Справа № 346/1694/23
Провадження № 22-ц/4808/968/23
Головуючий у 1 інстанції Калинюк О. П.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківськи й апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів Василишин Л.В., Фединяка В.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Атаманюка Володимира Михайловича на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Калинюком О.П. 01 червня 2023 року в м. Коломия Івано-Франківської області, повний текст якого складено 06 червня 2023 року,

в с т а н о в и в :

03 квітня 2023 року ОСОБА_1 подала позов до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в якому народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.01.2017 року шлюб між ними розірвано, дітей залишено проживати з нею.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02.11.2018 року стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі по 1300 гривень щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. Однак, батько не цікавиться життям дітей, допомоги на їх утримання не надає, не бере участі у додаткових витратах, вона самостійно намагається забезпечити повноцінний фізичний, духовний та творчий розвиток дітей.

Після введення воєнного стану в Україні, у зв`язку із певними обмеженнями, витрати на дітей зросли, постійно збільшуються витрати на харчування та забезпечення речами першої необхідності.

22.03.2017 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_6 .

Враховуючи те, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, не має можливості влаштуватися на роботу, у зв`язку з чим її матеріальне становище погіршилось і вона не має змоги покривати всі витрати для забезпечення дітей.

Відповідач перебуває за кордоном, де працює, що вказує на його платоспроможність, тому вважає, що має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі. Просила змінити (збільшити) розмір аліментів та стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі по 3000 гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Стягнути з відповідача на її користь витрати, понесені в ході розгляду справи на правничу допомогу (а.с.1-7).

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 01 червня 2023 року позов задоволено частково. Суд збільшив розмір стягнених аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до 2 800 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Вказана сума підлягає індексації відповідно до закону. В решті позовних вимог відмовлено за безпідставністю. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 грн (а.с.58-61).

Не погодившись з рішенням суду представник ОСОБА_2 адвокат Атаманюк В.М. подав апеляційну скаргу, у якій посилається на його незаконність.

Зазначає, що відповідач не ухиляється та не має наміру ухилятися від сплати аліментів та від виконання свого батьківського обов`язку. Весь час намагається приймати участь у вихованні синів.

Вказує, що стягувана судом сума в розмірі по 2800 грн щомісячно на кожну дитину є для відповідача непосильною враховуючи те, що на сьогоднішній день не має постійного доходу, має тимчасові заробітки. Його доходи є мінливими, оскільки в даний час не має можливості знайти належно оплачувану роботу, при цьому повинен сплачувати оренду житла та страхові платежі. Підприємницькою діяльністю не займається, не отримує допомоги по безробіттю та інших соціальних допомог. Отже, на даний час матеріальне становище відповідача погіршилось, а не покращилось. Крім того, позивачкою не надано жодних доказів про зміну майнового стану відповідача для збільшення розміру аліментів, чи доказів збільшення потреб на утримання дітей.

Відповідачу відомо, що позивачка знаходиться у Бельгії, де отримує фінансову допомогу.

Зазначає, що відповідач одружився вдруге, від шлюбу має неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , тому зобов`язаний утримувати дитину і дружину, яка є непрацездатною.

Окрім того, позивачкою не доведено покращення його матеріального становища, що б слугувало підставою для такого суттєвого збільшення розміру аліментів. На даний час він має можливість сплачувати аліменти у розмірі по 1416 гривень, які сплачував до цього часу.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.68-69).

Представником позивачки ОСОБА_1 адвокатом Гринів Я.В. подано відзив на апеляційну скаргу. На спростування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішення суду ухвалене із з`ясуванням всіх обставин справи та з дотриманням норм процесуального права та вірним застосуванням норм матеріального права. Зазначає, що інфляційні процеси, які відбуваються в державі за останній рік, не дозволяють позивачці забезпечити належне матеріальне утримання дітей, а також їхній нормальний фізіологічний розвиток на визначену судом суму аліментів. Відповідач в апеляційній скарзі не заперечує, що на даний час перебуває за кордоном, тобто, має можливість працювати та належним чином виконувати свої батьківські обов`язки щодо утримання дітей. Щодо посилань апелянта на мінливі доходи, то останній є дорослою, здоровою людиною, знаходиться в працездатному віці, перебуває у безпечному для життя і здоров`я місці, має змогу працювати. Той факт, що відповідач офіційно не працевлаштований, не звільняє його від виконання батьківського обов`язку. Також не підтвердив жодними доказами, що погіршилося його матеріальне становище. Посилання на зміну його сімейного стану та наявності іншої дитини та на те, що зобов`язаний утримувати сина і дружину, не підтверджується жодними доказами. Крім того, факт народження в платника аліментів дитини в іншому шлюбі без належних і допустимих доказів погіршення його матеріального стану не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду залишити без змін (а.с.81-84).

Відповідно до ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.2 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.274 ЦПК це справи, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, що має місце в даному випадку.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанціївиходив з положень ст. 180-183, 184, 192 СК України, встановивши, що сума матеріального утримання у розмірі 1300 грн на кожну дитину є незначною та недостатньою для утримання дітей, позивачка не має можливості у повній мірі утримувати дітей, встановивши, що розмір аліментів у розмірі по 2800 грн на кожну дитину буде відповідати як їх інтересам, так і вимогам чинного законодавства, тому дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, збільшивши розмір аліментів до зазначеної суми.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з таких підстав.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України (зміна розміру аліментів) розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Тобто, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану когось із двох (платника аліментів або одержувача), погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. При цьому ці підстави мають настати після ухвалення рішення про стягнення аліментів, оскільки таке рішення вже набрало законної сили і встановлені цим рішенням суду обставини, а також обставини, які існували на час його ухвалення, не можуть бути переоцінені у іншій справі, яка розглядається пізніше.

У даних правовідносинах стягнення аліментів на утримання дітей відбувалося за рішенням суду від 02 листопада 2018 року.

Таким чином, для вирішення питання про зміну розміру аліментів, які стягуються за рішенням суду, законодавець встановлює порядок вирішення зміни розміру аліментів шляхом ухвалення рішення про їх збільшення або зменшення.

Вирішуючи даний спір, слід виходити з таких обставин.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтв про народження ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10,11).

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.01.2017 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.12-13).

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02.11.2018 року з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки присуджено аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі, по 1300 грн на кожну дитину щомісячно. Вказане рішення набрало законної сили 02.12.2018 року (а.с.15).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 (позивачка) 22.03.2017 року зареєстрували шлюб. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_9 (а.с.16).

В матеріалах справи міститься свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 , із якого встановлено, що ОСОБА_10 (відповідач) та ОСОБА_11 зареєстрували шлюб 25.05.2018 року (а.с.36). Від даного шлюбу народився син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.37).

Відповідачем долучено посвідчений переклад з польської мови (перекладено фрагменти документу) з Управління соціального страхування (відділ в м.Торунь) від 04.05.2023 року, із змісту якого встановлено, що ОСОБА_12 надано допомогу на реабілітацію за період від 02.04.2023 року по 28.09.2023 року та долучено висновок лікаря-експерта від 25.04.2023 року (а.с.54-55).

Даючи оцінку наведеним у позовній заяві та апеляційній скарзі обставинам, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Що стосується розміру аліментів, які збільшуються чи зменшуються, суд повинен керуватися нормами закону, які регулюють правовідносини у разі стягнення аліментів.

В силу частини 1 статті 3, частини 1 статті 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ч. 1 ст. 180 та частин 1-4 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Обставини, які суд повинен врахувати при визначенні розміру аліментів, передбачені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України. Ці обставини стосуються як дитини, так і платника аліментів: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому ч. 2 ст. 182 передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За змістом ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України обов`язок щодо утримання дитини покладений на обох батьків.

В силу статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», станом на 2023 рік мінімальна рекомендована сума аліментів на 2023 рік для дітей від 6 до 18 років становить 2833,00 гривні.

Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, у тому числі, дітей віком від 6 до 18 років.

Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, колегія суддів виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_2 про те, що відповідач не працевлаштований (не має постійної роботи) та не має матеріальної можливості сплачувати аліменти у розмірі, визначеному судом, а може сплачувати аліменти у розмірі по 1416,50 грн щомісяця на кожну дитину, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції, виходячи з такого.

Апелянт зазначає, що він не працевлаштований (не має постійної роботи), а позивач стверджує про наявність у нього доходу від трудової діяльності за межами України.

Відповідачем не подано доказів щодо працевлаштування, як не подано доказів і про те, що він перебуває на обліку у центрі зайнятості у зв`язку з пошуком роботи, а також, що не отримує доходів за межами України. Також не подано і жодних доказів про його стан здоров`я. Разом з тим, апелянт підтверджує, що має нерегулярний дохід, проте не зазначає в результаті якої діяльності і його розмір.

Відхиляючи доводи апелянта, колегія суддів апеляційного суду зауважує, що тимчасове нестабільне фінансове та матеріальне забезпечення відповідача не може свідчити про відсутність можливості надання утримання дітям та про його матеріальний стан (матеріальну забезпеченість) взагалі.

Посилання відповідача на те, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання дітей у встановленому судом розмірі з огляду на безробіття, колегія суддів вважає не прийнятними з огляду на його, відповідача, здоровий фізичний стан, відсутність обмежень у виборі роботи з гідним рівнем заробітної плати та працевлаштуванням. Окрім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази перебування інших осіб на його утриманні, а також понесення ним витрат на лікування дружини.

Слід зауважити, що той факт, що апелянт має на утриманні дружину та дитину від іншого шлюбу, не впливає на обов`язок відповідача, як батька, надавати матеріальне забезпечення неповнолітнім дітям від першого шлюбу.

Долучені апелянтом довідки (виписки із медичних документів на ім`я його дружини) самі по собі не можуть бути розцінені як достатні докази на підтвердження його скрутного матеріального становища, оскільки не містять відомостей про майновий стан відповідача, який, крім заробітної плати, може мати інші джерела доходу (вклади, нерухоме та рухоме майно).

Отже, доводи відповідача щодо неспроможності сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі, визначеному судом, колегія суддів вважає не прийнятними, оскільки забезпечення належного рівня життя дитини є обов`язком батька.

Таким чином, суд виходить з того, що апелянт є працездатною особою, має задовільний стан здоров`я, що дає йому можливість матеріально утримувати дітей на рівні, вищому від половини прожиткового мінімуму.

Обґрунтовуючи підстави для збільшення розміру аліментів позивач посилається на зростання цін, необхідність витрат у більшому розмірі коштів на утримання дітей, перебування у декретній відпустці по догляду за дитиною.

Збільшуючи розмір аліментів, слід враховувати факт перебування дітей на утриманні позивачки; вік дітей (шкільного віку); розмір доходу та матеріальне становище відповідача (офіційно не працевлаштований та доказів про його дохід на час розгляду справи суду не надав), вартість життя та необхідність здійснення витрат як для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, навчання, здоров`я дітей, а так і необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб і самого відповідача, задовільний стан здоров`я відповідача.

Доводи скарги про те, що суд безпідставно встановив необхідність сплати аліментів у розмірі по 2800 гривень щомісячно на кожну дитину, що не ґрунтується на фактичних обставинах та не враховує матеріальні можливості відповідача, не заслуговують на увагу, оскільки визначена сума є необхідною для забезпечення потреб дітей, сприятиме гармонійному фізичному та духовному розвитку дітей, не є надмірною сумою і не призведе до безпідставного збагачення позивачки, а також не може бути надто обтяжливою для апелянта.

Загальновідомою є та обставина, що економіко-фінансова обстановка у державі є нестабільною та такою, де постійно має місце підвищення вартості життя. Хоч держава і визначила мінімально прожитковий мінімум, але такий за високих цін на товари споживання є далеко недостатнім для дитини відповідного віку. За цих обставин, колегія суддів вважає, що необхідні витрати позивачки на утримання дітей є вищими, ніж вона їх може забезпечити (харчування, забезпечення одягом, житлом, лікуванням, забезпечення розумового, духовного, морального і соціального розвитку).

Виходячи з закріплених частиною 9 статті 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, такий розмір аліментів сприятиме гармонійному, фізичному та духовному розвитку дитини, а платник аліментів, враховуючи встановлені судом обставини, має можливість нести відповідні витрати. Також, аліменти у зазначеному розмірі є помірною сумою, не завищеною в сьогоднішніх умовах з урахуванням віку та потреб дитини тощо та їх розмір не буде надто обтяжливим для відповідача.

Відтак, колегія суддів вважає, що, виходячи з закріплених частиною 9 статті 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що розмір присуджених аліментів необхідно змінити, а новий розмір визначити з врахуванням положень статті 182 СК України. Виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, судом правильно визначено необхідним та достатнім збільшення аліментів до 2800,00 грн на кожну дитину.

Отже, судове рішення в даній справі ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

При цьому, сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (ч.1ст.192 СК України).

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до пункту другого частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Атаманюка Володимира Михайловича залишити без задоволення, а рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01 червня 2023 року - без зміни.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: Л.В. Василишин

В.Д. Фединяк

Повний текст постанови складено 07 вересня 2023 року.