Житомирський апеляційний суд
Справа №296/6496/23 Головуючий у 1-й інст. Рожкова О.С.
Категорія 84 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Галацевич О.М., Трояновської Г.С.

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №296/6496/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів дарування, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 21 липня 2023 року, постановлену під головуванням судді Рожкової О.С. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У липні 2023 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, у якому просив:

- визнати недійсним договір дарування 45/100 частин будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що був посвідчений приватним нотаріусом Ковальовою Т.В. - 16.02.2009, за номером 227;

- визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, кадастровий номер якої :05:017:0010, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що був посвідчений приватним нотаріусом Ковальовою Т.В. - 16.02.2009, за номером 228;

- визнати недійсним договір дарування 1/1 частин будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що був посвідчений приватним нотаріусом Ковальовою Т.В. - 26.03.2009, за номером 455.

19 липня 2023 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції заяву про забезпечення позову, в якій просив:

1. заборонити ОСОБА_2 відчужувати у будь-який спосіб спірне майно, а саме:

- 45/100 частин будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку, кадастровий номер :05:017:0010, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;

- 1/1 частин будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

2. заборонити суб`єктам, уповноваженим на вчинення реєстраційних дій, вносити відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо спірного майна:

- 45/100 частин будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельної ділянки, кадастровий номер :05:017:0010, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 1/1 частин будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви зазначає, що 16.02.2009 між сторонами був укладений договір дарування 45/100 частин будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Вказує, що 16.02.2009 між сторонами також був укладений договір дарування земельної ділянки, кадастровий номер :05:017:0010, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, стверджує, що 26.03.2009 між сторонами був укладений договір дарування 1/1 частин будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначає, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про визнання вказаних вище договорів недійсними, натомість відповідач, який є власником вказаного нерухомого майна, має можливість у будь-який час відчужити це майно, а тому вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 21 липня 2023 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, постановивши нову про задоволення заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у справі, оскільки спірне нерухоме майно на сьогоднішній день є власністю відповідача, який може розпорядитись вказаним майном на власний розсуд, зокрема шляхом відчуження.

04 вересня 2023 року на адресу суду від представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 21 липня 2023 року залишити без змін. Зазначає, що з моменту набуття у 2009 році і по даний час відповідач вільно, відкрито і безспірно володіє спірним майном, несучи витрати на його утримання. Вказує, що у відповідача не має наміру на відчуження спірного майна третім особам чи передання у заставу. Вважає, що позивач прагне недобросовісно використати цивільно правовий інструмент забезпечення позову для протиправного посягання на майно відповідача та вплинути на правовідносини, які перебувають за межами позовних вимог. Зазначає, що позивачем не наведено достатнього обґрунтування причин звернення із заявою про забезпечення позову та не підтверджено жодними доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування обраного нею виду забезпечення позову. Вказує, що заява про забезпечення позову та апеляційна скарга не містять доводів щодо розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, дотримання збалансованості інтересів сторін.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів дарування.

Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що 16.02.2009 між сторонами був укладений договір дарування 45/100 частин будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Цей договір дарування, за номером 227, був посвідчений приватним нотаріусом Ковальовою Т.В. - 16.02.2009.

Також, 16.02.2009 між сторонами був укладений договір дарування земельної ділянки, кадастровий номер :05:017:0010, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний договір дарування, за номером 228, був посвідчений приватним нотаріусом Ковальовою Т.В. - 16.02.2009.

Крім того, 26.03.2009 між сторонами був укладений договір дарування 1/1 частин будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначений договір дарування, за номером 455, був посвідчений приватним нотаріусом Ковальовою Т.В. - 26.03.2009.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту вчинення дій, направлених на відчуження відповідачем спірного майна, не доведено наявність обставин, які б могли свідчити про реальну загрозу ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, у зв`язку з чим підстави для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову відсутні.

Перевіряючи законність оскаржуваної ухвали, колегія суддів враховує наступне.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до п.п. 1 і 2 ч.2 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту і забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вжитті заходів забезпечення позову судом необхідно враховувати зміст позовних вимог, співмірність вжитих заходів із вимогами та вид забезпечення позову (пункт 3 і 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику розгляду судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Отже, підставою для забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що між сторонами виник спір щодо визнання недійсними договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки, за таких обставин, на думку колегії суддів, існує наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову ОСОБА_1 , при цьому заявлені заходи забезпечення позову є співмірними з позовними вимогами, натомість невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції зазначених обставин належним чином не перевірив і не врахував, що невжиття заходів забезпечення позову, може істотно утруднити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася та, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження житлового будинку та земельної ділянки не порушує прав інших учасників справи і є співмірним із заявленими позовними вимогами, то оскаржувана ухвала не може бути визнана законною і обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню із прийняттям постанови про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 21 липня 2023 року скасувати та прийняти нову постанову про задоволення заяви про забезпечення позову.

Вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження 45/100 частин будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження земельної ділянки, кадастровий номер :05:017:0010, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження 1/1 частин будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Заборонити суб`єктам, уповноваженим на вчинення реєстраційних дій, вносити відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо нерухомого майна:

- 45/100 частин будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 ;

- земельної ділянки, кадастровий номер :05:017:0010, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 ;

- 1/1 частин будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 05 серпня 2023 року.

Головуючий

Судді