Номер провадження: 22-ц/813/6752/23
Справа № 523/4100/22
Головуючий у першій інстанції Далеко К.О.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Комлевої О.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 31.05.2023 у складі судді Далеко К.О.,

встановив:

15.04.2022 ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони уклали шлюб, зареєстрований 22.09.2007 Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 765.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Подружнє життя не склалося, шлюбні відносини припинені, так як відсутнє взаєморозуміння по життєво важливим питанням. Сторони втратили почуття взаємної поваги та кохання, розірвали свої стосунки та не бажають їх поновлення, у зв`язку з чим позивач просить суд шлюб розірвати.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05.07.2022 позовні вимоги задоволені, шлюб розірвано.

11.05.2023 ОСОБА_2 звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси із заявою про перегляд заочного рішення від 05.07.2022.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 26.05.2023 заяву про перегляд заочного рішення задоволено, скасовано заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05.07.2022, справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 31.05.2023 позов ОСОБА_1 задоволено, розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 22.09.2007 Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 765.

Не погодившись з наведеним рішенням, ОСОБА_2 оскаржила його до апеляційного суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Також ОСОБА_2 зазначає, що позивач ввів суд в оману, оскільки сімейне подружжя ОСОБА_4 разом їх сином останні 8 років проживають у Польщі, чоловік та син мають Польське громадянство, подружжя веде спільне господарство та проживає за однією адресою, тобто шлюбні відносини між сторонами припинено не було. Відповідач в апеляційній скарзі також зазначає, що про намір чоловіка про розірвання шлюбу не знала, а також не була належним чином повідомлена про розгляд справи, що позбавило її права викласти свою правову позицію.

ОСОБА_2 зверталась до суду з заявою про вжиття заходів щодо примирення подружжя, проте ухвалою суду від 31.05.2023 було відмовлено у задоволенні цієї заяви.

З огляду на викладене ОСОБА_2 просить суд апеляційної інстанції оскаржуване рішення скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_1 в поданому відзиві проти доводів викладених в апеляційній скарзі заперечує та просить суд апеляційної інстанції оскаржуване рішення залишити без змін.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 не з`явилася, її представник ОСОБА_5 надав заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись на зайнятість в іншому судовому процесі та бажання ОСОБА_2 особисто взяти участь у розгляді справи.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_6 заперечувала щодо відкладення розгляду справи та наполягала на її розгляді.

Зважаючи на те, що явка до суду апеляційної інстанції є необов`язковою, доводи ОСОБА_2 викладені в апеляційній скарзі, справа перебуває в провадженні суду з квітня 2022 року, з метою дотримання розумного строку вирішення справи підстави відкладення розгляду справи відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_1 , дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 367ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що 22.09.2007 Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , актовий запис № 765.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Звертаючись до суду з цим позовом ОСОБА_1 зазначив, що подружнє життя не склалося, шлюбні відносини припинені, так як відсутнє взаєморозуміння по життєво важливим питанням. Сторони втратили почуття взаємної поваги та кохання, розірвали свої стосунки та не бажають їх поновлення, у зв`язку з чим позивач просить суд шлюб розірвати.

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина 1 статті 24 СК України).

Шлюб - це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім`ї.

Добровільність шлюбу одна з основних його засад.

Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.

Отже, подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз/сім`ю/шлюб неможливе, за існування бажання і права на розірвання шлюбу неможливо змусити перебувати у шлюбних відносинах.

Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.

Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно частини 3 статті 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до частини 1 статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи категоричну позицію позивача, викладену як у позові, так і у відзиві на апеляційну скаргу щодо небажання збереження сім`ї та наполягання на розірванні шлюбу та необхідності припинення з відповідачем шлюбних стосунків, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність задоволення вимог та розірвання шлюбу.

Апеляційний суд відхиляє посилання ОСОБА_2 на те, що збереження укладеного між ним та позивачкою шлюбу було б можливим у разі надання судом строку для примирення, оскільки справа перебуває в провадженні суду з квітня 2022 року і з того часу сторони не знайшли підстав для примирення.

Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що розумність строків розгляду справи судом є однією з основних засад цивільного судочинства.

Частиною сьомою статті 240 ЦПК України визначена можливість суду у справі про розірвання шлюбу суд зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Водночас, у пункті 4 частини першої статті 251 ЦПК України встановлено обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Системний аналіз ст. 51 Конституції України, ст. 111, 112 СК України, ст.2, 240, п.4 ч.1 ст. 251 ЦПК України дає підстави для висновку, що заходи для примирення подружжя вживаються судом за таких умов: це не суперечить моральним засадам суспільства; існують об`єктивні обставини, які свідчать, що такі заходи можуть бути дієвими, тобто такими, що можуть призвести до примирення сторін; застосовані заходи для примирення подружжя, якщо вони мають наслідком зупинення провадження у справі, не повинні суперечити загальним засадам цивільного судочинства та не порушувати розумність строків розгляду справ.

Норма статті 111 СК України є диспозитивною, тому суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства, а за обставинами справи існує реальна можливість примирення сторін.

Правова позиція ОСОБА_1 протягом часу розгляду справи була незмінною, на розірванні шлюбу він наполягав, як тоді, коли отримав заяву про перегляд заочного рішення, так і коли отримав апеляційну скаргу з остаточними доводами на рішення суду, категорично заперечував проти надання часу для примирення, отже відсутні об`єктивні обставини, які свідчать, що такі заходи можуть бути дієвими, тобто такими, що можуть призвести до примирення сторін, тому підстави для надання часу на примирення сторін чи ухвалення іншого рішення на стадії апеляційного перегляду відсутні.

Враховуючи встановлені у справі обставини, конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, право особи припинити шлюбні відносини та недопущення примушування до збереження шлюбних відносин, відсутність наміру та бажання зберегти шлюб, апеляційний суд доходить до висновку про законність та обґрунтованість висновку суду першої інстанції про задоволення позову ОСОБА_1 .

Не можуть бути підставою скасування рішення суду доводи ОСОБА_2 про те, що справу розглянуто за її відсутності без належного повідомлення, оскільки викладене спростовується розпискою від 26.05.2023 про повідомлення представника відповідача - ОСОБА_5 про виклик у судове засідання на 31.05.2023, та згідно його заяви від 31.05.2023, він просив судове засідання провести у його відсутність та відсутність відповідача, надав строк для примирення.

Доводи про повідомлення ОСОБА_1 недійсних відомостей щодо фактичних обставин проживання, підставою скасування рішення суду бути не можуть, оскільки з часу подання заяви в 2022 році ОСОБА_1 від позову не відмовився.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 31.05.2023 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 13.11.2023

Головуючий: Є.С. Сєвєрова

Судді: Л.М. Вадовська

О.С. Комлева