Справа № 539/3938/23
Провадження № 2/539/902/2023
У Х В А Л А
іменем України
28 серпня 2023 року м. Лубни
Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Бєссонова Т.Д., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області, третя особа Лубенський відділ державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про припинення обтяжень нерухомого майна, -
встановив:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області, третя особа Лубенський відділ державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про припинення обтяжень нерухомого майна.
Дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали, суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі з наступних підстав.
Стаття 124 Конституції України передбачає, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Відповідно до частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
В чинному законодавстві існує три механізми для накладення арешту на майно: арешт майна в рамках виконавчого провадження; арешт майна як забезпечення позову в цивільному чи господарському процесі та арешт або конфіскація майна в рамках кримінального провадження.
Позовні вимоги викладені в позовній заяві фактичного зводяться до зняття арешту з нерухомого майна. Позовна заява подана особою, яка є боржником у виконавчому провадженні.
Відповідно до вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, і йому було призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Позивач зазначає в позові, що арешт на майно було накладено державним виконавцем на виконання вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18.03.2015 року в частині конфіскації майна
Якщо арешт на майно накладено в порядку, передбаченому КПК України, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право власності, має право оскаржити такі дії та звернутися до суду про скасування арешту лише в порядку кримінального судочинства. І такий порядок захисту прямо передбачений нормами КПК України та є ефективним. Разом з тим чинним цивільно-процесуальним законом не передбачена можливість такого захисту в порядку цивільного судочинства.
Таким чином, законодавець передбачив відповідний процесуальний порядок розгляду заяви про звільнення майна з-під арешту.
Відповідно п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.
У зв`язку із цим боржник (учасник кримінального провадження, на майно якого накладено арешт) не може пред`являти такий позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання.
У разі пред`явлення до суду такого позову в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження.
Так, відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України "Про виконавче провадження".
Так, у вказаній Постанові Верховний суд дійшов висновку, що позивач який є боржником у виконавчому провадженні, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту.
З огляду на вищевикладене суддя приходить до висновку, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст. 186, 259, 260 ЦПК України,
ухвалив:
У відкритті провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області, третя особа Лубенський відділ державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про припинення обтяжень нерухомого майна - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя Т.Д. Бєссонова