Справа № 346/4654/23
Провадження № 2/346/1559/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Третьякової І.В.

за участю секретаря - Дутчак Х.В.

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Коломия в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Печеніжинської селищної ради про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, -

У С Т А Н О В И В:

22 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 помер рідний брат ОСОБА_4 . Після їх смерті відкрилася спадщина за законом на спадкове майно, в тому числі і право на земельну частку (пай) площею 30,4 в умовних кадастрових гектарах без визначення між цієї земельної ділянки в натуру (на місцевості) в землі, яка знаходиться в селищі Печеніжин, Коломийського району. Позивач є єдиним спадкоємцем майна померлих родичів та відповідно до законодавства прийняв їхню спадщину, оскільки на момент смерті своїх батьків постійно проживав разом з ними та в шестимісячний строк подав заяву про прийняття спадщини після смерті свого брата. Однак, через відсутність правовстановлюючого документу на вищевказане нерухоме майно, нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, у зв`язку з втратою сертифікату на право на земельну частку (пай), ОСОБА_1 не має змоги оформити свої спадкові права в позасудовому порядку, а тому просив визнати за ним в порядку спадкування право на земельну частку (пай) розміром 30,4 умовних кадастрових гектарах в землі, яка знаходиться на території Печеніжинської селищної ради згідно сертифікату на земельну частку (пай) серії ІФ №038141, виданого на ім`я спадкодавця ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 23.08.2023р. відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено в ній підготовче засідання з викликом учасників справи. Витребувано з Коломийської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведену після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також Інформаційні довідки зі Спадкового реєстру після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 та після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 ..

В підготовче засідання ОСОБА_1 не з`явився. 16.10.2023р. до суду надійшла заява від позивача, в якій він просив розглянути дану справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача в підготовче засідання також не з`явився. Селищний голова подав до суду письмові клопотання, в яких зазначив, що Печеніжинська селищна рада не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить розглянути справу за їхньої відсутності.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимог є обґрунтованими та підлягають повному задоволенню виходячи з наступного.

З письмових доказів долучених до позовної заяви та матеріалів спадкової справи судом встановлено фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

18.03.1960 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , актовий запис № 9, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 .

Згідно свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 являються батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

З довідки, виданої виконкомом Печеніжинської селищної ради від 30.05.2023р. вбачається, що господарство по АДРЕСА_1 станом на 01.07.1990 року відносилося до колгоспного двору, в якому проживали: голова сім`ї ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , актовий запис №58.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Виконавчим комітетом Печеніжинської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, складено відповідний актовий запис № 50.

В довідці Печеніжинської селищної ради від 12.06.2023р. № 644 зазначено, що в журналі реєстрації видачі сертифікатів на право на земельну частку (пай) під порядковим №130 виданий 27.12.1999 року сертифікат ІФ №038141, згідно якого розмір земельної частки (паю) 30,4 ум. кад. га. на ім`я ОСОБА_3 . На дану земельну частку (пай) право власності та користування на неї не зареєстровано; вона не викуплена, не приватизована, в оренді не перебуває.

Згідно ст.. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.. 1218 ЦК України).

Отже, внаслідок смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема частку в домоволодінні та земельну частку (пай).

Стаття 1216 ЦК України визначає спадкування як перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст.. 1233, 1234 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто.

Частиною 1 ст. 1235, ч.1 ст. 1236 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Стаття 1247 ЦК України визначає загальні вимоги до форми заповіту, зокрема вказує, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення, а також повинен бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Згідно заповіту посвідченого секретарем державної нотаріальної контори Бойчук Наталією Володимирівною 15.04.2004р., ОСОБА_3 все своє майно та належні йому права заповів своєму сину ОСОБА_4 , 1959 р.н.

Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.1 ст.. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1269, ч.1 ст. 1270 ЦК України).

З інформаційних довідок зі спадкового реєстру вбачається, що після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , заяви про прийняття спадщини чи відмову від прийняття спадщини не подавались, спадкові справи не заводились, свідоцтва про право на спадщину не видавались.

Між тим, частина 3 ст. 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З довідки Печеніжинської селищної ради від 30.05.2023р. слідує, що на момент смерті ОСОБА_4 у спадковому будинку разом з ним були зареєстровані та проживали його сини: ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , а отже останній, як спадкоємець за заповітом, та в силу положень вищевказаної норми є таким, що прийняв спадщину після смерті свого батька.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 15 і після його смерті відкрилася спадщина.

В довідці Печеніжинської селищної ради від 17.01.2017р. №169 вказано, що на момент смерті ОСОБА_4 разом з ним в будинку по АДРЕСА_1 був зареєстрований та проживав його брат ОСОБА_1 .

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, наданої державним нотаріусом Коломийської державної нотаріальної контори Мануляк І.В., 17 січня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті свого брата ОСОБА_4 .

Відомості про наявність інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4 в матеріалах спадкової справи відсутні.

Згідно довідки Печеніжинської селищної ради від 30.05.2023р. № 581 встановлено, що ОСОБА_1 взяв під охорону спадкове майно своїх померлих родичів.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 28.09.2017р. за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 у порядку спадкування визнано право власності на будинковолодіння в АДРЕСА_1 . Питання щодо визнання за позивачем права на земельну частку (пай) не вирішувалось.

Згідно із частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Судом встановлено, що 18.07.2023р. представник позивача звернувся до Коломийської ДНК із заявою про видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 на земельну частку (пай) у землі, розміром 30,4 умовних кадастрових гектарів.

Постановою від 18.07.2023р. ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки спадкоємцем не було подано правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності на земельну частку (пай).

Відповідно до підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Підпунктом 4.18 пункту 4 глави 10 розділу ІІ вказаного порядку передбачено, що за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до вимог пункту 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», який узгоджується з положеннями пункту 1 глави 13 розділу І «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Отже, визнання права на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

За статтею 16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з можливих способів захисту цивільних та інтересів є визнання права.

Позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права на спадщину за законом, бо нотаріус відмовив у видачі свідоцтва на право на спадщину на земельну частку (пай) через відсутність правовстановлюючого документа на неї.

Відповідно до статті 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Довідкою Печеніжинської селищної рали №644 від 12.06.2023р. позивач підтвердив, що його батьком ОСОБА_3 був отриманий сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 30,4 умовних кадастрових гектарів серії ІФ № 038141, виданий 27.12.1999р., однак оригінал даного документу не збережено.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року №899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Пункт 11 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначає, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

За пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на законних підставах набув право на земельну частку (пай) у землі, яка знаходиться на території Печеніжинської селищної ради, розміром 30,4 умовних кадастрових гектарів та за життя отримав правовстановлюючий документ на дане майно сертифікат на земельну частку (пай) серії ІФ №038141. Після смерті володільця, право на земельну частку (пай) було успадковано його сином ОСОБА_4 , як спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину згідно ч.3 ст.. 1268 ЦК України. В свою чергу, після смерті ОСОБА_4 , спадщина була прийнята його братом ОСОБА_1 , позивачем у справі, і до складу спадкової маси також ввійшло право на земельну частку (пай).

Відтак, суд приходить до висновку, що в ході розгляду справи вимоги позивача знайшли своє правове обґрунтування та доказове підтвердження, а тому можуть бути задоволені в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 15, 16, 316, 328, 392, 1216-1218, 1222, 1223, 1233-1236, 1247, 1268, 1296, 1297, п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» ст.. 4, 12, 13, 81, 141, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) розміром 30,4 умовних кадастрових гектарів в землі, яка знаходиться на території Печеніжинської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду безпосередньо або через Коломийський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 10 листопада 2023 року.

Суддя Третьякова І. В.