Справа № 274/514/22
Провадження № 2/0274/230/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"08" травня 2023 р. м. Бердичів
БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
в складі: головуючого судді Хуторної І.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Дерманської О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про відшкодування шкоди, завданої злочином, -
27.01.2022 ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Паламарчука Сергія Володимировича звернувся із позовом до суду до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , у якому просив:
- стягнути із ОСОБА_3 на його користь майнову шкоду, завдану злочином, у розмірі 954 гривні;
- стягнути із ОСОБА_3 на його користь у відшкодування моральної шкоди завданої злочином 80 000 гривень,
- стягнути із ОСОБА_2 на його користь у відшкодування моральної шкоди завданої злочином 20 000 гривень,
-стягнути із відповідачів судові витрати.
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що 14.05.2016 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, неподалік будинку АДРЕСА_1 вчинили щодо нього хуліганські дії, безпричинно, умисно нанесли позивачу тілесні ушкодження.
Внаслідок отриманих травм ОСОБА_1 тривалий час перебував на лікуванні та витрачав кошти на придбання медикаментів, лікарських засобів та матеріалів медичного призначення.
Відносно відповідачів було порушено кримінальне провадження. Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 2 ст. 296 КК України, дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 296 та ч. 1 ст. 122 КК України. Позивач визнаний потерпілим у кримінальному провадженні.
Внаслідок протиправних дій відповідачів позивачеві завдано матеріальної та моральної шкоди.
Так, одразу після заподіяння відповідачами тілесних ушкоджень, позивач звернувся до лікарні для проведення невідкладних медичних заходів по рятуванню його здоров`я та життя.
Тривалий період позивач перебував на лікуванні в стаціонарному відділенні лікарні з діагнозом (згідно висновку судово-медичної експертизи №317 від 24.05.2016)- відкритий перелом нижньої щелепи в ділянці 8-го зуба, що відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, такі які визвали тривалий розлад здоров`я і не являються небезпечними для життя.
Період лікування позивача включав комплекс медичних заходів та процедур для повної реабілітації та видужання.
Для проведення лікування необхідні були медикаменти, лікарські засоби та матеріали медичного призначення, без яких проведення лікування було б неможливо і які, були придбані за рахунок коштів потерпілого, розмір яких загалом становить 954 грн. Коштів на лікування було потрачено значно більше, але документального підтвердження не зберіглося.
Вищевказане кримінальне провадження довгий час перебувало на досудовому слідстві та у 2017 році обвинувальний акт був направлений до Любарського районного суду. Розгляд справи постійно затягувався обвинуваченими і аж до того часу, коли у судді, що розглядав справу, закінчились повноваження. Після цього, матеріали для розгляду направились до Бердичівського міськрайонного суду, де обвинуваченими та їх захисниками здійснювались дії щодо затягування розгляду справи через неприбуття до суду, заяв про відкладення, клопотань про неможливість присутності, зайнятість, хвороби, тощо.
Декілька років таких дій призвели до того, що 9 грудня 2021 року ухвалою судді Яковлєва О.С. Бердичівського міськрайонного суду у справі №294/611/17 було звільнено відповідачів від кримінальної відповідальності та закрито вищевказане кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності, а цивільний позов у кримінальному провадженні залишено без розгляду.
Позивач, проти якого вчинено злочин, вимушений був всі ці роки очікувати справедливого покарання винуватицям, відвідувати суди, постійно підлаштовуватись під розгляд справи і зміни графіку з вини обвинувачених, відчувати переживання та дискомфорт, та ще й жодним чином не отримав будь-якої компенсації за спричинену йому матеріальну і моральну шкоду.
Окрім фізичної та матеріальної шкоди, неправомірними суспільно-небезпечними діями обвинуваченого також завдано потерпілому немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у житті потерпілого: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності; побоювання щодо майбутнього стану здоров`я.
В момент отримання тілесних ушкоджень, потерпілий переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності, тривоги, страху за своє здоров`я та життя.
В подальшому, потерпілий був вимушений проходити стаціонарне лікування, витерплювати болісні лікувальні та діагностичні процедури, отримувати неприємне медикаментозне лікування. Впродовж всього періоду лікування почувався незручно, дискомфортно, з необхідністю пристосовуватися до негативних умов існування (ліжковий режим, гігієнічні проблеми, залежність від оточення). В період стаціонарного лікування потребував зовнішньої допомоги з боку близьких, з приводу чого почувався, як джерело клопоту та обмежень для родичів.
Наслідки перенесеної травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: порушення сну, швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, нервозність, дратівливість, образливість, чутливість, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, емоційна напруга, насторога, невпевненість в собі, відчуття власної трудової неповноцінності, тривога з приводу майбутнього.
Впродовж певного періоду лікування ОСОБА_1 був непрацездатним, дотепер залишається обмеження трудової продуктивності, що тягне за собою погіршені можливості отримання прибутків, та призводить до зниження добробуту особи.
Внаслідок обставин отримання тілесних ушкоджень потерпілий досі відчуває почуття приниженої гідності, образи, досади, обурення поведінкою винуватця, переживає щодо своєї соціальної репутації. Були порушені актуальні життєві плани, погіршені можливості побудови та реалізації нових життєвих перспектив і трудових планів, нової продуктивної самореалізації. Дотепер продовжуються проблеми зі здоров`ям у вигляді періодичних болів, обмеження фізичної активності на найближчий рік.
Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (на лікування, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання.
Моральну шкоду, завдану відповідачем ОСОБА_2 , позивач оцінює в 20 000 гривень.
Крім того, позивач зазначає, що він поніс витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000, 00 грн, яку просить стягнути із відповідачів.
Відзив на позовну заяву не надходив.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі
Ухвалою судді від 31.01.2022 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.
Ухвалою судді від 04.03.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.
Ухвалою суду від 23.03.2023 провадження у справі, в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , зупинено до припинення перебування ОСОБА_3 у складі Збройних Сил України.
Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату час і місце слухання справи, в судове засідання не з`явились.
Від представника позивача - адвоката Паламарчука С.В. на адресу суду надійшла заява, в якій він просить проводити розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, через публікацію оголошення про виклик на веб-порталі судової влади України.
У зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювалося.
Судом, відповідно до статті 280 ЦПК України ухвалено проводити заочний розгляд справи.
2. Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09.12.2021 у справі № 294/611/17 ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 296 КК України, ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 296 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_2 закрито.
Відповідно до цієї ухвали суду органом обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 обвинувачуються в тому, що солдат ОСОБА_3 , який відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №18-РС від 11 листопада 2015 року зарахований до списків особового складу вказаної військової частини та призначений на посаду такелажника такелажного взводу такелажної роти центру зберігання, передпродажної підготовки, реалізації та утилізації озброєння і військової техніки, з раніше знайомим йому неповнолітнім ОСОБА_2 , 14 травня 2016 року близько 22 годин 00 хвилин знаходились поблизу приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , та, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, побачили, як повз них пройшов житель смт. Вакуленчук ОСОБА_1 , який направлявся в напрямку місця свого проживання до будинку АДРЕСА_1 . В цей час та місці у ОСОБА_3 та ОСОБА_2 раптово виник спільний злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку та заподіяння ОСОБА_1 тілесних ушкоджень.
Так, 14 травня 2016 року близько 22 години 10 хвилин ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, наздогнали ОСОБА_1 , який знаходився неподалік будинку АДРЕСА_1 , нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі, прагнучи показати свою неповагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, що супроводжується особливою зухвалістю, використовуючи при цьому ненормативну лексику, діючи спільно, групою осіб, із хуліганських мотивів, умисно, безпричинно почали наносити численні удари останньому. Зокрема, ОСОБА_2 кулаком правої руки умисно наніс три удари в різні ділянки обличчя ОСОБА_1 , внаслідок яких останній відчув фізичний біль та моральні страждання. Після цього ОСОБА_3 приєднався до злочинних дій ОСОБА_2 і, діючи в рамках єдиного умислу, умисно, безпричинно, із хуліганських спонукань наніс не менше 3-х ударів правою рукою в обличчя ОСОБА_1 , у тому числі ОСОБА_3 кулаком правої руки наніс потерпілому один удар у ліву частину нижньої щелепи. Внаслідок даного удару ОСОБА_1 відчув сильний фізичний біль і, не втримавши рівноваги, впав на землю. Однак ОСОБА_3 , продовжуючи порушувати громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, умисно, безпричинно, із хуліганських спонукань, висловлюючись нецензурними словами, після того, як ОСОБА_1 піднявся, наздогнав його і кулаком правої руки наніс не менше 3-х ударів по обличчю та шиї ОСОБА_1 . Після цього останній втік до свого будинку АДРЕСА_1 . В результаті спільних хуліганських дій та нанесення ударів ОСОБА_3 згідно з висновком судово-медичної експертизи № 317 від 24.05.2016 заподіяв потерпілому ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому нижньої щелепи в ділянці 8-го зуба, що відноситься до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, так як визвав тривалий розлад здоров`я і не являється небезпечним для життя.
Дії ОСОБА_3 та ОСОБА_2 органом обвинувачення кваліфіковані за ч. 2 ст. 296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, а дії ОСОБА_3 ще і за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне спричинення середньої тяжкості тілесного ушкодження. 18.10.17 та 16.10.17 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 повідомлено про підозру
Оскільки з дня вчинення правопорушення минуло понад п`ять років, ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09.12.2021 відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 296 КК України, ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 296 КК України звільнено у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - закрито. Цивільний позов ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишено без розгляду (а.с. 10-13).
З копій фіскальних чеків №№ 0102, 000032294 від 17.05.2016, № 0086 від 31.05.2016, №0054 від (дата не читається) 05.2016, № 428 ВІД 06.06.2016 вбачається, що на загальну суму 954, 99 грн придбавалися ліки та медичні засоби (а.с. 80).
Норми права, які застосував суд
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга статті 23 ЦК України).
За положеннями ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).
В пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року зазначено, що моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона має довести доказами обставини на які вона посилається, обґрунтовуючи позов.
Висновки суду
Дослідивши докази, з`ясувати обставини справи, суд доходить висновку про задоволення позову із таких підстав.
Оскільки кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 296 КК України закрито за сплавом строку давності, тобто за нереабілітуючої підстави, у ОСОБА_2 виникає є обов`язок відшкодування ОСОБА_1 шкоди, завданої злочином.
Внаслідок вчинення відповідачем ОСОБА_2 неправомірних суспільно-небезпечних дій, які призвели до фізичного болю, образи, приниження, страху за своє здоров`я та життя, лікування, необхідності докладання сил для відновлення порушених прав, відсутність протягом тривалого часу будь-якого відшкодування шкоди, очевидно, що відповідачем було завдано позивачеві моральної шкоди.
Завдану ОСОБА_2 моральну шкоду позивач оцінив у 20 000 грн.
Суд зазначає, що визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі.
За встановлених обставин справи, суд вважає, що наявні підстави для відшкодування позивачеві моральної шкоди, яка полягає у його фізичному болю, душевних стражданнях і хвилюваннях, тривалій емоційній напруженості, втраті душевного спокою, зміні звичного укладу життя.
Тому, виходячи із принципів верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості, суд доходить висновку про стягнення на користь позивача із відповідача ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 20 000 гривень.
Такий розмір грошовий коштів у відкодування моральної шкоди, завданої відповідачем є справедливіою сатисфакцією, зважаючи на обставини за яких було вчинено кримінальне правопорушення, з огляду тривалість провадження, глибину душевних страждань позивача.
Тобто, позовні вимоги до ОСОБА_2 належить задовольнити повністю.
Розподіл судових витрат
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позивачем було пред`явлено позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди із двох відповідачів на загальну суму 100 000 грн, із якою з ОСОБА_2 позивач просив стягнути 20 000 грн, то позивачеві за рахунок відповідача належить компенсувати 200 грн судового збору, пропорційно задоволеним позовним вимогам.
За правилами ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Суд зазначає, що заявлені позивачем витрати на надання правничої допомоги в сумі 20 000 гривень доказами не підтверджено.
Договору про надання правничої допомоги позивачеві у цій справі адвокатом Паламарчуком С.В. від 04.01.2022, на який наявне посилання у ордері, як і детального опису виконаних робіт, до позову не долучено.
За такого, суд позбавлений можливості перевірити розмір погодженого між сторонами гонорару.
До позовної заяви позивач фактично долучив лише договір про надання йому адвокатом Паламарчуком С.В. правничої допомоги у іншій справі від 30.11.2016 та квитанції № 14 від 18.12.2018 на суму 7500 грн та № 1 від 10.01.2019 на суму 7500 грн, які не доводять понесення судових витрат у даній цивільній справі.
З урахуванням наведеного, суд відмовляє у стягненні із відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на надання правничої допомоги.
Керуючись статтями 141, 259, 263-265, 268, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позовні ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди завданої вчиненням кримінального правопорушення - 20 000 (двадцять тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 200 гривень 00 копійок.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його складення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення до Житомирського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи:
Позивач - ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП та паспортні дані відсутні;
відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП та паспортні дані невідомі.
Повний текст рішення складено 15.05.2023.
Суддя І.Ю. Хуторна