Справа № 148/1435/22
Провадження №2/148/65/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 березня 2023 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Ковганича С.В., при секретарі Мрочко Т.О.,

за участі представника позивача Рудич І.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тульчині в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

В С Т А Н О В И В:

Представник Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» » ( далі АТ КБ «Приватбанк» ) звернувся до суду з позовом ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, мотивуючи позовні вимоги тим, що ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з цим підписав заяву №б/н від 10.10.2013, згідно якої йому було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому було збільшено до 12000 грн. Також він отримав кредитну картку.

Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківськомі сайті www.privatbank.ua складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг (надалі Договір) , що підтверджується підписом у заяві.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких позичальник при укладенні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту.

АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав позичальнику можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Позичальник не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, свої зобов`язання за вказаним договором не виконав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер.

Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідач, яка є такою, що прийняла спадщину, до складу якої входять кредитні зобов`язання.

07.09.2021 позивачем до Тульчинської державної нотаріальної контори була направлена претензія кредитора та 29.09.2021 отримано відповідь, у якій зазначалось, що спадкоємці померлого із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк».

09.10.2021 до спадкоємця позичальника було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але відповідачем ніяких дій не було виконано.

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним довором №б/н від 10.10.2013 становить 7443,47 грн, яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту, які позивач просить стягнути з відповідача, а також понесені судові витрати на сплату судового збору.

В судовому засідання представник позивача підтримала позовні вимоги, посилаючись на викладені в позовній заяві обставнити та просила позов задовльнити. В матеріалах справи наявна відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначила, що відповідач постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому згідно ч.3 ст.1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину. При цьому заяв про відмову від прийняття спадщини відповідач до нотаріальної контори не подавала. Також зазначили про те, що строк звернення з претензією позивачем не пропущено.

Також представником позивача надано пояснення, згідно якого остання вказала, що станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком становить 7443,47 грн.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи наявне клопотання від неї про розгляд справи без участі відповідача, у якого вона також вказала, що просить відмовити у задоволенні позову. В матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву, в якому відповідач просила відмовити у задоволенні позову та зазначила, що позов не визнає, вважає позовні вимоги необгрунтованими та безпідставними у зв`язку з тим, що після смерті її чоловіка ОСОБА_2 вона із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталась через відсутність спадкового майна, і відповідно не отримувала свідоцтво про право на спадщину. Також вважає, що позивачем пропущено строк пред`явлення вимог до спадкоємців, оскільки про факт настання смерті ОСОБА_2 вона повідомила АТ «КБ «ПриватБанк» через кілька днів після його смерті, тобто у жовтні 2020 року, а претензія була подана лише 05.08.2021.

Окрім того, відповідачем було подано заперечення на відповідь на відзив, звідно якого вона вказала, що у власності її покійного чоловіка не було нерухомого майна чи іншого майна, а тому вона не зобов`язана була звертатись до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину. Будинок в якому вони зареєстровані належить ОСОБА_3 . Оскільки у її чоловіка не було у власності майна, яке б вона могла успадкувати, тому у неї відсутні підстави для задоволення вимог кредитора. Відтак, просить відмовити у задоволенні позовни вимог.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 10.10.2013 між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_2 було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання останнім анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Відповідно до копії даної заяви (а.с.21) ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення та згоден з його умовами.

Згідно копії довідки АТ КБ «Приватбанк» (а.с.57) між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 був підписаний кредитний договір №б/н, за яким було надано наступні кредитні картки: № НОМЕР_1 , дата відкриття 10.10.2013, термін дії до 08/17; № НОМЕР_2 , дата відкриття 30.12.2016, термін дії до 03/18; № НОМЕР_3 , дата відкриття 26.07.2018, термін дії до 06/22; № НОМЕР_4 , дата відкриття 16.09.2020, термін дії до 08/24.

Згідно копії довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_2 (а.с.20) вбачається, що старт карткового рахунку відбувся 10.10.2013 за карткою № НОМЕР_1 , кредитний ліміт 17.10.2013 був збільшений до 2000 грн, згодом в подальшому кредитний ліміт неодноразово збільшувався, зокрема, 27.11.2019 до 12000 грн, а 15.10.2020 був зменшений до 0,00 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 02.10.2020 серія НОМЕР_5 (а.с.63).

Представник позивача вказує, що станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором №б/н від 10.10.2013 становить 7443,47 грн, яка складається із забаргованості за простроченим тілом кредиту.

Між тим, із розрахунків, які долучені представником до матеріалів справи (а.с.7, 8-11, 12-14, 15), зокрема розрахунку станом на 31.10.2020 вбачається, що станом на 01.10.2020 у позичальника заборгованості за простроченим тілом кредиту немає, а наявна заборгованість за поточним тілом кредиту в розмірі 10634,14 грн.

Згідно копії виписки ОСОБА_2 за договором №б/н за період 10.10.2013-05.01.2022 (а.с.16-19) вбачається, що останній, отримавши в АТ КБ «Приватбанк» кредитні картки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , користувався кредитними грошима, отримував кошти через банкомат та сплачував заборгованість.

Також відповідно до даних розрахунків та копії виписки ОСОБА_2 вбачається, що після смерті ОСОБА_2 на погашення заборгованості були внесені кошти в розмірі 2831,13 грн, зокрема: 10.10.2020 600 грн; 13.10.2020 1167,03 грн; 22.10.2021 522,5 грн; 22.11.2021 427,6 грн; 24.12.2021 114 грн.

Посилаючись на ч.3 ст.1268 ЦК України, представник позивача просить стягнути із відповідача, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, заборгованість за кредитним договором №б/н від 10.10.2013 в розмірі 7443,47 грн.

На виконання вимог ст.1281 ЦК України, позивачем 07.09.2021 була направлена претензія кредитора до Тульчинської державної нотаріальної контори, про що свідчить копія даної претензії Вих №SAMDN9561 від 05.08.2021 (а.с.65), копія реєстру відправлення претензій кредитора (а.с.64) та копії фіскального чеку від 07.09.2021 (а.с.64).

29.09.2021 на адресу банка надійшло повідомлення від Тульчинської державної нотаріальної контори про те, що після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , заяви про прийняття спадщини ніким не подані та що їх претензія зареєстрована 16.09.2021 за вх.№1826/02-14 та заведена спадкова справа за №730/2021 (№ у Спадковому реєстрі 68318310), про що свідчить копія даного повідомлення від 16.09.2021 Вих. №1004/02-14 (а.с.66) та копія спадкової справи №730/2021 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с.94-106).

09.10.2021 позивачем на адресу відповідача було направлено лист-претензію, у якому відповідачу повідомлялось, що станом на дату смерті ОСОБА_2 його заборгованість за кредитним договором №б/н від 10.10.2013 становить 8507,47 грн та запропоновано звернутись до будь-якого відділення банку та сплатити дану заборгованість, посилаючись на норми ст.ч.3 ст.1268, ч.2 та 3 ст.1281, ст.1282 ЦК україни, про що свідчить копія данного листа-претензії Вих №SAMDN9561 від 01.10.2021 (а.с.67), копія реєстру згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів (а.с.68) та копії фіскального чеку від 09.10.2021 (а.с.68).

Представник позивача стверджує, що відповідач є спадкоємцем ОСОБА_2 , оскільки вона постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини. На підтвердження данного факту нею до позовної заяви додано копії паспортів ОСОБА_2 (а.с.58-59) та відповідача (а.с.60-62), в яких містяться відмітки, що місце їх реєстрації значиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом досліджено повідомлення виконавчого комітету Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінниької області від 19.09.2022 №02-22-2599 (а.с.84), відповідно до якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно повідомлення Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області від 04.10.2022 №02-22-2788 (а.с.107) вбачається, що за інформацією, наданою Богданівським старостинським округом за адресою: АДРЕСА_1 станом на день смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані такі особи та склад його сім`ї: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дружина; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 дочка; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 онук.

Згідно копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєсту прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 22.11.2022 №315736425 (а.с.155) вбачається, що за даними реєстрами відомості про права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження відсутні щодо ОСОБА_2 .

Відповідно до копії договору купівлі-продажу будинку від 21.01.2009, посвідченого державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори та зареєстрованим в реєстрі за №1-161 (а.с.156), копії витягу з Державного реєстру правочинів від 21.01.2009 №69224663 (а.с.157) та копії витягу Про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.02.2009 №21765324 (а.с.158) вбачається, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника регламентуються приписами статей 1281 і 1282 ЦК України.

Статтею 1281 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Статтею 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

У пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30.03.2012 роз`яснено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника, за умови прийняття спадщини, є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених ст.1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Аналіз зазначених норм дозволяє дійти висновку про те, що у разі неотримання від спадкодавця у спадщину майна, або відсутності спадкового майна особа не набуває статусу спадкоємця, і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна на день його смерті (спадкового майна), вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Відповідний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №320/6489/16-ц.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

В свою чергу, представник позивача жодних доказів, які б підтверджували, що відповідач успадкувала після смерті ОСОБА_2 будь-яке майно, за рахунок якого можна було б погасити борги останнього, суду не надала.

Таким чином, відсутні підстави для відповідальності за цим позовом відповідача, яка не є спадкоємцем померлого в розумінні ст.1216 ЦК України.

Враховуючи, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, тому суд не досліджує питання щодо порушення позивачем строку пред`явлення вимог до спадкоємців, про що вказала відповідач у відзиві на позовну заяву.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог представника позивача в заявлених ним межах та про відсутність правових підстав для їх задоволення.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, тому відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись, ст. 526,527, 1054, 1216, 1218, 1220, 1281-1282 ЦК України, ст.4, 13, 19, 76-81, 141, ст.263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити.

Судові витрати, понесені позивачем, залишити за ним.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 16.03.2023.

Суддя: