Дата документу 26.09.2023 Справа № 334/4214/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/4214/22 Головуючий у 1 інстанції: Філіпова І.М.
Провадження № 22-ц/807/1258/23-2 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» вересня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2022 року АТ «Комерційний банк «Глобус» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 12.03.2018 року між ПАТ «Комерційний банк «Глобус», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №02/09/18 «Авто в кредит», відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит на придбання нового автомобіля в сумі 394 508,00 грн., строк кредитування 84 місяці, кінцевою датою повернення кредиту є 11.03.2025 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15,1 відсоток річних.

На виконання п. 2.2 кредитного договору 12.03.2018 року банк здійснив безготівкове перерахування кредитних коштів з кредитного рахунку на поточний рахунок ТОВ «Богдан-Авто Запоріжжя» на виконання умов договору купівлі продажу №88/078 від 06.03.2018 року.

Пунктом 3.1 кредитного договору передбачено, що на виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором забезпечується заставою транспортного засобу: автомобіль марки HYUNDAI, модель ELANTRA, рік випуску 2017, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , колір бежевий. реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

В забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 12.03.2018 року укладено договір поруки №02/09/18/П, згідно якого поручитель поручається перед банком за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором.

Станом на 19.09.2022 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 329 131,10 грн., яка складається з: 215 607,09 грн. строкова заборгованість за кредитом; 81 183,76 грн. прострочена заборгованість по кредиту; 32 340,25 грн. прострочена заборгованість по процентам.

На підставі зазначеного просило стягнути солідарно з відповідачів на користь товариства заборгованість за кредитним договором №02/09/18 «Авто в кредит» від 12.03.2018 року в загальному розмірі 329 131 грн. 10 коп., судові витрати покласти на відповідачів.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Комерційний банк «Глобус» заборгованість за кредитним договором №02/09/18 «Авто в кредит» від 12.03.2018 року в загальному розмірі 329 131 грн. 10 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Комерційний банк «Глобус» судовий збір у розмірі 4936 грн. 97 коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що банком не було письмово повідомлено їй всю необхідну інформацію щодо умов договору, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, недійсне зобов`язання не підлягає забезпеченню, нею було сплачено 184 309,80 грн., про те внаслідок військової агресії РФ вона втратила роботу, у зв`язку з чим не могла вносити платежі на погашення заборгованості, про що повідомила банк, Торгово-промисловою палатою засвідчено форс-мажорні обставини, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

АТ «Комерційний банк «Глобус» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначило, що відповідачем не було надано доказів на підтвердження невідкладного інформування банку про настання обставин непереборної сили з долученням документів щодо неможливості позичальника виконувати грошове зобов`язання за договором, відсутність коштів на виконання зобов`язань не є підставою для звільнення від відповідальності, форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний характер, банком було надано відповідь на заяви відповідачів, ОСОБА_1 була ознайомлена з інформацією, необхідною для порівняння різних пропозицій банку для прийняття обґрунтованого рішення, несправедливих умов з боку банку не було.

В судове засідання, призначене на 26 вересня 2023 року о 09 год. 40 хв., сторони, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень судової повістки, не з`явились.

Від позивача АТ «Комерційний банк «Глобус» надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

Від відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надійшло чергове клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю відповідачів особисто приймати участь в розгляді справи та неможливості їх представника приймати участь у справі, оскільки ухвалою апеляційного суду від 15 вересня 2023 року представнику відповідачів адвокату Полякову О.О. відмовлено в проведенні засідання в режимі відеоконференції в приміщенні Маліновського районного суду м. Одеси у зв`язку із зайнятістю майданчика 26 вересня 2023 року о 9 год.40 хв.

Колегія суддів відхилила клопотання відповідачів з огляду на таке.

Провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відкрито ухвалою апеляційного суду від 06 липня 2023 року та справу призначено до розгляду на 29 серпня 2023 року на 10 год. 20 хв.

29 серпня 2023 року відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями (т.2, а.с.40-41), в судове засідання не з`явились, подали заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю особисто приймати участь в розгляді справи через «особисті невідкладні обставини». Зазначене клопотання задоволено апеляційним судом, розгляд справи відкладено на 12 вересня 2023 року на 10 год. 20 хв.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 11 вересня 2023 року задоволено клопотання представника відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Полякова О.О. про проведення розгляду справи в режимі відеоконференції в приміщенні Маліновського районного суду м. Одеси.

12 вересня 2023 року апеляційним судом були здійснені неодноразові спроби з`єднатись з Маліновським районним судом м. Одеси, проте суд відмовився брати участь в режимі відеоконференції, що підтверджується відповідною довідкою у справі №22-ц/807/1258/23 (т.2, а.с.75) та протоколом судового засідання в режимі відеоконференції №1884526 від 12 вересня 2023 року. Розгляд справи відкладений на 26 вересня 2023 року на 9 год.40 хв.

14 вересня 2023 року апеляційним судом на адресу представника відповідачів адвоката Полякова О.О. направлений лист №22-ц/807/1258/23 з пропозицію приймати участь в розгляді справи особисто або в режимі відеоконференції поза межами суду (т.2, а.с.85-86).

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 15 вересня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката Полякова О.О. про проведення розгляду справи в режимі відеоконференції в приміщенні Маліновського районного суду м. Одеси, у зв`язку з відсутністю технічної можливості в Маліновському районному суді м. Одеси, що підтверджується довідкою у справі №22-ц/807/1258/23 (т.2, а.с.84).

В судове засідання, призначене на 26 вересня 2023 року о 9 год. 40 хв., сторони, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень судової повістки, не з`явились.

Від позивача АТ «Комерційний банк «Глобус» надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

Від відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надійшло чергове клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю відповідачів особисто приймати участь в розгляді справи та неможливості їх представника приймати участь у справі, оскільки ухвалою апеляційного суду від 15 вересня 2023 року представнику відповідачів адвокату Полякову О.О. відмовлено в проведенні засідання в режимі відеоконференції в приміщенні Маліновського районного суду м. Одеси у зв`язку із зайнятістю майданчика 26 вересня 2023 року о 9 год.40 хв.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

При цьому, колегія суддів зауважує, що Європейський суд з прав людини у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» («Alimentaria Sanders S.A. v. Spain», рішення від 7 липня 1989 року, заява №11681/85, п. 35) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Апеляційний суд виходить з того, що якщо сторони та/або їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Оскільки учасники справи були належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, відповідач ОСОБА_1 реалізувала своє право на викладення відповідних аргументів у апеляційній скарзі, відповідач ОСОБА_2 рішення суду не оскаржував, та, вважаючи, що провадження у справі було відкрито 06 липня 2023 року, справа до розгляду призначалась неодноразово, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), апеляційний суд відхилів чергове клопотання відповідачів про відкладення розгляду справи та вважав за потрібне розглянути справу в даному судовому засіданні.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

Згідно з п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з доведеності цих вимог у повному обсязі.

Проте з таким висновком не погоджується колегія суддів.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною першою статті 638 ЦК України регламентовано, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Матеріалами справи підтверджено, що 12.03.2018 року між ПАТ «Комерційний банк «Глобус» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №02/09/18 «Авто в кредит» (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого банк надав, а позичальниця отримала кредитні кошти на придбання нового автомобіля в сумі 394 508,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15,10 % річних, строк кредитування 84 місяці, кінцевою датою повернення кредиту є 11 березня 2025 року (т.1, а.с.6-10).

Пунктом 3.1 Кредитного договору передбачено, що виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором забезпечується заставою транспортного засобу: автомобіль марки HYUNDAI, модель ELANTRA, рік випуску 2017, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , колір бежевий. реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

В забезпечення виконання зобов`язань позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором між ПАТ «Комерційний банк «Глобус» та ОСОБА_2 12.03.2018 року був укладений договір поруки №02/09/18/П, згідно якого поручитель поручається перед банком за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, зокрема кредитні кошти сумі 394 508,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15,10% річних, строк кредитування 84 місяці, кінцевою датою повернення 11 березня 2025 року (т.1, а.с.14-16).

На виконання п. 2.2 Кредитного договору 12.03.2018 року банк здійснив безготівкове перерахування кредитних коштів з кредитного рахунку на поточний рахунок ТОВ «Богдан-Авто Запоріжжя» на виконання умов договору купівлі продажу №88/078 від 06.03.2018 року (т.1, а.с.38).

За розрахунком банку станом на 19.09.2022 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 329 131,10 грн., яка складається з: 215 607,09 грн. строкова заборгованість за кредитом; 81 183,76 грн. прострочена заборгованість по кредиту; 32 340,25 грн. прострочена заборгованість по процентам (т.1, а.с.25-37).

17.02.2022 року ПАТ «Комерційний банк «Глобус» направило Вимогу про дострокове повернення кредиту, сплати процентів, комісій та штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором за вих. № 1-669 на адресу позичальниці ОСОБА_1 (т.1, а.с.19, 21-22) та Вимогу про дострокове повернення кредиту, сплати процентів, комісій та штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором за вих. № 1-670 на адресу поручителя ОСОБА_2 (т.1, а.с.20-22).

За змістом вищевказаних Вимог, позичальниці про дострокове повернення кредиту, сплати процентів, комісій та штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором за вих. № 1-669 на адресу позичальниці ОСОБА_1 та поручителю ОСОБА_2 у зв`язку з наявною заборгованістю запропоновано достроково сплатити заборгованість за кредитним договором, яка станом на 16 лютого 2022 року становить 304 943,06 грн. та складається з: 254 697,59 грн. строкова заборгованість за кредитом; 42 093,26 грн. прострочена заборгованість по кредиту; 1841,73 грн. строкова заборгованість за процентами, 6310,48 грн. прострочена заборгованість за процентами.

Отже, Банком пред`явлено вимоги про дострокове стягнення заборгованості за Кредитним договором 18180,12 грн., яка станом на 16 лютого 2022 року становить 304 943,06 грн. та складається з наступного: 296 790,85 грн. заборгованість за кредитом; 8152,21 грн. заборгованість за процентами.

Згідно з статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як передбачено статтями 76,77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до статей 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як встановлено статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчинення нею процесуальних дій.

Кредитний договір №02/09/18 «Авто в кредит», укладений між ПАТ «Комерційний банк «Глобус» та ОСОБА_1 12.03.2018 року з Додатками містить: умови кредитування (розділи 2,4 Кредитного договору), можливу суму кредиту (Додатки 1,2), мету використання кредиту (придбання нового автомобіля), форми та види його забезпечення (розділ 3).

Посилаючись на те, що банком при укладенні договору не було надану всю необхідну інформацію про умови Угоди, укладеної між сторонами, та її було введено в оману банком, відповідачка ОСОБА_1 не зазначає, яку саме інформацію згідно з вимогами ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів» не містить укладений між сторонами Кредитний договір.

Ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час розгляду апеляційної скарги відповідачами не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що кредитний договір визнано судом недійсним.

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги про те, що кредитний договір є недійсним, оскільки позивачем порушені вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», є неприйнятними.

Не заслуговує на увагу твердження апеляційної скарги про виконання умов Кредитного договору та своєчасність внесення оплат за договором до початку військової агресії РФ проти України, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, та не спростовано відповідачами належними доказами, заборгованість за договором виникла ще до початку подій, про які зазначає ОСОБА_1 .

Так, зі змісту Вимоги ПАТ «Комерційний банк «Глобус» за вих. № 1-669, №1-670 від 17 лютого 2022 року вбачається, що прострочена заборгованість з повернення кредиту, сплати процентів (42 093,26 грн. прострочена заборгованість по кредиту; 6310,48 грн. прострочена заборгованість за процентами) у позичальниці існувала станом на 16 лютого 2022 року (т.1, а.с.19, 21-22).

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на всій території України починаючи з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року було введено воєнний стан строком на 30 діб, який було неодноразово продовжено та який триває і до цього часу.

Відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану з 24 лютого 2022 року.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором. Роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати. Роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. У разі неможливості своєчасної виплати заробітної плати внаслідок ведення бойових дій, строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності підприємства.

Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 905/857/10 (провадження № 12-56гс21) зазначила, що заробітна плата є відповідальністю в розумінні статті 617 ЦК України, від якої роботодавець може бути звільнений внаслідок випадку або непереборної сили, а також, дійшла висновку, що: «Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно (частина перша статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»).

Статтею 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Із викладеного вбачається, що єдиний належний документ, який підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, - це сертифікат, виданий у порядку та на підставі ст. 14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні».

Разом з цим, обставини, які можуть бути кваліфіковані як обставини непереборної сили (форс-мажор), можуть бути підтверджені належними доказами, зокрема висновками експертів, показаннями свідків. Суд також враховує підстави звільнення від доказування - обставини, які визнаються учасниками справи, обставини, визнані судом загальновідомими тощо (стаття 82 ЦПК України). Отже, суд визнає наявність форс-мажорних обставин з урахуванням установлених обставин справи та наявних у справі доказів.

Відповідно до положень статті 263 ЦК України непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

Обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини) - це обставини, що перешкоджають виконанню зобов`язань однією із сторін, незалежні від її волевиявлення і контролю, а також непереборні при вживанні всіх розумних заходів щодо їх запобігання. Визначення обставин непереборної сили наведено у статті 79 Конвенції ООН про договори міжнародної купівлі-продажу товарів (укладена у Відні 11 квітня 1980 року). Для визначення яких-небудь обставин форс-мажорними необхідно обов`язкова наявність ряду чинників: непереборність сили, що викликала ці обставини; неможливість контролювати ситуацію, впливати на неї; виникнення перешкоди не могло бути передбачено під час укладення зобов`язання.

Положеннями частини другої статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Із урахуванням положень частини першої статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» та пункту 6.10 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого Рішенням Президії Торгово-промислової палати України 18 грудня 2014 року № 44(5), документом, який засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), є сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), який видає Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати, вимоги до якого встановлені пунктом 6.11 Регламенту.

Відповідачами не надано відповідного сертифікату Торгово-промислової палати України на підтвердження тих обставин, на які вони посилаюся в апеляційній скарзі, зокрема, форс-мажорні обставини.

За приписами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилася очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, суд апеляційної інстанції переглядає справу в повному обсязі. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За приписами частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.

Відповідно до ч. 1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічні висновки містяться у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц.

Згідно з пунктом 4.1 Кредитного договору позичальник здійснює погашення кредиту та процентів за користування кредитними коштами у відповідності до Графіка погашення кредитної заборгованості (Додаток №2 до Договору) шляхом сплати кредитної заборгованості рівними частками, щомісячно з першого по 10 число кожного місяця.

Пунктом 1.1 Кредитного договору визначено кінцеву дату повернення кредиту в повному обсязі - 11 березня 2025 року.

Відповідно до пункту 9.2 Кредитного договору банк має право зупинити подальше кредитування та вимагати дострокового повернення Кредиту, сплати процентів, комісій та штрафних санкцій, передбачених договором, а також відшкодування збитків, завданих внаслідок невиконання, абро неналежного виконання Позичальником та/або іншими особами, що є Поручителями умов договору.

Отже, як вбачається зі змісту Вимог за вих. № 1-669 та за вих. № 1-670, звернувшись 17.02.2022 року до Позичальника ОСОБА_1 та Поручителя ОСОБА_2 з Вимогами про дострокове повернення кредиту, сплати процентів, комісій та штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором, банк припинив строк кредитування, а отже, втратив право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитними коштами після 17 лютого 2022 року.

За вищевказаних обставин, задоволенню підлягають лише позовні вимоги банку про стягнення процентів нарахованих станом 17 лютого 2022 року в сумі 8152,21 грн. (1841,73 грн. (строкова заборгованість за процентами) + 6310,48 грн. (прострочена заборгованість за процентами) = 8152,21 грн.) та заборгованість за кредитом в сумі 296 790,85 грн., а всього 304 943,06 грн.

Позовні вимоги банку про стягнення процентів за користування кредитом в сумі 24 188,04 грн. (32 340,25 грн. - 8152,21 грн. = 24 188,04 грн.) задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду згідно з п.2,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Комерційний банк «Глобус» заборгованості за кредитним договором №02/09/18 «Авто в кредит» від 12.03.2018 року в розмірі 304 943,06 грн., яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 296 790,85 грн., з заборгованості за процентами в сумі 8152,21 грн. В решті позову АТ «Комерційний банк «Глобус» - відмовити.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інтонації, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України АТ «Комерційний банк «Глобус» має право на компенсацію відповідачами суми судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 4574,15 грн. по 2287,07 грн. з кожного відповідача (4574,15 грн. / 2 = 2287,07 грн.).

ОСОБА_1 має право на компенсацію позивачем суми судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 544,23 грн.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь АТ «Комерційний банк «Глобус» підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 742,85 грн., з ОСОБА_2 на користь АТ «Комерційний банк «Глобус» підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 287,07 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2023 року у цій справі скасувати та прийняти нову постанову.

Позов Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» заборгованість за кредитним договором №02/09/18 «Авто в кредит» від 12.03.2018 року в розмірі 304 943 (триста чотири тисячі дев`ятсот сорок три) гривні 06 копійок, яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 296 790 (двісті дев`яносто шість тисяч сімсот дев`яносто) гривень 85 копійок, з заборгованості за процентами в сумі 8152 (вісім тисяч сто п`ятдесят дві) гривні 21 копійки.

В решті позову Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» судовий збір в сумі 1 742 (тисяча сімсот сорок дві) гривні 85 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» судовий збір в сумі 2 287 (дві тисячі двісті вісімдесят сім) гривень 07 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 27 вересня 2023 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: О.М. Кримська

І.В. Кочеткова