Провадження 2/193/332/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

14 листопада 2023 року сел.Софіївка
Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Кравченко Н.О.,
за участю секретаря судового засідання Ратушної В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел.Софіївка Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача, адвоката Каправчука Володимира Леонідовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Реаліт" про розірвання додаткової угоди до договору оренди землі та скасування її державної реєстрації,

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про можливість розгляду справи за його відсутності та позивача, позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити у повному обсязі. Не заперечує проти заочного розгляду справи.
В судове засідання відповідач ТОВ "Реаліт" явку свого представника не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзив на позовну заяву не надав, заяв про розгляд справи за відсутності представника до суду теж не направив.
28 липня 2023 року ухвалою судді провадження по даній справі було відкрито і постановлено провести розгляд справи за правила спрощеного позовного провадження.
Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі представника відповідача, судом, зі згоди представника позивача, прийнято рішення про розгляд справи в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 280, 281 ЦПК України.
При цьому, оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу.
Дослідивши докази, надані сторонами, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до вимог статті 124 ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
У статті 21 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.
За положеннями статті 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Частиною першою статті 32 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Водночас у пункті "д" частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Отже, згідно зі статтями 13, 21 Закону України "Про оренду землі" основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.
Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі і припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної несплати орендної плати як підстави для розірвання як договору оренди, так і договору суборенди земельної ділянки, в той час як разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання.
Крім того, згідно постанови ВС у справі за № 61-8798 св19 від 31 липня 2020 року визначено, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання.
Згідно з вимогами статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Під час судового розгляду справи встановлено, що відповідачем не дотримано умови п.п. 4, 5 додаткової угоди від 01.10.2013 року до договору оренди земельної ділянки №1 від 03.12.2008 року і не проведено оплату за оренду земельної ділянки за період 2019-2022 роки.
Будь яких доказів сплати відповідачем позивачу орендної плати за період з 2019 року по 2023 рік суду не надано.
Не сплата орендної плати протягом двох років постіль вказує на систематичність несплати, завдає істотної шкоди орендодавцю, який не отримав орендну плату, а тому вимоги про розірвання додаткової угоди до договору оренди землі №1 від 03 грудня 2008 року, укладеної між сторонами, обґрунтовані і підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено 1073,60 грн. судового збору. Вказані витрати підтверджені документально, позов задоволено, а тому з відповідача належить стягнути на користь позивача ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1073,60 грн. .
На підставі викладеного, керуючись ст. 625-629, 651 ЦК України, ст. 141 ЗК України, ст. 32 Закону України «Про оренду землі», ст. 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 280-281 ЦПК України, суд,

Позовні вимоги представника позивача, адвоката Каправчука Володимира Леонідовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Реаліт" про розірвання додаткової угоди до договору оренди землі та скасування її державної реєстрації, задовольнити повністю.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Реаліт» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Н.О.Кравченко