ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/5789/22 Номер провадження 22-ц/814/3924/23Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д.Д. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Чемерис А.К.

розглянувши в м. Полтава за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Медико-санітарна частина «Нафтохімік»

на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 липня 2023 року, постановлену суддею Андрієць Д.Д., повний текст ухвали складено - дата не вказана

за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Гонтар Валерія Миколайовича про виправлення арифметичної помилки в судовому рішенні

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Медико-санітарна частина «Нафтохімік», третя особа: директор-головний лікар ТОВ «МЧС «Нафтохімік» Давиденко Ярослав Вікторович, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

05 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Медико-санітарна частина «Нафтохімік», третя особа: директор-головний лікар ТОВ «МЧС «Нафтохімік» Давиденко Ярослав Вікторович, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в якому просила суд визнати протиправним та скасувати наказ Товариства з обмеженою відповідальністю «Медико-санітарна частина «Нафтохімік» №50-к/тр від 09.09.2022 року «Про звільнення з роботи ОСОБА_2 », поновити ОСОБА_1 на посаді лікаря стоматолога-терапевта Товариства з обмеженою відповідальністю «Медико-санітарна частина «Нафтохімік» з 10.09.2022 року; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Медико-санітарна частина «Нафтохімік» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09.09.2022 року по дату ухвалення рішення по суті справи і який станом на 05.10.2022 року складав 7 595,10 грн.; судові витрати покласти на відповідача.

Позовна заява мотивована тим, що наказом від 09.09.2022 року ОСОБА_1 було звільнено з посади за п.3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором. Звільнення вважає незаконним, оскільки в основу звільнення було покладено наявність у неї дисциплінарного стягнення за скаргою пацієнта, яке було оскаржено до суду. Також просила врахувати, що засідання ЛКК 02.09.2022 року відбулось без отримання експертного висновку КЕК МОЗ. Звертала увагу, що вона не була належним чином ознайомлена із посадовою інструкцією.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 травня 2023 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Медико-санітарна частина «Нафтохімік», третя особа: директор-головний лікар ТОВ «МЧС «Нафтохімік» Давиденко Ярослав Вікторович, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ №50-к/тр від 09.09.2022 року про звільнення з роботи ОСОБА_1 .

Поновлено ОСОБА_1 на посаді лікаря стоматолога-терапевта Товариства з обмеженою відповідальністю «Медико-санітарна частина «Нафтохімік» з 10.09.2022 року.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Медико-санітарна частина «Нафтохімік»на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 76 372,95 грн.

Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю «Медико-санітарна частина «Нафтохімік»на користь держави судовий збір в сумі 1984,80 грн.

Рішення в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання.

20.06.2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Гонтар В.М. подав до суду першої інстанції заяву про виправлення арифметичної помилки в судовому рішенні (т.1 а.с. 39-40).

Заява мотивована тим, що у рішенні суду наведено лише загальний розрахунок без зазначення, як саме суд обраховував середньоденний заробіток. Натомість, розрахунок має бути таким: 13 647,66 грн. (заробітна плата за липень 2022 року) + 9 022,17 грн. (за серпень 2022 року) =22 669,83 грн., поділити на 19 робочих днів =1193,15 грн. х 180 днів (з моменту незаконного звільнення) = 214 767 грн. - сума середнього заробітку, яку мав стягнути суд (з урахуванням того, що ця сума з податками, які мають бути утримані). Однак, внаслідок арифметичної помилки суд стягнув 76 372,95 грн., неправильно обрахувавши середньоденний заробіток.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 липня 2023 року заява ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Гонтаря Валерія Миколайовича про виправлення арифметичної помилки в судовому рішенні - задоволена.

Виправлено арифметичну помилку у рішенні Автозаводського районного суду міста Кременчука від 22 травня 2023 року у справі №524/5789/22 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Медико-санітарна частина «Нафтохімік»про поновлення на роботі, а саме суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу необхідно зазначити «215 960,15 грн» замість «76 372,95», а суму середньоденної заробітної плати вказати «1193,15» замість «421,95».

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що судом було допущено арифметичну помилку у рішенні суду від 22 травня 2023 року, тому суд прийшов до висновку про необхідність внесення виправлень у рішення суду, а саме суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу необхідно зазначити «215 960,15 грн.» замість «76 372,95 грн.», а суму середньоденної заробітної плати вказати «1193,15 грн.» замість «421,95 грн.».

В апеляційній скарзі на ухвалу суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Медико-санітарна частина «Нафтохімік»просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Гонтаря В.М. про виправлення арифметичної помилки відмовити, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у позовній заяві позивач надала розрахунок середньоденного заробітку у розмірі 421,95 грн., в якому 18 565,96 грн. сума заробітної плати позивача, а 44 дні кількість відпрацьованих днів за останні два місяці, що передували звільненню (липень-серпень 2022 року). Рішенням суду стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 76 372,85 грн. із розрахунку 421,95 грн. х 181 день (час вимушеного прогулу). Рішення суду набрало чинності та було виконане відповідачем добровільно згідно виписки з особового рахунку від 23.03.2023 року, який був наданий суду. 19.06.2023 року представником позивача через систему «Електронний суд» було подано заяву про виправлення арифметичної помилки, в якій середній заробіток обраховано у розмірі 1193,15 грн., а тому просив виправити цю, нібито, арифметичну помилку. Суд, виходячи з такого розрахунку, мав стягнути кінцеву суму 214 767 грн. (1193,15 грн. х 180 днів, а стягнув 215 960,15 грн. Вказує, що судом замінено вихідні дані для проведення арифметичних обчислень. Вказує, що у заяві про виправлення арифметичної помилки та в оскаржуваній ухвалі відсутні розрахунки, які б обгрунтовували суму середньоденної заробітної плати у розмірі 1193,15 грн. До ухвалення рішення у справі позивач не змінювала розрахунок суми середньоденної заробітної плати, який міститься в позовній заяві та був обрахований нею у розмірі 421,95 грн. Вказує, що оскаржуваною ухвалою від 07.07.2023 року було фактично змінено зміст судового рішення. При цьому посилається на правовий висновок Верховного Суду у справах №428/7002/14-ц та №522/4334/20.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин справи, 09.09.2022 року ТОВ «Медико-санітарна частина «Нафтохімік» було прийнято наказ №50-к/тр «Про звільнення з роботи ОСОБА_1 » відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (т. 1 а.с. 17).

Відповідно до змісту наказу, позивача було звільнено за порушення п. 4.1 посадової інструкції від 13.04.2020 року, з урахуванням чинного наказу ТОВ «Медико-санітарна частина «Нафтохімік» №155 від 22.12.2021 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності лікаря-стоматолога-терапевта ОСОБА_1 (т.1 а.с. 101).

16.02.2023 року Полтавський апеляційний суд прийняв постанову у справі №524/901/22, якою визнав протиправним та скасував наказ Товариства з обмеженою відповідальністю «Медико-санітарна частина «Нафтохімік» №155 від 22.12.2021 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ».

З огляду на те, що в основу підстав для звільнення позивача, в тому числі, був покладений наведений наказ, суд першої інстанції визнав, що станом на дату розгляду справи відсутня ознака систематичності невиконання працівником трудових обов`язків та, відповідно, і підстави для звільнення позивача за п.3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, тому суд прийшов до висновку про визнання незаконним та скасування наказу №50-к/тр від 09.09.2022 року про звільнення з роботи ОСОБА_1 та поновити її на роботі.

Відповідно до ст. 116, 117 КЗпП України з відповідача на користь позивача суд стягує середній заробіток за час вимушеного прогулу, який становить 76 372,95 грн. та обрахований судом таким чином: 421,95 грн. (середньоденна заробітна плата позивача)*181 днів (час вимушеного прогулу).

Апеляційний суд у складі колегії суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом апеляційного перегляду є законність і обгрунтованість ухвали суду першої інстанції від 07.07.2023 року про виправлення арифметичної помилки.

Згідно ч.1 ст. 269 ЦПК України, суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу є похідною від вимоги про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення з роботи, тому у разі її задоволення також підлягає задоволенню вимога про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Згідно ч. 2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Ухвала суду про виправлення арифметичної помилки мотивована тим, що судом було допущено арифметичну помилку у рішенні суду від 22 травня 2023 року, тому суд прийшов до висновку про необхідність внесення виправлень у рішення суду, а саме суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу необхідно зазначити «215 960,15 грн.» замість «76 372,95 грн.», а суму середньоденної заробітної плати вказати «1193,15 грн.» замість «421,95 грн.», оскільки суд не врахував, що розмір середньоденного заробітку становить 1193,15 грн., а не 421,95 грн.

При цьому, постановляючи ухвалу від 07.07.2023 року про виправлення арифметичної помилки у рішенні суду від 22.05.2023 року щодо обрахунку розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції не зазначив докази, які підтверджують дійсний розмір середньоденної чи середньомісячної заробітної плати позивача, не навів відповідного розрахунку у мотивувальній частині ухвали, а лише послався на те, що суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу необхідно зазначити «215 960,15 грн» замість «76372,95 грн.», а суму середньоденної заробітної плати вказати «1193,15 грн.» замість «421,95 грн.».

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що мотивувальна частина рішення суду від 22.05.2023 року також не містить посилання суду на докази, які він бере до уваги при проведенні обрахунку середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку, зокрема, не зазначено, яким є розмір середньоденної чи середньомісячної заробітної плати позивача ОСОБА_3 і якими належними та допустимими доказами це підтверджується, відсутнє посилання на відповідні довідки про заробітну плату позивача тощо.

При вирішенні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, слід виходив з положень ч. 2 ст. 235 КЗпП України та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, абзацом третім п. 2 якого передбачено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата.

У заяві про виправлення арифметичної помилки також є посилання на те, що у рішенні суду наведено лише загальний розрахунок без зазначення, як саме суд обраховував середньоденний заробіток.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що представником позивача у заяві наведено розрахунок, яким на його думку, він має бути таким: 13 647,66 грн. (заробітна плата за липень 2022 року) + 9 022,17 грн. (за серпень 2022 року) =22 669,83 грн., поділити на 19 робочих днів =1193,15 грн. х 180 днів (з моменту незаконного звільнення) = 214 767 грн. - сума середнього заробітку, яку мав стягнути суд (з урахуванням того, що ця сума з податками, які мають бути утримані).

Однак, у справі відсутні належні та допустимі докази відносно зазначених розмірів заробітної плати позивача за липень-серпень 2022 року та кількості робочих днів 19.

На а.с. 73 т.1 міститься ксерокопія довідки від 07.10.2022 року (яка надана відповідачем до відзиву на позов) про нараховану та виплачену заробітну плату ОСОБА_1 за період з 01.07.2022 року по 31.07.2022 року, де розмір нарахованої заробітної плати складає 30 950,97 грн., а виплаченої 24 657,99 грн.

На а.с. 74 т.1 міститься ксерокопія довідки від 07.10.2022 року (яка надана відповідачем до відзиву на позов) про нараховану та виплачену заробітну плату ОСОБА_1 за період з 01.08.2022 року по 31.08.2022 року, де розмір нарахованої заробітної плати складає 9 022,17 грн., а виплаченої 7 053,00 грн. У цій довідці вказано 10 днів відпустка без збереження заробітної плати.

У матеріалах справи відсутній табель робочого часу ОСОБА_3 за липень-серпень 2022 року, тому неможливо з достовірністю порахувати робочі дні у липні-серпні 2022 року, але з урахуванням зазначених 10 днів відпустки у серпні 2022 року без збереження заробітної плати, загальна кількість робочих днів у вказаних місяцях буде складати не 19, а 34 дні, загальний розмір нарахованої заробітної плати у липні-серпні 2022 року згідно вище вказаних довідок буде складати 39 973,14 грн., а не 22 669,83 грн., як зазначено у заяві, а розмір середньоденної заробітної плати буде складати 1175,68 грн., а не 1193,15 грн., як зазначено судом першої інстанції, тоді розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку буде складати 211 622,40 грн. (1175,68 х 180), а не 215 960,15 грн., який стягнуто судом першої інстанції.

З урахування зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що стороною позивача не надано суду належних та допустимих доказів для правильного вирішення питання про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу при ухваленні рішення суду у справі.

Крім цього, згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 31.05.2023 року у справі № 522/4334/20 вказано, що описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків тощо (постанова Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 520/15285/17 (провадження № 61-18081св19)). Арифметична помилка - це помилка у визначенні результату підрахунку: пропуск цифри; випадкова перестановка цифр; спотворення результату обчислення у зв`язку із використанням несправної техніки або неуважністю. У той же час, не є арифметичною помилкою, а отже, і не може бути виправлена в порядку, передбаченому зазначеним процесуальним механізмом, застосування неправильних методик підрахунку або покладення в основу розрахунку невірних вихідних даних для проведення арифметичних обчислень (постанова Верховного Суду від 18 лютого 2020 року у справі № 818/2/14). Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (постанові або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення (постанови Верховного Суду від 18 лютого 2020 року у справі № 818/2/14, від 20 травня 2020 року у справі № 520/15285/17 (провадження № 61-18081св19)).

Отже, беручи до уваги вище вказане, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача про те, що ухвалою суду першої інстанції про виправлення арифметичної помилки фактично змінено зміст судового рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що є порушенням вимог ЦПК України, оскільки у даному випадку суд першої інстанції при ухваленні рішення поклав в основу розрахунку дані, зазначені позивачем у позовній заяві; постановляючи ухвалу про виправлення арифметичної помилки, суд не мотивував, чому розмір середньоденної заробітної плати складає саме 1193,15 грн. і у чому саме полягає арифметична помилка, по суті має місце зміна змісту рішення суду від 22.05.2023 року, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з ухвалення нового судового рішення.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ст. 382 ч.1 п. 4 п.п. «в» ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі відмови в позові на позивача.

По справі вбачається, що відповідачем ТОВ «Медико-санітарна частина «Нафтохімік» при подачі апеляційної скарги на ухвалу суду сплачено 2 684,00 грн. судового збору, що підтверджується оригіналом платіжної інструкції №245 від 14.07.2023 року та випискою про зарахування судового збору, тому розмір сплаченого судового збору підлягає стягненню з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.3,4 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.2, 376, ч.1 п. 3,4, 381 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Медико-санітарна частина «Нафтохімік» - задовольнити.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 липня 2023 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Гонтар Валерія Миколайовича про виправлення арифметичної помилки в судовому рішенні - відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Медико-санітарна частина «Нафтохімік» сплачений судовий збір у розмірі 2 684,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 листопада 2023 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов