ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2023 року м. Чернівці

Справа № 727/2377/23

Провадження №22-ц/822/395/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Литвинюк І. М.

суддів: Лисака І.Н. Перепелюк І.Б.

секретар - Скрипка С.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - Чернівецька міська рада, ОСОБА_2 ,

треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_5 , на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 березня 2023 року, головуючий у І-й інстанції - Одовічен Я.В.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у березні 2023 року звернувся до суду з позовом до Чернівецької міської ради, ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення.

У позовній заяві просила визнати незаконним та скасувати п.3 рішення Чернівецької міської ради №667 від 21 грудня 2021 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення та передано ОСОБА_2 земельну ділянку у власність.

В подальшому представник позивача ОСОБА_5 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила забезпечити позов шляхом заборони вчиняти дії щодо реєстрації за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0, 1000 га (кадастровий номер :17:001:0303) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 березня 2023 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що предметом позову у цій справі є вимога немайнового характеру про визнання незаконним та скасування п.3 рішення Чернівецької міської ради №667 від 21.12.2021 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення та передано ОСОБА_2 земельну ділянку у власність.

У разі задоволення позову рішення суду не підлягатиме примусовому виконанню, а тому не забезпечення позову в обраний спосіб не може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Отже, такий захід забезпечення позову не відповідає змісту порушеного, на думку позивача, права, та не є співмірним із заявленими вимогами у цій справі.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник позивача ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та задовольнити заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Посилається на те, що при постановленні ухвали суд за неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Зазначає, що предметом спору є п.3 рішення 14 сесії Чернівецької міської ради VII скликання №667 від 21 грудня 2021 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення та передано ОСОБА_2 безоплатно у власність земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,1000 га, кадастровий номер :17:001:0303, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка).

Вказане рішення є підставою для реєстрації за відповідачкою права власності на спірну земельну ділянку.

Разом з тим, такі дії відповідача можуть утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду і забезпечити ефективний захист прав та інтересів позивача.

Чернівецька міська рада у відзиві на апеляційну скаргу просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду не відповідає.

Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Відповідно до вимог частин 1, 3 статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову, враховуючи їх співмірність із заявленими вимогами, відповідність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, збалансованість інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Такий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 19 листопада 2020 року у справі № 334/6521/19.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року в справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) зазначено, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

З матеріалів справи вбачається, що п.3 рішення 14 сесії Чернівецької міської ради VII скликання №667 від 21 грудня 2021 року затверджено проект землеустрою щодо відведення та передано ОСОБА_2 безоплатно у власність земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 площею 0,1000 га, кадастровий номер :17:001:0303, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський будівель та споруд (присадибна ділянка).

Вказане рішення Чернівецької міської ради є підставою для реєстрації за ОСОБА_2 права власності на спірну земельну ділянку.

Предметом позову, тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої позивач просить ухвалити судове рішення, є визнання незаконним та скасування п.3 рішення 14 сесії Чернівецької міської ради VII скликання №667 від 21 грудня 2021 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення та передано ОСОБА_2 безоплатно у власність земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,1000 га, кадастровий номер :17:001:0303, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський будівель та споруд (присадибна ділянка).

Обов`язок доведення обставин, які б указували на необхідність вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача для забезпечення реального та ефективного виконання судового рішення, покладено на позивача відповідно до положень статті 81 ЦПК України, а оцінка доказів, наданих позивачем, є компетенцією суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Крім того, відповідно до правової позиції, викладеної у рішенні Конституційного Суду України від 31 травня 2011 у справі № 4-рп/2011 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв`язку зі статтями 151, 152, 153 ЦПК України: "З метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову" (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини цього рішення).

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя. Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи, виконання рішення) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в господарському судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для людини рішення, оскільки надає можливість суду до ухвалення рішення в справі вжити заходів до забезпечення реалізації позовних вимог.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень, вбачається, що застосування заходів забезпечення позову необхідне через існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в даній справі, а захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальними правами окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображена в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

В заяві про забезпечення позову заявник просить заборонити вчиняти дії щодо реєстрації за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1000 га, кадастровий номер :17:001:0303, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

У разі, якщо до закінчення розгляду даної справи право власності на спірну земельну ділянку буде зареєстрована за ОСОБА_2 , як власника на підставі спірного рішення Чернівецької міської ради, то позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Обраний позивачем спосіб забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти дії щодо реєстрації за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку на підставі спірного рішення Чернівецької міської ради не призведе до порушення принципу співмірності забезпечення позову щодо предмету спору, оскільки ці заходи спрямовані виключно на збереження вже існуючих обставин спірних правовідносин та не накладають обтяжливих обов`язків на відповідачів.

Суд зазначеним обставинам належної правової оцінки не дав та помилково дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом заборонити вчиняти дії щодо реєстрації за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1000 га, кадастровий номер :17:001:0303, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Оцінивши доводи заявника, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про обґрунтованість та наявність підстав для забезпечення позову шляхом заборонити вчиняти дії щодо реєстрації за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1000 га, кадастровий номер :17:001:0303, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), виходячи із наявності дійсного спору між цими сторонами, існування реальної загрози невиконання можливого судового рішення у випадку незастосування заходів забезпечення позову, а також те, що позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

При цьому відповідачі не позбавлені можливості скористатися передбаченим процесуальним законом правом звертатися до суду із заявами про скасування вжитих судом заходів чи їх зміні на інші, а також про зустрічне забезпечення у відповідності до ст.ст.154-159 ЦПК України з метою протидії недобросовісному використанню позивачем процесуальними правами.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням з цього питання нового судового рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_5 , задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 березня 2023 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_5 , про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити суб`єктам реєстраційних дій вчиняти реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0, 1000 га (кадастровий номер :17:001:0303) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: І.Н. Лисак

І.Б. Перепелюк