Справа № 692/244/23
Провадження № 2/692/100/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року смт Драбів

Драбівський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Левченко Л.О.,

за участю секретаря Савенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення інфляційних збитків та річних,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення інфляційних збитків та річних.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Києво-Святошинського суду Київської області від 10 травня 2019 року з відповідачів на користь позивача солідарно стягнуто борг в сумі 350 460,00 грн., який до цього часу не повернутий. У зв`язку з цим виникло грошове зобов`язання, яке відповідачі належним чином не виконують, тому є підстави для стягнення згідно ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційних збитків.

Позивач надав власний розрахунок, відповідно до якого:

- річні за період з 11 травня 2019 року до 11 березня 2023 року складають 11,5 % (3 роки (11.05.19 - 11.05.22) * 3 % + 3 % /12 місяців * 10 місяці (11.05.22 - 11.03.23). Таким чином сума річних, за період з 11 травня 2019 року до 11 березня 2023 року, становить 40 302,90 гривень (350 460 гривень * 11,5 %);

- інфляційні збитки за період з вересня 2019 по січень 2023 року включно складають 149,3 % і становить 172 776,78 гривні (350 460 гривень * 149,3 % - 350 460 гривень).

Тому загальна сума до стягнення становить 213 079,68 гривень (40 302,90 гривень річних + 172 776,78 гривень інфляційних збитків), яку позивач просить стягнути з відповідачів солідарно на його користь.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 27.03.2023 року відповідачам був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено, що у п`ятиденний строк з дня вручення ухвали має право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження.

Відповідач ОСОБА_2 на адресу суду відзив на позовну заяву не надала, з заявами та клопотаннями не зверталась.

Відповідач ОСОБА_3 на адресу суду відзив на позовну заяву не надала, з заявами та клопотаннями не зверталась.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

У відповідності з частинами 1, 3 статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із ч. 3 ст. ЦПК України в редакції цього Закону провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.05.2023р. по справі № 369/11622/18 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу задоволено, вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 350 460,00 грн. а також стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1752,30 грн. судового збору на користь держави.

Таким чином, факт наявності грошових зобов?язань відповідачів перед позивачем, відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Предметом позову у цій справі є стягнення на підставі статті 625 ЦК України 3 % річних, нарахованих за період з 11 травня 2019 року по 11 березня 2023 року та інфляційних втрат за період з вересня 2019 року по січень 2023 року за невиконання грошового зобов`язання щодо відшкодування суми боргу, підтверджених рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством.

Відповідачі мають грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджує рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.05.2023р. про стягнення з відповідачів на користь позивача боргу у розмірі 350 460,00 грн.

З огляду на те, що відповідачі порушили вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України, що узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18.

Обставин, які б спростовували заявлені позовні вимоги, розрахунок отриманих інфляційних збитків та річних та вказані позивачем обставини справи, судом не встановлено. Як вбачається зі змісту позову, відповідачі підтверджену рішенням суду заборгованість не погашають, отримані кошти добровільно не повернуті, обґрунтованого заперечення щодо нарахованої суми інфляційних збитків та 3% річних, а також відзиву на позов не надано, тому суд погоджується з розрахунком інфляційних збитків та 3% річних, наданим позивачем.

На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 інфляційні збитки та 3% річних за вказаний у позові період у сумі 213 079,68грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому суд, задовольняючи позов, стягує з відповідачів на користь держави судовий збір в сумі 2130,80 гривень, від сплати якого при подачі позову був звільнений позивач та розрахований відповідно до Закону України «Про судовий збір», у рівних частинах по 1065,40 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 76-84, 133, 141, 263, 265, 354-356 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3% річних та інфляційні збитки в сумі 213 079,68 гривень за невиконання грошового зобов`язання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1065,40 грн., який необхідно сплатити на рахунок: Отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Номер рахунку: UА0026001, Код класифікаціїї доходів бюджету: 22030106.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1065,40 грн., який необхідно сплатити на рахунок: Отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Номер рахунку: UА0026001, Код класифікаціїї доходів бюджету: 22030106.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.ст. 354-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , ІПН:невідомо).

Суддя Л.О. Левченко