, відсутні підстави для стягнення з відповідачів 3 відсотків річних в порядку ст. 625 ЦК України за період з 24.02.2022 року по 15.09.2022 року.

Отже, розмір процентів необхідно стягувати за період з 07 грудня 2015 року по 23 лютого 2022 року.

Всього 3 відсотка річних згідно ч.2 ст.625 ЦК України становлять 5799,37 доларів США.

Відповідно до ст.141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в сумі 4062 грн 74 коп., однак, оскільки позов задоволено частково на суму 5799,37 долара США., що становить 78,28% від ціни позову 7408,36 долари США, відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати в сумі 3180 грн 31 коп. = 4062 грн 74 коп. х 78,28%/100% .

Керуючись ст.ст.611,625, 1046, 1047, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 76, 258, 264, 265, 280-281 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (місцезнаходження вул. Грушевського, 1Д м. Київ, ) 3% річних в сумі 5799,37 доларів США

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (місцезнаходження вул. Грушевського, 1Д м. Київ, ) судові витрати по 1 590 грн 15 коп. з кожного.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складання рішення в повному обсязі до Хмельницького апеляційного суду.

Позивач Акціонерне товариства комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження м. Київ, вул. Грушевського 1 Д, .

ВідповідачОСОБА_1 , місце проживаннямісце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

ВідповідачОСОБА_2 , місце проживаннямісце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Текст рішення складений 02 березня 2023 року.

Суддя: