Справа № 182/2996/20
Номер провадження 2/184/5/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаш В.І.,

за участю секретаря судового засідання Попівніч Н.І.,

представника позивача адвоката Безрукової С.О.,

представників відповідачів Ревункова В.М., Крихти А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в м. Покров цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Безрукова Світлана Олександрівна до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АЙРІС ТК», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, Комунального підприємства «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації», треті особи: приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бережний Олександр Сергійович, приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мігунов Сергій Олександрович, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мазуренко Сергій Вячеславович «про визнання права власності, визнання договорів недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації права власності, зобов`язання здійснення державної реєстрації права власності», -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, які уточнив в ході розгляду справи та просить суд витребувати майно, яке належить ОСОБА_1 , а саме: - вбудоване нежитлове приміщення кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 306,1 кв.м., що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , у ТОВ «АЙРІС ТК», яке в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно значиться так: - вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 216,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 116, номер запису про право власності 24833933 від 13.02.2018 року, зробленого на підставі рішення про державну реєстрацію індексний №39676131 від 14.02.2018 року; - вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 89,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 116, номер запису про право власності 24834626 від 13.02.2018 року, зробленого на підставі рішення про державну реєстрацію індексний №39677245 від 14.02.2018 року; скасувати рішення державного реєстратора Приймак Нелі Олександрівни, Виконавчий комітет Нікопольської міської ради, Дніпропетровська обл., індексний №39676131 від 14.02.2018 року про державну реєстрацію право власності на вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 216,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 116, ТОВ «АЙРИС ТК» код ЄДРПОУ: 41815437, про що в реєстрі нерухомого майна зроблено запис 24833933 від 13.02.2018 року; скасувати рішення державного реєстратора Приймак Нелі Олександрівни, Виконавчий комітет Нікопольської міської ради, Дніпропетровська обл., індексний №39677245 від 14.02.2018 року про державну реєстрацію право власності на вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 89,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 116, та зареєстрований за ТОВ «АЙРИС ТК», код ЄДРПОУ: 41815437, про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено запис 4834626 від 13.02.2018 року; визнати недійсним договір купівлі-продажу спірного майна, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , серія та номер: рн.899, виданий 16.12.2017, (видавник приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мігунов С.О. та скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_3 на вбудоване нежитлове приміщення кафе-бару ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 306,1 кв.м., що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 (рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень від 16 грудня 2017 року, індексний номер: 38774194); визнати недійсним акт оцінки вартості та приймання-передачі акта майна, що вноситься до Статутного (складеного) капіталу, серія та номер: б/н, укладений 18 грудня 2017 року між ОСОБА_3 та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АЙРІС ТК» та скасувати право власності ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АЙРІС ТК» на вбудоване нежитлове приміщення кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 306,1 кв.м., що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 (Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 39293779 від 22 січня 2018 року, видавник приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В.); визнати недійсним висновок, виданий Комунальним підприємством «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» 07 лютого 2018 року за номером 10 про поділ об`єкта нерухомого майна, а саме - вбудованого нежитлового приміщення кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 306,1 кв.м., що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 ; скасувати рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області Приймак Н.О. від 13 лютого 2018 року, відомості до Реєстру внесені 14 лютого 2018 року, індексний номер рішення 39677504, щодо поділу об`єкту нерухомого майна - вбудованого нежитлового приміщення кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 306,1 кв.м., що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 ; зареєструвати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно право власності за ОСОБА_1 наступні об`єкти нерухомого майна: - вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 216,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 116, номер запису про право власності 24833933 від 13.02.2018 року, зробленого на підставі рішення про державну реєстрацію індексний №39676131 від 14.02.2018 року; - вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 89,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 116, номер запису про право власності 24834626 від 13.02.2018 року, зробленого на підставі рішення про державну реєстрацію індексний №39677245 від 14.02.2018р., стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Представник позивача адвокат Безрукова С.О. в судовому засіданні уточнені позовні вимоги позивача підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити, заперечувала проти відзиву на позов.

Представник відповідача ТОВ «АЙРІС ТК» - Ревунков В.М. в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог позивача та його представника, надав відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог позивача за необґрунтованістю. Посилається на те, що ТОВ «Айріс ТК» засновано на підставі протокольного рішення №1 від 18.12.2017 року засновника (учасника) ОСОБА_3 та зареєстровано в Єдиному Державному реєстрі 18.12.2017 року, № реєстраційного запису 0005594. Основний вид діяльності Товариства: 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Згідно Акту прийому-передачі та грошової оцінки майна від 18.12.2017 року учасником товариства ОСОБА_3 до статутного капіталу Товариства передано майновий вклад у вигляді вбудованого нежитлового приміщення кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з коридору 1 - 18,0 кв.м; приміщення 2 -5,1 кв.м; коридору 3 - 3,9 кв.м; приміщення 4 - 4,1 кв.м; приміщення 5 - 179,9 кв.м; котельні 6 - 6,8 кв.м; приміщення 7 - 36,6 кв.м; приміщення 8 - 7,1 кв.м; вмивальні 9 - 3,1 кв.м; вбиральні 10 - 1,2 кв.м; вбиральні 11 - 1,2 кв.м; вбиральні 12- 1,2 кв.м; вмивальні 1,3 кв.м; приміщення 8 - 36,5 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 116), вартістю 149 980,00 грн. Передання майнового вкладу до статутного капіталу господарського товариства є відплатним правочином, оскільки майно передається в рахунок отримання корпоративних прав - права власності на частку в статутному капіталі господарського товариства. На підставі протокольного рішення учасника Товариства №2 від 11.01.2018 року проведено 22.01.2018 року державну реєстрацію права власності на зазначене майно за Товариством. На підставі договору купівлі-продажу корпоративних прав від 24.01.2018 року частка в статутному капіталі товариства в розмірі 100 % відчужена ОСОБА_3 ОСОБА_5 , який згідно протокольного рішення №4 від 30.01.2018 року визнаний єдиним учасником Товариства і є таким до дійсного часу. Оскільки основним видом діяльності Товариства є надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, для здавання в оренду частин приміщення з можливістю подальшого викупу рішенням власника було здійснену поділ нерухомого майна на підставі висновку Нікопольського МБТІ та зареєстровано за Товариством право власності на вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 216,4 кв.м за адресою АДРЕСА_2 (згідно рішення виконкому Нікопольської міської ради № 217 від 14.03.2018 року) та вбудоване приміщення загальною площею 89,9 кв.м за адресою АДРЕСА_3 (згідно рішення виконкому Нікопольської міської ради № 216 від 14.03.2018 року). Згідно ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Поняття добросовісного набувача пов`язується у Цивільному кодексі України (ст. 330, 388) з можливістю захисту від власника у разі набуття (придбання) майна. Добросовісним вважається той набувач, який не знав і не мав знати, що набуває майно в особи, яка не має права його відчужувати. Як вбачається з обставин справи, на момент відчуження спірного майна на користь ОСОБА_3 ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 16.012.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мігуновим С.О., остання не мала будь-яких обмежень в реалізації права власності на спірне майно, тобто, мала право на його відчуження, оскільки рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.11.2017 року по справі №182/5637/16-ц було задоволено її позов до Державного підприємства «Сетам», Нікопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській облай про визнання проведених електронних торгів недійсними, визнано недійсними проведені Державним підприємством «Сетам» електронні торги з реалізації предмета іпотеки - спірного майна. На момент реєстрації права власності на спірне майно за ОСОБА_6 на підставі зазначеного рішення суду, як і на момент відчуження не спірного майна, рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.11.2017 року по справі № 182/5637/16-ц скасовано не було (скасовано пізніше постановою Верховного Суду від 18.07.2018 року), і на підставі законної сили судового рішення всі дії власника майна були правомірними. Недійсність правочину не може бути обумовлена обставинами, які не існували на момент його вчинення, а тому ОСОБА_4 на момені укладення оспорюваного правочину була власником майна, що відчужувалося, і це право було зареєстрованим у встановленому законом порядку. У зв`язку з зазначеним вбачається правомірність дій власника спірного майна ОСОБА_4 щодо його вибуття на користь первісного набувача В свою чергу ОСОБА_3 на підставі його рішення як засновник господарського товариства відплатно передав спірне майно в статутний капітал ТОВ «Айріс ТК» в обмін на придбання корпоративних прав. 24.01.2018 року ОСОБА_5 на підставі сплатного договору купівлі-продажу корпоративних прав ТОВ «Айріс ТК» фактично оплатив вартість цього майна в обмін на придбання частки Товариства в розмірі 100% статутного капіталу у ОСОБА_3 . З моменту передачі до статутного капіталу Товариства майно використовується згідно мети діяльності товариства та відповідно до його цілей. Підстава, на яку посилається позивач для витребування спірного майна - скасування рішення суду, ухваленого щодо цього майна, не передбачена ст. 388 ЦК України. Позивач має довести юридичні факти, які визначені ст. 387 та 388 ЦК України, зокрема: чи набуто майно первісним набувачем з відповідних правових підстав, чи є підстави відчуження та набуття майна добросовісним відповідачем законними, і у разі, якщо підстави таких правочинів € законними, суд має застосувати при розгляді даного спору механізм захисту прав добросовісного набувача. Відтак, TOB «Айріс ТК» є добросовісним набувачем належної йому власності, і його право власності на спірне нерухоме майно підлягає захисту з наступних підстав. По-перше, учасник Товариства ОСОБА_5 відплатно придбав за договором купівлі-продажу у ОСОБА_3 , саме корпоративні права, а не нерухомість. Отже, навіть проявивши розумну обачність, ОСОБА_5 не знав і не міг знати, що майно у складі статутного капіталу господарського товариства колись вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого. До того ж підстав для сумнівів в праві відчужувана за договором ОСОБА_3 на відчуження корпоративних прав у ОСОБА_5 як набувача не було, оскільки ОСОБА_3 був єдиним засновником та учасником Товариства «Айріс ТК», та статутний капітал створеної ним юридичної особи був сформований за рахунок спірного майна на підставі протокольного рішення власника, легітимного на час його прийняття (не визнаного недійсним судовим рішенням). Відтак, придбаваючи корпоративні права за відплатним договором, ОСОБА_5 мав усі підстави розраховувати на певний стан речей, тобто правомірно очікував, що після придбання частки в статутному капіталі господарського товариства в розмірі 100% статутного капіталу, який складається зі спірного майна, Товариство матиме змогу мирно ним володіти. Після придбання частки в статутному капіталі Товариства ОСОБА_5 , Товариство безперешкодно здійснювало реалізацію прав власника щодо спірного майна, оскільки позивач ніяких належних дій та застосування відповідних судових процедур не здійснював майже два роки з моменту скасування рішення апеляційної інстанції. Відтак, на момент укладення відплатної угоди щодо придбання частки у статутному капіталі Товариства ОСОБА_5 жодних претензій третіх осіб, про які покупцю було би відомо і які згодом були в установленому порядку визнані правомірними, не існувало. При цьому необхідно приймати до уваги, що добросовісність набувача майна в силу ч.5 ст.12 ЦК України презюмується (п. 2.15 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" та п.21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав"). Згідно ч. 5 ст. 12 ЦК України якщо законом встановлені правові насліди недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого прав; вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом. По-друге, посилання позовної заяви на ту обставину, що рішенні апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.11.2017 року по справі №182/5637/16-ц в подальшому скасовано постановою Верховного Суду України від 18.07.2018, як преюдиційну щодо встановлення факту незаконності вибуття із володіння позивача спірного майна, і безпідставними, оскільки ані Товариство, ані засновник та учасниці Товариства не брали участі у розгляді справи №182/5637/16-ц, а томі обставини, встановлені під час розгляду цієї справи, їм не були відомі тане мають обов`язкової сили для них. Глава 2 Закону України «Про господарські товариства», який діяв на момент укладення договору корпоративних прав у вигляді 100% статутного капіталу від 24.01.2018 року, містить приписи, якими врегульовано поряд» набуття, передачі та відступлення частки (її частини) в статутному капіталі товариства та отримання статусу учасника товариства. ОСОБА_3 і в подальшому ОСОБА_5 набули статус учасника товариства і здійснювали функції управління згідно вимогам законодавств; України, зокрема нормам глави 2 Закону України «Про господарські товариства». Оскільки передача спірного нерухомого майна до статутного капіталу Товариства відбулась згідно вимог закону, правочин щодо передачі вказаного майна до статутного капіталу не може бути визнаним недійсним. Із системного аналізу положень глав 7, 8 ЦК України, ст. 10 Закону України «Про господарські товариства», який діяв на момент передачі майні до статутного капіталу Товариства, норм Закону України «Про товариства; обмеженою та додатковою відповідальністю», вбачається, що корпоративні права учасників господарського товариства визначаються законом і статутними (установчими) документами. Корпоративні відносини виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав із момент державної реєстрації товариства з обмеженою відповідальністю, а за своїм суб`єктним складом є такими, що виникають між господарським товариством та його учасником (засновником), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками) господарських товариств, що пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства (крім трудових). Відтак, спори щодо права власності на майно, передане юридичній особі як вклад до статутного (складеного) капіталу, належать до категорії майнових корпоративних спорів. Оскільки спірне майно передано Товариству як майновий вклад до статутного капіталу в розмірі його 100%, і ОСОБА_5 придбав частку в статутному капіталі в цьому розмірі, позбавлення учасника господарського товариства належної йому частки без згоди самого учасника законодавством не передбачено, окрім випадків стягнення за особистими боргами учасника (звернення стягнення на частку боржника в статутному капіталі). Отже, витребування майна, з якого складається статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю, не за боргами учасника, протирічить правовій природі функціювання самого товариства, оскільки в результаті витребування майна частка учасника в статутному капіталі втрачає свою повну номінальну вартість, що фактично призводить до позбавлення учасника його частки в статутному капіталі товариства в повному обсязі і, відповідно, припиняє його участь в товаристві, що не передбачено законодавством. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання "справедливого балансу" в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується. Відповідно до ч. 1 ст. 147 Господарського кодексу України майнові права суб`єктів господарювання захищаються законом. Право власності та інші майнові права суб`єкта господарювання захищаються у спосіб, зазначений у статті 20 цього Кодексу.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог позивача та його представника, просить відмовити в задоволенні позовних вимог позивача.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_8 в судове засідання повторно не з`явилися, про час та місце розгляду були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, але надали до суду відзив, відповідно до якого просять суд відмовити в задоволені позову.

Представник виконавчого комітету Нікопольської міської ради в судове засідання в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача КП «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без їх участі.

Третя особа приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бережний О.С. в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності.

Третя особа приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мігунов Сергій Олександрович в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності.

Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мазуренко С.В. в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, на виконання рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.02.2013 року у справі №2-253/11 Державним підприємством «СЕТАМ» були проведені 22-24 вересня 2016 року електронні торги з реалізації предмета іпотеки - вбудованого нежитлового приміщення кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загали площею 306,1 кв.м, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер лота 167285. Складений протокол проведення електронних торгів №200249 від 24.09.2016 року сформований організатором торгів Державним підприємством «Сетам». Старшим державним виконавцем Нікопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Логвиненко Т.М. був складений акт від 17.10.2016 року про реалізацію предмета іпотеки вбудованого нежитлового приміщення кафе-бару загальною площею 306,1 кв.м, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , затверджений начальником Нікопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Григоруком О.В.

Приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бережним О.С. видано свідоцтво про придбання майна з електронних торгів від 17.11.2016 року, реєстровий номер 1518 переможцю торгів ОСОБА_1 на майно вбудоване нежитлове приміщення кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 306,1 кв.м, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .

Також приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бережним О.С. на підставі вищевказаного свідоцтва про право власності №1518 від 17.11.2016 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно було внесено запис про реєстрацію права власності 17.11.2016 року за №17486266 на вбудоване нежитлове приміщення кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 306,1 кв.м, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебувала цивільна справа №182/5637/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ДП «Сетам», Нікопольського міськрайонного ВДВС ГУ юстиції у Дніпропетровській області, приватного нотаріуса Бережного О.С., ОСОБА_1 , третя особа - ПАТ «Укрсиббанк», ОСОБА_9 , ПП «Малібу» про визнання проведених 22-24 вересня 2016 року електронних торгів недійсними, визнання протоколу проведення електронних торгів недійсним, визнання незаконним та скасування акту, визнання незаконним та скасування свідоцтва про придбання майна з електронних торгів, відновлення положення, яке існувало до порушення, скасування реєстрації права власності на нерухоме майно.

11 квітня 2017 року Нікопольским міськрайонним судом Дніпропетровської було ухвалено рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено у повному обсязі.

Однак, за результатами розгляду апеляційного перегляду, Апеляційним судом Дніпропетровської області 21.11.2017 року ухвалено рішення, яким скасовано рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2017 року та задоволено позов ОСОБА_2 до Державного підприємства «СЕТАМ», Нікопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу Бережного Олександра Сергійовича, ОСОБА_1 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_9 , Приватного підприємства «Малібу», про визнання електронних торгів недійсними, визнання протоколу проведення електронних торгів недійсним, визнання незаконним та скасування акту продажу майна з електронних торгів, відновлення положення, яке існувало до порушення, скасування реєстрації права власності на нерухоме майно. Визнано недійсними проведені Державним підприємством «Сетам» 22-24 вересня 2016 року на виконання судового рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.02.2013 року у справі №2-253/11 електронні торги з реалізації предмета іпотеки вбудованого нежитлового приміщення кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 306,1 кв.м, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер лота 167285. Визнано недійсним протокол проведення електронних торгів №200249 від 24.09.2016 року, сформований організатором торгів Державним підприємством «Сетам». Визнано незаконним та скасовано акт старшого державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Логвиненко Т.М. від 17.10.2016 року про реалізацію предмета іпотеки - вбудованого нежитлового приміщення кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 306.1 кв.м, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , затверджений начальником Нікопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Григоруком О.В. Визнано незаконним та скасовано свідоцтво про придбання майна з електронних торгів від 17.11.2016 року, реєстровий номер 1518, видане приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Бережним О.С. переможцю торгів ОСОБА_1 на майно вбудоване нежитлове приміщення кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 » загальною площею 306,1 кв.м, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 . Відновлено положення, яке існувало до порушення прав ОСОБА_2 шляхом визнання за нею права власності вбудоване нежитлове приміщення кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 306,1 кв.м, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , за договором іпотеки №03 від 28.03.2008 року, укладеного між ОСОБА_10 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк». Скасовано реєстрацію права власності на нерухоме майно вбудоване нежитлове приміщення кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 306,1 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17.11.2016р. за №116 номер запису про право власності 17486266, за ОСОБА_1 . Стягнуто з Державного підприємства «Сетам» та Нікопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_4 , Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу Бережного Олександра Сергійовича, ОСОБА_1 судовий збір у розмірі по 313,80 грн. з кожного. Скасовано арешт на вбудоване нежитлове приміщення кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 » загальною площею 306,1 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване на ім`я ОСОБА_1 (номер запису про право власності 17486266), який був накладений ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2016 року.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду України, у якій просив суд рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2017 року скасувати, рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2017 року залишити в силі.

За результатами касаційного розгляду, постановою Верховного Суду України від 18 липня 2018 року рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2017 року скасовано, рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2017 року залишено в силі.

При цьому, в процесі підготовки справи до розгляду, Ухвалою Верховного Суду України від 12 лютого 2018 року за клопотанням третьої особи у справі - ПАТ УкрСибБанк» було зупинено виконання рішення апеляційного суду до закінчення касаційного провадження.

В квітні 2019 року представник позивача звернувся до Реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області з вимогою про поновлення за ОСОБА_1 права власності на вбудоване нежитлове приміщення кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 306,1 кв.м, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, в поновленні права власності відмовлено на підставі того, що 24 листопада 2017 року державним реєстратором Виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області Донець О.Е. скасовано право власності ОСОБА_1 на зазначене приміщення на підставі рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2017 року №182/5637/16-ц. Відомості до Реєстру внесено 01 грудня 2017 року, індексний номер рішення 38462031. В той же день, 24 листопада 2017 року державним реєстратором Виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області Приймак Н.О. поновлено право власності ОСОБА_4 на зазначене приміщення. Відомості до Реєстру внесено 01 грудня 2017 року, індексний номер рішення 38464800.

16 грудня 2017 року право власності на спірне приміщення перейшло до ОСОБА_3 на підставі укладеного між ним та ОСОБА_4 договору купівлі-продажу, серія та номер: рн.899, виданий 16.12.2017, видавник приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мігунов С.О. Рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 38774194.

ОСОБА_3 та ТОВ «АЙРІС ТК» 18 грудня 2017 року підписали акт оцінки вартості та приймання-передачі акта майна, що вноситься до Статутного (складеного) капіталу, серія та номер: б/н.

22 січня 2018 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В. на підставі вищевказаного акту здійснив реєстраційні дії щодо переходу права власності на спірне майно до ТОВ «АЙРІС ТК». Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 3923779.

13 лютого 2018 року державним реєстратором Виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області Приймак Н.О. здійснено реєстраційні дії щодо поділу об`єкту нерухомого майна на підставі висновку, виданого Комунальним підприємством «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» 07 лютого 2018 року за номером 10. Відомості до Реєстру внесені 14 лютого 2018 року, індексний номер рішення 39677504.

Державним реєстратором прав на нерухоме майно Донець О.Е. розглянуто заяву про скасування від 08.10.2019р. №36312931, для скасування запису про право власності/внесення запису про скасування державної реєстрації за номером 23683018 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 116 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановив наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами. Так, до заяви було додано Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.11.2017 року, де скасовувалась реєстрація права власності на вбудоване нежитлове приміщення кафе-бару " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 за номером 17486266 розділу 116 та Постанову Верховного Суду України від 18.07.2018p., відповідно до якого необхідно скасувати Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2017 року, а Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.04.2017 року залишити в силі.

Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор використав відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено законодавством та Єдиного реєстру документів. Відповідно до отриманої в ході розгляду заяви деталізованої інформації про об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 116 (вбудоване нежитлове приміщення кафе-бару " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ) було встановлено, що 24 листопада 2017 року була проведена державна реєстрація права власності за номером 23683018, 16 грудня 2017 року право власності за №23683018 було припинено за ОСОБА_2 та перейшло до іншої особи (номер запису про право власності 23977898).

22 січня 2018 року право власності було зареєстровано за юридичною особою номер запису про право власності 24471744.

14.02.2018 року розділ 116 закрито в результаті проведеного поділу об`єкта нерухомого майна.

Також у відповіді ОСОБА_11 вказано, що керуючись ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1141, вирішено відмовити у скасуванні запису про право власності/внесені запису про скасування державної реєстрації за номером 23683018 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна реєстраційним номером 116 у Державному реєстрі речових прав нерухоме майно.

Суд вважає, що позивача незаконно було позбавлено майна з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом цієї норми закону майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Так в разі скасування судового акту, він не породжує жодних правових наслідків з моменту його укладення (постанова Верховного Суду України від 03.02.2016р. у справі №6-2026цс15).

Отже, враховуючи те, що рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2017 року №182/5637/16-ц в подальшому скасовано постановою Верховного Суду України від 18 липня 2018 року, майно - вбудоване нежитлове приміщення кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 306,1 кв.м, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 вважається таким, що вибуло з володіння власника - ОСОБА_1 поза його волею.

Таким чином, суд вважає, що не можуть бути визнано добросовісними набувачами ОСОБА_4 .

Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на день подання позову власником майна - вбудованого нежитлового приміщення кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 306,1 кв.м, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 є ТОВ «АЙРІС ТК», але суд вважає, що його не можна визнати добросовісним набувачем. Зазначене майно було передано ТОВ «АЙРІС ТК» згідно з актом оцінки вартості та приймання-передачі акта майна, що вноситься до Статутного (складеного) капіталу.

Частиною 3 ст. 388 ЦК України встановлено, що у разі, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Відповідно до положень ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. В цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.

Пунктом 3 частини 1 статті 388 ЦК України передбачено, що якщо майно за виплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. При цьому норма ч. 1 ст. 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке в подальшому відчужене набувачем третій особі, оскільки надає право повернення майна лише стороні правочину, який визнано недійсним.

Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.

Вибуття майна з володіння власника на підставі судового рішення, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі №522/7636/14-ц (провадження №14-636цс18) вказано, що "за змістом статті 388 ЦК України майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але надалі скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею". Саме такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року (провадження №6-251 цс 15). Цей висновок також був неодноразово підтриманий і Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постановах від 05 грудня 2018 року (провадження №14-247цс18 тa №14-179цс18).

Отже, з урахуванням викладених вище норм процесуального та матеріального права однією з обов`язкових умов для задоволення віндикаційного позову є встановлення під час розгляду спорів про витребування майна, зокрема й тієї обставини, яким чином спірне майно вибуло з володіння позивача, який указує на порушення своїх прав як власника, та який на момент подання позову не є власником цього майна, однак вважає себе таким.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»: «Під час розгляду позову власника про витребування майна, переданого як вклад до статутного (складеного) капіталу господарського товариства, суд має враховувати, що отримання майна як вкладу до статутного (складеного) капіталу є відплатним придбанням, оскільки в результаті передання вкладу особа набуває права учасника господарського товариства.»

Враховуючи викладене, суд вважає, що за своєю правовою природою набуття юридичною особою права власності на майно шляхом внесення такого майна до Статутного (складеного) капіталу є набутим відплатно, тобто позивач має усі підстави витребувати таке майно від ТОВ «АЙРІС ТК» та скасувати зареєстроване право власності ТОВ «АЙРІС ТК» на спірне майно.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" передбачено, що рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації.

Відповідно до абз. 2, 3 ч. 3 ст. 26 Закону "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у разі скасування рішення державного реєстратора про Державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом, "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (у редакції, чинній до 16.01.2020). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем. Вказані висновки застосовані і щодо нової редакції п. 9 ч. 1 ст. 27 цього Закону, яка набрала чинності з 16.01.2020р.

Отже, виконання рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння полягатиме у внесенні державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідного запису про державну реєстрацію права власності на певне майно за особою, на користь якої ухвалено таке рішення. Внесення такого запису можливе і у процедурі примусового виконання рішення суду, що підтверджується висновками Верховного Суду від 30.05.2018р. по справі №2-№690/11.

Отже, має бути відновлено становище, яке існувало до порушення прав позивача, а саме зареєстроване за ним право власності на вбудоване нежитлове приміщення кафе-бару Камелія», загальною площею 306,1 кв.м, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , та скасовано реєстрацію права власності ТОВ «АЙРІС ТК» на спірне майно.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року №475/97/ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд дає критичну оцінку доводам представника відповідача щодо невизнання позову, оскільки вони є голослівними, безпідставними та нічим не підтвердженими і спростовуються стабільними поясненнями представника позивача, висловлених в позові, наданими ним належними та достовірними письмовими доказами, матеріалами справи в їх сукупності.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що за подачу позовної заяви позивачем було сплачено 10510,00грн. - за майнову вимогу про витребування майна, також сплачено судовий збір за кожну вимогу немайнового характеру за ставками, встановленими для позовних заяв немайнового характеру (840,80 грн. * 7 вимог немайнового характеру = 5885 грн. 60 коп.) з урахуванням вже сплаченого судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. Всього було сплачено 17266,40 грн. Квитанції про сплату судового збору додано до уточненої позовної заяви (стр 57 справи) від 10.06.2020 року.

21.07.2021 року до суду було подано клопотання про долучення розрахунку судових витрат на правничу допомогу на суму 23000 грн.. Розрахунок додано, та додано банківську виписку про надходження зазначеної суми на рахунок адвоката.

За загальним правилом розподілу судових витрат між сторонами, передбаченим ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів.

Судові витрати складаються із витрат у виді судового збору: в сумі 17266,40 за пред`явлення позову та 23000,00 грн. за надання правничої допомоги.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Встановлено, що ОСОБА_1 сплатив судовий збір в загальному розмірі 17266,40 грн. (10540 + 8*840,80). Ця обставина підтверджується квитанціями, які містяться в матеріалах справи. Пред`явлений ним позов задоволений в повному обсязі.

З огляду на це суд вважає, що з кожного відповідача на користь ОСОБА_1 належить стягнути витрати на оплату судового збору та послуг на правничу допомогу в розмірі:

- ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АІЙРІС ТК» - 14764,00грн. судового збору та витрати на правничу допомогу;

- ОСОБА_2 - 840,80 грн. судового збору та витрати на правничу допомогу;

- ОСОБА_3 - 1681,60 грн. судового збору та витрати на правничу допомогу.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 76, 77, 81, 141, 206, 264, 265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Безрукова Світлана Олександрівна до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АЙРІС ТК», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, Комунального підприємства «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації», треті особи: приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бережний Олександр Сергійович, приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мігунов Сергій Олександрович, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мазуренко Сергій Вячеславович «про визнання права власності, визнання договорів недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації права власності, зобов`язання здійснення державної реєстрації права власності» - задовольнити.

1.Витребувати майно, яке належить ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ), а саме - вбудоване нежитлове приміщення кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 306,1 кв.м, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , у Товариства з обмеженою відповідальністю «АІЙРІС ТК» (, місце знаходження: 53200, Дніпропетровська обл., м. Нікополь вул. Першотравнева, 25 кв.34,) яке в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно значиться так:

-вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 216,4 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 116, номер запису про право власності 24833933 від 13.02.2018 року зробленого на підставі рішення про державну реєстрацію індексний N39676131 від 14.02.2018 року;

-вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 89,9 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 116, номер запису про право власності 24834626 від 13.02.2018 року зробленого на підставі рішення про державну реєстрацію індексний №39677245 від 14.02.2018 року.

2.Скасувати рішення державного реєстратора Приймак Нелі Олександрівни, Виконавчий комітет Нікопольської міської ради, Дніпропетровська обл. індексний N 39676131 від 14.02.2018 року про державну реєстрацію право власності на вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 216,4 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:116, ТОВ «АЙРІС ТК» , про що в реєстрі нерухомого майна зроблено запис 24833933 від 13.02.2018 року.

3.Скасувати рішення державного реєстратора Приймак Нелі Олександрівни, Виконавчий комітет Нікопольської міської ради, Дніпропетровська обл. індексний N 39677245 від 14.02.2018 року про державну реєстрацію право власності на нежитлове приміщення загальною площею 89,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 116 та зареєстрований за ТОВ «АЙРИС ТК» , про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено запис 24834626 від 13.02.2018 року.

4.Скасувати рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області Приймак Н.О. від 13 лютого 2018 року, відомості до Реєстру внесені 14 лютого 2018 року, індексний номер рішення 39677504, щодо поділу об`єкту нерухомого майна - вбудованого нежитлового приміщення кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 306,1 кв.м., що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .

5.Визнати недійсним висновок, виданий Комунальним підприємством «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентарізації» 07 лютого 2018 року за номером 10 про поділ об`єкта нерухомого майна, а саме:

-вбудованого нежитлового приміщення кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 306,1 кв.м., що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .

6.Скасувати право власності ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АЙРІС ТК» на вбудоване нежитлове приміщення кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 306,1 кв.м, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 (Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 39293779 від 22 січня 2018 року, видавник приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В.).

7.Визнати недійсним договір купівлі продажу спірного майна, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 серія номер: РН899, виданий 16.12.2017 року, видавник приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мігунов С.О..

8.Скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_3 на вбудоване нежитлове приміщення кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 306.1 кв.м, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 (рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень від 16 грудня 2017 року, індексний номер:38774194).

9.Визнати недійсним акт оцінки вартості та приймання-передачі акта майна, що вноситься до Статутного (складеного) капіталу, серія та номер: б/н, укладений 18 грудня 2017 року між ОСОБА_3 та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АЙРІС ТК».

10.Зареєструвати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно право власності за ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 наступні об`єкти нерухомого майна:

- вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 216,4 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 116, номер запису про право власності 24833933 від 13.02.2018 року зробленого на підставі рішення про державну реєстрацію індексний N 39676131 від 14.02.2018 року;

- вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 89,9 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 116, номер запису про право власності 24834626 віл 13.02.2018 року зробленого на підставі рішення про державну реєстрацію індексний N 39677245 від 14.02.2018 року.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АІЙРІС ТК» (місцезнаходження: 53200, Дніпропетровська обл., м. Нікополь вул. Першотравнева, буд.25 кв.34, ) на користь ОСОБА_1 - 14764,00грн. судового збору та витрати на правничу допомогу у розмірі 7 670 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНН: НОМЕР_2 , мешкає: АДРЕСА_6 ) на користь ОСОБА_1 840,80 грн. судового збору та витрати на правничу допомогу у розмірі 7 670 грн..

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНН: НОМЕР_3 , мешкає: АДРЕСА_7 ) на користь ОСОБА_1 1681,60 грн. судового збору та витрати на правничу допомогу у розмірі 7 670 грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 14 березня 2023 року.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш