Справа № 727/8476/23
Провадження № 2/727/1515/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

06 листопада 2023 року м.Чернівці

Шевченківський районний суд м.Чернівці в складі:

головуючої судді - Бойко М.Є.,

за участю:

секретаря - Васківчук В.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовною заявою МКП «Чернівцітеплокомуненерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з опалення місць загального користування в будинку та плати за абонентське обслуговування,

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2023 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь МКП «Чернівцітеплокомуненерго» заборгованість за надані послуги з опалення місць загального користування у будинку у розмірі 1189,74 грн, а також 410, 78 грн. - плату за абонентське обслуговування, оскільки ОСОБА_2 добровільно відповідних своїх зобов`язань не виконує. Також просить стягнути з відповідача на свою користь витрати по сплаті судового збору за подачу позову до суду в сумі 2684,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами.

МКП «Чернівцітеплокомуненерго» надає послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , належна ОСОБА_2 , розташована у багатоквартирному житловому будинку , який вводився в експлуатацію з комплексом інженерного обладнання, у тому числі з приладами централізованого опалення, та відключена від системи централізованого опалення, проте відповідач зобов`язаний вносити оплату за опалення місць загального користування (у тому числі допоміжних), до яких також належать несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також земельнf ділянка, на якій розташовані вказані багатоквартирний будинок, належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Між МКП «Чернівцітеплокомуненерго» та відповідачем був укладений типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії, також йому відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з плати за послугу та плати за абонентське обслуговування.

У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні вимоги позову визнав частково, а саме: в частині плати за абонентське обслуговування. В інших вимогах позивача просив відмовити, оскільки в його квартирі влаштована індивідуальна (автономна) система опалення, у місцях загального користування в будинку батареї відсутні, вони не опалюються, а тому він не повинен проводити оплату за такі послуги, оскільки фактично вони не надаються.

Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного.

Як встановлено судом МКП «Чернівцітеплокомуненерго» надає послуги з постачання теплової енергії в будинок за адресою: АДРЕСА_1 в якому належить ОСОБА_2 на праві приватної власності. Дана квартира відключена від системи централізованого опалення, що не заперечується сторонами.

Відповідно до розрахунку МКП «Чернівцітеплокомуненерго» з 01.11.2021 по 31.05.2023 ОСОБА_2 , на ім`я якого відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 не сплатив за послуги централізованого опалення місць загального користування 1189,74 грн. та за абонентське обслуговування 410,78 грн.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила) та Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315, якою встановлено порядок визначення обсягів спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до частини першої та другої статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Тлумачення частини другої статті 14 ЦК України свідчить, що критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності), пов`язується з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта.

Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Тлумачення як положень частини першої статті 714, так і інших норм глави 54 ЦК дозволяє стверджувати, що по своїй суті договір, на підставі якого відбувається постачання теплової енергії споживачу, є видом договору купівлі-продажу. Такий же висновок можливо зробити й при тлумаченні норм, закріплених в Законі України «Про теплопостачання» (в редакції, чинній на час виникнення боргу).

У тексті Закону України «Про теплопостачання» (в редакції, чинній на час виникнення боргу) неодноразово вживається словосполучення «договір купівлі-продажу» (зокрема: стаття 1, частина четверта статті 19, частина перша статті 25, пункти 6, 7, 8 частини першої статті 31).

Згідно з пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» до затвердження центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг співвласники багатоквартирного будинку або іншої будівлі, де налічуються два або більше споживачів, можуть визначити свій порядок розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг відповідно до положень статті 10 цього Закону, а також прийняти рішення про незастосування положень частини п`ятої статті 10 цього Закону при розрахунках за житлово-комунальні послуги у відповідному будинку, будівлі.

Зазначений висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 529/613/17-ц (провадження № 61-1716сво17).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Положеннями частини першої статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189-VIII також передбачено, що договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відпо-відно до закону.

Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуаль-ний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквар-тирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Оскільки співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Згідно зі статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Таким чином, незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання місць загального користування, за умови отримання ним відповідних послуг, він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії.

Крім того, між позивачем та відповідачем укладено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання відповідно до п.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11 2017 року №2189-VIII (далі договір) та розміщений на офіційному веб-сайті Чернівець-кої міської ради https://city.cv.ua/ та на офіційному веб-сайті Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» https://teplo.cv.ua/.

Пунктом 18 Правил визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною.

Згідно з пунктом 28 Правил споживачі, які відмовились від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, оплачують послуги з централізованого опалення МЗК будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

З 25 січня 2019 року почала діяти Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315, якою встановлено порядок визначення та розподілу між споживачами обсягу спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень.

Визначення обсягу теплової енергії, витраченої на опалення МЗК та допоміжних приміщень (QМЗК), здійснюється відповідно до розділу III цієї Методики. Розподіл цього обсягу здійснюється серед споживачів за категоріями приміщень згідно з додатком 1 до цієї Методики пропорційно до їх загальних/опалюваних площ/об`ємів.

Як передбачено шостим розділом «Посібника та доповнення до Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні» КТМ 204 Україна 244-94, затвердженим Наказом Держбуду України від 30 лютого 2001 року №82, втрати теплової енергії на ділянці мережі від межі розподілу до місця установки опалювальних приладів відноситься до втрат абонента (споживача). Тому співвласники квартир повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі.

Доказів, які б підтверджували факт недотримання нормативної температури повітря на сходових клітинах під`їзду де розташована квартира АДРЕСА_2 з 01.11.2021 по 31.05.2023, що могло бути підставою для перерахунку розміру плати за надання послуг з централізованого опалення місць загального користування, а також доказів на спростування такого розрахунку суду не надано.

Згідно повідомлення № 6531/17-10 від 20.06.2023, надісланого ОСОБА_2 за адресою надання послуг, відповідача було проінформовано про наявність у нього заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та попереджено, що у разі несплати можливе примусове стягнення боргу у судовому порядку.

Відповідно до ст. 526ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» №417-VIII від 14.05.2015 року, визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку та регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління.

Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного обладнання) житлового будинку і є його невід`ємною частиною. Таким чином, всі співвласники будинку (власники квартир), в тому числі і власники квартир з індивідуальним опаленням, повинні брати участь у загальних витратах на опалення будинку пропорційно займаній площі житла.

Відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 28.12.2018 №315, загальний обсяг спожитої теплової енергії, визначений за допомогою вузла комерційного об-ліку теплової енергії, складається з наступних основних складових:

-обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача;

-обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування (МЗК) та допоміжних приміщень будинку;

-обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення обсягу теплової енергії, який надходить від ділянки транзитного трубопроводу.

Комерційний прилад обліку теплової енергії обліковує всю теплову енергію, ви-трачену у будівлі, а не лише на опалення квартир, які не відокремлені від системи теп-лопостачання. Кожен співвласник квартири, приміщення оплачує свою частку. Дві складові оплачують усі співвласники будівлі це обсяг теплової енергії, витрачений на опалення МЗК та функціонування системи.

Однак, передбачених зазначеними нормами обов`язків відповідач не виконав, внаслідок чого заборгував позивачу за надані послуги за опалення місць загального користування будинком за період 01.11.2021 року по 31.05.2023 року в сумі 1189,74 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.9).

Також, згідно п.6 ст.4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189-VIII споживачами, які отримують послуги теплопостачання здійснюється плата за абонентське обслуговування.

Плата за абонентське обслуговування платіж, який споживач сплачує виконавцю послуги для відшкодування витрат виконавця, пов`язаних із здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами у багатоквартирному будинку, та у випадках, визначених Законом, також і витрати на обслуговування лічильників теплової енергії.

Разом з цим, відповідач не здійснював плату за абонентське обслуговування, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість в сумі 410,78 грн. за період з 01.11.2021 року по 31.05.2023 року (а.с.10).

Враховуючи вище викладене, заперечення відповідача проти позову не можуть бути прийняті до уваги, а позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім цього, згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2684,00 грн., який був сплачений позивачем при поданні позову до суду.

На підставі зазначеного та, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 274-279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з опалення місць загального користування в будинку та плати за абонентське обслуговування задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» на р/р НОМЕР_2 в філії Чернівецькому облуправлінні АТ «Ощадбанк», м. Чернівці, МФО 356334, код 34519280 заборгованість за надані послуги за опалення місць загального користування будинком в розмірі 1189, 74 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Міського комунального підприємства «Чернівцітеп-локомуненерго» на р/р НОМЕР_3 в АТ «ПриватБанк», м. Чер-нівці, МФО 356334, код 34519280, плату за абонентське обслуговування в розмірі 410, 78 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Міського комунального підприємства „Чернівцітеплокомуненерго на р/р НОМЕР_4 в філії Чернівецькому облуправлінні АТ «Ощад-банк», м. Чернівці, МФО 356334, код 34519280 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2684,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернівецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 09 листопада 2023 року.

Ознайомитись з текстом судового рішення в електронній формі сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України.

Суддя М. Є. Бойко