КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 361/3015/18 Апеляційне провадження № 22-ц/824/5112/2023Головуючий у суді першої інстанції - Радзівіл А.Г. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2023 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Мережко М.В., Невідома Т.О.,

секретар Цуран С.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2022 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому з урахуванням зміни предмету позову просив:

визнати житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;

ОСОБА_2 виділити у власність із спільного сумісного майна 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами розташованого за адресою; АДРЕСА_1

відповідно ОСОБА_1 залишити у власності 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 24.09.2005 між ним та відповідачем зареєстрований шлюб у виконкомі Калитянської селищної ради, Броварського району, Київської області.

Від спільного шлюбу у них народились двоє дітей, донька ОСОБА_4 , 2006 р.н. та син ОСОБА_5 , 2008 р.н.

Оскільки життя між ними не склалося, рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 10.10.2016 їх шлюб був розірваний.

Позивач зазначає, що після реєстрації шлюбу із відповідачем, вони проживали у його батьків в АДРЕСА_2 . Через деякий час почали проживати у батьків відповідача.

Так як у них не було власного житла вони з дружиною вирішили придбати житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .

13.06.2009 був нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 .

Після його придбання вони почали проживати разом із відповідачем у вказаному будинку.

Договір купівлі-продажу був оформлений на відповідача ( ОСОБА_6 , оскільки їм порадили, що придбання будинку на одну особу буде дешевшим, але, в дійсності, будинок купувався за сімейні спільні кошти подружжя, в інтересах сім`ї. Купівля будинку була здійснена за 47 500,00 грн.

Придбаний будинок потребував переобладнання та ремонту, вони із відповідачкою, вирішили, поліпшити його та здійснити будівельні роботи.

Позивач зазначає, що він за власні та сумісні кошти їхнього подружжя, розпочав будівельні та ремонтні роботи в будинку та господарських приміщеннях. Всього роботи були проведені на загальну суму 416 768,00 грн.

Тобто, позивач вказує, що за час спільного проживання із відповідачем вони придбали будинок АДРЕСА_1 , прибудували до нього прибудову, зробили за власний кошт ремонт приміщень будинку та господарських приміщень, тобто значно поліпшили його стан, внаслідок чого істотно збільшилась вартість будинку.

Весь час коли вони проживали із відповідачем до розлучення, позивач працював на різних роботах мав хороший заробіток, а тому вони могли дозволити собі будуватися.

Позивач зазначив, що факт того, що прибудову до вказаного будинку та ремонт вони виконували за власні сімейні кошти підтверджується доданими до позовної заяви документами - чеки, накладні, копія документів з технічного плану на будинок з якого видно який будинок був до і після реконструкції. Після розлучення вони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, оскільки відповідач не визнає взагалі за позивачем право власності на майно, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом (т. 1 а.с. 2-5, 209-213).

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 08.12.2022 позов задоволено. Визнано право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на частини будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 62-72).

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13.02.2023 виправлено описку, допущену у рішенні Броварського міськрайонного суду Київської області від 08.12.2022 у справі № 361/3015/18, провадження № 2/361/33/22, замість слів: «Визнати право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на частини будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .»,

зазначено правильно: «Визнати право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .» (т. 2 а.с. 75-76).

В апеляційні скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Вказує, що висновком судової експертизи № 20160/18-43/29539/29540/19-43 від 19.11.2019 було встановлено, станом на час придбання 13.06.2009 вартість спірного будинку становила 93 281,00 грн., а станом на дату проведення оцінки 01.11.2019 з урахуванням поліпшень та перебудов складає 515 320,00 грн. При тому, що шлюб сторонами у справі було розірвано 10.10.2016, і саме на цю дату слід було визначати вартість спірного будинку, адже з дати розірвання шлюбу і до дати оцінки пройшло більше чотирьох років і навіть свідки позивача підтверджували, що після розірвання шлюбу між сторонами, спірний будинок ремонтувався і в ньому здійснювались поліпшення.

Також, ухвалюючи рішення суд не врахував, що спірний будинок було придбано за особисті кошти відповідача, про що було надано до суду відповідну нотаріально засвідчену заяву позивача, а основні поліпшення будинку були здійсненні вже після 08.02.2018, тобто майже через півтора року після розірвання шлюбу з позивачем, про що було надано до суду відповідні докази.

Окрім того, 27.01.2017 апелянт уклала шлюб з ОСОБА_3 , тому у зв`язку визнанням за позивачем права власності на поліпшення до будинку, які були здійснені і зареєстровані 26.03.2018, вже під час іншого шлюбу, це порушує права нового чоловіка відповідача, який відповідно до ст. 60 СК України фактично є співвласником реконструкцій до спірного будинку, адже право власності на них набуто під час шлюбу (т. 2 а.с. 80-84).

28.03.2023 ОСОБА_2 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що відповідач не надала суду першої інстанції доказів, які б підтверджували факт здійснення істотного збільшення вартості майна за її рахунок, адже цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства. Апелянт заперечує факт істотного збільшення вартості майна за період спільного життя подружжя, однак доказів протилежного не надає, в той же час не спростовує факту, що тривалий час - близько 6 років апелянт не працювала, адже перебувала у декретній відпустці по догляду за двома дітьми. В цей період позивач вкладав усі зароблені кошти у поліпшення будинку, до 2015 року провів всі ремонтні та будівельні роботи. Крім того, позивач здійснював свої трудові затрати у поліпшення будинку, адже підготовчі та дрібні будівельні роботи позивач як чоловік вміє робити власноруч, чим він і займався під час подружнього життя, що підтверджено показами свідків.

З огляду на те, що грошові затрати передбачають внесення особистих чи спільних коштів на покращення чи збільшення майна, наявність істотного збільшення вартості є оціночним поняттям, тому у конкретній справі рішення про задоволення чи відмову у задоволенні позову приймається судом з урахуванням усіх його обставин (т. 2 а.с. 111-115)

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 , а також, третьої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_7 підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_8 заперечували проти поданої апеляційної скарги та просили її відхилити

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.09.2005 між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 , зареєстровано шлюб виконкомом Калитянської селищної ради, Броварського р-ну, Київської обл., актовий запис № 25, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_1 . Після реєстрації шлюбу дружиною обрано прізвище « ОСОБА_10 » (а.с. 10).

Від спільного шлюбу у них народились двоє дітей: донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, зареєстрованим виконкомом Калитянської селищної ради, Броварського р-ну, Київської обл., актовий запис № 02, серії НОМЕР_2 та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, зареєстрованим виконкомом Калитянської селищної ради, Броварського р-ну, Київської обл., актовий запис № 18, серії НОМЕР_3 (а.с. 12, 13).

13.06.2009 укладений договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , посвідчений ПН Броварського РНО Єлістратовою С.В., зареєстрований в реєстрі за № 2230 (а.с. 14). Вказаний договір був укладений між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

У п.1.2. договору зазначається, що житловий будинок із брусу, житловою площею 25,5 кв.м., загальною площею 42,0 кв.м. позначений на плані літерою «А-1». Біля будинку знаходяться надвірні будівлі: сарай, позначений на плані літерами «Б», погріб «В», вбиральня «в», колодязь «К», огорожа «N».

У п. 2.1. зазначено, що продаж вчинено за 47 500,00 грн., які покупець сплатив продавцеві у повному обсязі до укладення договору.

13.06.2009 ОСОБА_2 підписав заяву про те, що житловий будинок АДРЕСА_1 придбавається його дружиною ОСОБА_12 за її особисті кошти, які не є спільною сумісною власністю подружжя. Вказана заява посвідчена ПН Броварського РНО Єлістратовою С.В., та зареєстрована в реєстрі за № 2229 (а.с. 67).

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 10.10.2016 шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 23).

Після укладення шлюбу між ОСОБА_12 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дружиною обрано прізвище ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 134).

Із технічного паспорту на спірний будинок від 16.04.2018, а саме характеристики будинку, господарських будівель та споруд, вбачається, що житловий будинок побудований у 1957 році, прибудова - 2010 року (фундамент - бетон, стіни черепашник, підлога плитка та ліноліум), гараж - літня кухня 2010 року (фундамент - бетон, стіни черепашник), сарай -2010 року (фундамент - бетон, стіни черепашник), погріб - 1957 року, ворота із хвірткою у 2016 році, огорожа - 2016 року, свердловина 2010 року, вигрібна яма - 2010 року. Вказана інвентаризаційна вартість 636 390,00 грн.

Із робочого проекту газопостачання спірного будинку 2010 року вбачається, що до будинку були здійснено прибудову приміщень, так в експлікації будинку станом на жовтень 1985 року будинок складався із: коридора 1 - 8,80 кв.м., кухні 2 - 7,70 кв. м, житлової кімнати 3 - 13,8 кв.м., житлової кімнати 4 - 11,7 кв.м. (а.с. 24-27)

Із технічного паспорту БТІ вбачається, що станом на 16.04.2018 спірний будинок складається з таких приміщень: коридор - 3,8 кв.м., кухня - 13,1 кв.м., веранда - 20,6 кв.м., кладова 3,3 кв.м., коридор 4,7 кв.м., кухня 10,8 кв.м., житлова 11,0 кв.м., житлова 12,7 кв.м. санвузол 2,3 кв.м., санвузол - 1,8 кв.м. Разом по будинку 83,3 кв.м., житлова площа 23,7 кв.м.

Згідно висновку експерта № 20160/18-43/29539/29540/19-43 від 19.11.2019: ринкова вартість житлового будинку АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами без врахування земельної складової станом на час придбання 13.06.2009 (дата оцінки) складала (з округленням до цілих) 93 281,00 грн., в тому числі: вартість житлового будинку - 70 943,00 грн.; вартість господарських будівель та споруд - 22 338,00 грн.

Ринкова вартість житлового будинку АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами без врахування земельної складової станом на дату оцінки 01.11.2019 з урахуванням поліпшень та перебудов складає (з округленням до цілих) 515 320,00 грн., в тому числі: вартість житлового будинку - 308 423,00 грн.; вартість господарських будівель та споруд - 206 897,00 грн.

Експерт також зазначив, що визначити в повному обсязі за результатами візуального обстеження житлового будинку та дослідження матеріалів справи які будівельні, ремонтні роботи, інші поліпшення були проведенні в будинку АДРЕСА_1 за період з моменту придбання з 13.06.2009 по цей час, не вбачається можливим, оскільки ремонтно-будівельні роботи проводились господарським способом та значна частина робіт є прихованими роботами, які перевіряються безпосередньо під час виконання.

В матеріалах справи містяться квитанції та товарні чеки на придбання будівельних матеріалів за період 2009 -2010 роки (а.с. 28-32)

Згідно зі ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, й майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, наведені положення закону встановлюють підстави обмеження (втручання) у права особистої власності одного з подружжя, внаслідок яких зменшується обсяг правомочностей колишнього одноосібного власника майна. Тому, у ст. 62 СК України передбачені умови, за яких таке втручання у право власності буде не лише законним, але і необхідним з точки зору забезпечення інтересів іншого, не власника, з подружжя та гарантуватиме дотримання балансу інтересів кожного з подружжя.

Зі змісту ст. 62 СК України вбачається, що втручання у право власності може бути обґрунтованим та дотримано балансу інтересів подружжя, у разі наявності у сукупності двох факторів: 1) істотність збільшення вартості майна; 2) таке збільшення вартості пов`язане зі спільними трудовими чи грошовими затратами або затратами другого з подружжя, який не є власником.

Як трудові затрати, необхідно розуміти особисту чи спільну трудову діяльність подружжя. Така діяльність може бути направлена на ремонт майна, його добудову чи перебудову, тобто дії, що потягли істотне збільшення вартості такого майна.

Грошові затрати передбачають внесення особистих чи спільних коштів на покращення чи збільшення майна. Наявність істотного збільшення вартості є оціночним поняттям, тому у конкретній справі рішення про задоволення чи відмову у задоволенні позову приймається судом з урахуванням усіх його обставин.

Істотність має визначальне значення, так як необхідно враховувати не лише збільшення остаточної вартості в порівнянні з первинною оцінкою об`єкта, однак співвідносити і у співмірності з одиницями тенденцій загального удорожчання конкретного майна, інфляційними процесами, якісні зміни характеристик самого об`єкта та ту обставину, що первинна оцінка чи сам об`єкт стають малозначними в остаточній вартості об`єкта власності чи у остаточному об`єкті.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.09.2020 у справі № 214/6174/15-ц (провадження № 14-114цс20) зробила висновок, що істотність збільшення вартості майна підлягає з`ясуванню шляхом порівняння вартості майна до та після поліпшень внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя.

Тобто, істотність збільшення вартості має відбутися така, що первинний об`єкт нерухомості, який належав одному з подружжя на праві приватної вартості, розчиняється, нівелюється, втрачається чи стає настільки несуттєвим, малозначним у порівнянні із тим об`єктом нерухомого майна, який з`явився під час шлюбу у результаті спільних трудових чи грошових затрат подружжя чи іншого з подружжя, який не є власником.

За загальною практикою мають враховуватися капітальний ремонт чи переобладнання житла, тобто значне перетворення об`єкта нерухомості.

Поточний ремонт житла, зміна його призначення з житлового на нежитлове без капітального переобладнання не буде надавати підстав для визначення такого об`єкта спільною сумісною власністю подружжя, оскільки значних перетворень сам об`єкт не зазнав і не можна вважати ці перетворення такими, що істотно збільшили вартість майна.

Другий чинник істотності такого збільшення має бути пов`язаний із спільними затратами грошових коштів або трудовими затратами. Сам факт перебування осіб у шлюбі у період, коли особисте майно чи його вартість істотно збільшилося, не є підставою для визнання його спільним майном.

Істотне збільшення вартості майна обов`язково і безумовно має бути наслідком спільних трудових чи грошових затрат або затрат іншого, не власника майна, з подружжя. Тобто, вирішальне значення має не факт збільшення вартості сам по собі у період шлюбу, а правова природа збільшення такої вартості, шляхи та способи збільшення такої вартості, зміст процесу збільшення вартості майна.

При посиланні на вимоги ст. 62 СК України як на підставу виникнення спільної сумісної власності подружжя, позивач повинен довести, що збільшення вартості майна є істотним і у таке збільшення були вкладені його окремі (власні) кошти чи власна трудова діяльність.

Визначаючи правовий статус спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним з подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю.

Заперечуючи проти прийнятого судового рішення, ОСОБА_1 вказує, що позивачем не доведено тих обставин, що будинок був придбаний за спільні кошти і те, що саме за період спільного проживання і спільної праці, вказаний житловий будинок істотно збільшився у своїй вартості.

Разом із тим, із наданих позивачем доказів, що містяться в матеріалах справи та були досліджені судом першої інстанції, вбачається, що перші суттєві зміни із складом спірного нерухомого майна відбулися у період з 2009 року до 2010 року, коли до жилого будинку, побудованого у 1957 році, були добудовані нежитлове приміщення у вигляді прибудови, а також здійснено перепланування будинку, в якому з`явилися оновленні коридор, кухня, дві житлові кімнати, окремі об`єкти гараж - літня кухня, сарай, свердловина, вигрібна яма. А до 2016 року побудовані ворота з хвірткою та огорожа.

Тобто, позивачем, за власні та сумісні кошти було придбано матеріали, та власними силами було виконано будівельні роботи задля поліпшення стану придбаного будинку. Зазначені зміни підтверджуються наданими квитанціями, а також, поясненнями позивача та показами свідків, які підтвердили факт виконання великого обсягу робіт особисто позивачем власними силами. Відповідачем такі доводи позивача не спростовані.

Наведене збільшення об`єму та вартості домоволодіння з урахуванням поліпшень та перебудов підтверджується й експертним висновком, який відповідачем не спростовано. Відповідачем також не надано а ні суду першої інстанції, а ні суду апеляційної інстанції доказів, які б підтверджували факт виконання робіт, які мали наслідком збільшення вартості майна саме за її рахунок, або у період її перебування в іншому шлюбі з третьою особою - ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, є доведеними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що після придбання спірного будинку у 13.06.2009, загальною площею 42 кв.м., фактично після проведення ремонтно-відновлювальних робіт, про який зазначив у своєму висновку експерт, загальна площа будинку збільшилася до 83,3 кв.м. (майже вдвічі) станом на 16.04.2018, добудована частина прибудови після придбання будинку по площі склала 41,6 кв.м., окрім того фактично було новостворене нерухоме майно: гараж-літня кухня (2010 рік), сарай (2010 рік), свердловина, проведено газ.

Отже, саме під час перебування сторін в зареєстрованому шлюбі був проведений значний обсяг ремонтно-будівельних робіт, що істотно збільшило вартість домоволодіння з урахуванням поліпшень та перебудов і склало 515 320,00 грн, при цьому, на день укладення договору купівлі-продажу будинку у 2009 році він був придбаний за 47 500,00 грн (п.2.1.договору, а згідно п.2.3. згідно з витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 22340538, виданим 01.04.2009 Броварським міжміським БТІ, загальна вартість відчужуваного домоволодіння складала 47 277,00 грн).

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про істотне збільшення вартості майна у період шлюбу між позивачем та відповідачем є правильним, і таким що знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи. І, як наслідок, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовну вимогу про визнання житлового будинку, після його істотного збільшення вартості домоволодіння з урахуванням поліпшень та перебудов, що було виконано під час перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_13 у шлюбі, об`єктом спільної сумісної власності.

Оскільки, судом було встановлено, що спірне нерухоме майно, сторонами було придбано за час перебування у шлюбі, що підтверджується доказами з матеріалів справи, а отже, таке майно є спільною сумісною власністю подружжя, де частки чоловіка та дружини є рівними, тому зазначені обставини є обґрунтованою підставою для визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою, а тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим доказам та обґрунтовано дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Так, за існуючого правового регулювання у сторін з`явилась можливість відшкодувати понесені на правову допомогу витрати (у разі доведення власної правоти у спорі з протилежною стороною). При цьому, норми статей 137, 141 ЦПК України спрямовані саме на захист прав та інтересів учасників судових процесів, а не адвокатів. Встановлена на законодавчому рівні можливість учасників отримати відшкодування понесених витрат, на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту свої прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду 13.03.2019 у справі № 826/7806/17, 20.12.2018 у справі № 316/4923/16-а, 01.10.2018 у справі № 815/4619/17, 02.09.2019 у справі № 520/3939/19.

Додатково варто звернути увагу на те, що проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу витраченому адвокатом на виконання робіт, а також суд не вправі зменшувати розмір витрат на професійну допомогу адвоката.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.12.2020 у справі № 922/3708/19, а також у справі № 607/14338/19-ц від 01.10.2021.

Тобто, суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, представником позивача - ОСОБА_8 подавалось клопотання про приєднання документів на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу. До поданого клопотання представником надано: копію договору про надання професійної правничої допомоги від 24.03.2023, у п. 4.2 якого визначено розмір понесених витрат у сумі 7 500,00 грн, копію акту приймання-передачі від 27.03.2023, копію розрахунку від 27.03.2023, копію квитанції про оплату (т. 2 а.с. 145-152).

Отже, оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої апеляційної скарги, тому, враховуючи норми діючого процесуального законодавства, та дослідивши надані по справі докази, підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені витрати на надання правничої допомоги у розмірі 7 500,00 грн

Понесені заявником судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають (ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2022 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 7 500(сім тисяч п`ятсот),00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст складено 15 січня 2024 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді М.В. Мережко

Т.О. Невідома