Провадження № 22-ц/812/1077/23 Суддя першої інстанції Маржина Т.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 листопада 2023 року м. Миколаїв Справа № 484/3785/22

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Царюк Л.М.,

суддів - Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання - Ковальському Є.В.,

за участі представника , особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла його представник - ОСОБА_2 , на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 грудня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Маржиної Т.В., в залі судового засідання в м. Первомайськ, повний текст якого складено 07 грудня 2022 року, за заявою ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

07 листопада 2022 року ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Доводи заяви обґрунтовувала тим, що з 2020 року заявниця проживала однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з уродженцем країни ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час спільного проживання вона завагітніла, а ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер.

ІНФОРМАЦІЯ_3 вона народила сина ОСОБА_6 та в свідоцтві про народження з її слів відповідно до статті 135 СК України був записаний біологічним батьком саме ОСОБА_7 .

За свого життя ОСОБА_5 визнавав себе батьком ще не народженої дитини ОСОБА_8 , щодня надавав заявниці матеріальну допомогу та підтримував.

Померлий обіцяв подати до органу реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання себе батьком ОСОБА_8 . Однак не встиг цього зробити.

Факт батьківства підтверджується показаннями свідків, телефонними розмовами, записом у свідоцтві про народження, актом проживання в квартирі.

Встановлення факту батьківства заявниці потрібно для того щоб у сина було прізвище батька та для оформлення допомоги по втраті годувальника.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_3 просила суд встановити факт батьківства померлого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 грудня 2022 року заяву ОСОБА_3 задоволено.

Встановлено факт батьківства ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Алепо Сирія, громадянина України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Вознесенськ Вознесенського району Миколаївської області, відносно ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Первомайськ Первомайського району Миколаївської області.

Рішення суду мотивовано тим, що викладені у заяві обставини знайшли своє повне підтвердження під час судового розгляду, а тому вимоги ОСОБА_3 обґрунтовані, законні і підлягають задоволенню в повному обсязі. Встановлення факту батьківства значно розширить можливості дитини, тож таке рішення цілком відповідає її інтересам.

При цьому суд дійшов висновку, що встановлення факту батьківства не пов`язане зі спором про цивільне право і ці вимоги ґрунтуються на вимогах статті 315 ЦПК України, отже відсутні підстави ставити під сумнів достовірність і правдивість наведених заявником фактів та доказів.

Не погодившись з рішенням суду, особа, яка не брала участі у справі - ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати, та залишити заяву ОСОБА_3 без розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в порушення вимог частини 4 статті 315 ЦПК України суд не перевірив заяву ОСОБА_3 на предмет дотримання вимог цивільного процесуального законодавства, зокрема не встановивши, чи є інші окрім заявника особи, заінтересовані у вирішенні цієї справи, та не перевірив, чи впливатиме встановлений факт на спадкові права та обов`язки цих осіб.

Він є рідним братом померлого ОСОБА_5 та спадкоємцем другої черги за законом, який у встановлений законом строк прийняв спадщину про що було достеменно відомо заявнику при подачі до суду зазначеної заяви.

Встановлення факту батьківства ОСОБА_5 відносно ОСОБА_6 впливає також на права та обов`язки інших спадкоємців, і такий спір може вирішуватись лише в порядку позовного провадження. Оспорюваним рішенням суду порушено права ОСОБА_1 , як спадкоємця, оскільки вирішуючи спір, суд першої інстанції не з`ясував коло заінтересованих осіб, не залучив його до участі у справі.

Подані заявником докази по своїй суті лише спрямовані на підтвердження факту її спільного проживання із померлим ОСОБА_5 при його житті та не підтверджують факту батьківства ОСОБА_5 стосовно малолітнього сина заявника ОСОБА_6 .

Обґрунтовуючи свої доводи, заявник посилалась на письмові пояснення свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які в подальшому були взяті судом до уваги, як належні докази, у той час як ЦПК України не передбачено надання свідками пояснень письмово, без участі у судовому засіданні особисто або в режимі відео конференції. Відсутність цих свідків у судовому засіданні позбавляє права поставити їм запитання, а відтак порушує принцип змагальності цивільного судочинства. За таких обставин, письмові пояснення свідків, являються неналежними доказами, а тому не можуть братись судом при прийнятті рішення у справі.

За життя ОСОБА_5 не проживав із заявницею однією сім`єю, як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу. В останні місяці життя ОСОБА_5 хворів. Він здійснював догляд за братом. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 40 від 26 січня 2022 року ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Вознесенськ Миколаївської області. Після смерті ОСОБА_5 він за власні кошти здійснив його поховання, що підтверджується свідоцтвом про поховання № 049772 від 27 січня 2023 року, а також договором-замовленням на організацію та проведення поховання № 062754.

Єдиним науковим методом встановлення батьківства є висновок відповідної експертизи, який безумовно судом оцінюється з урахуванням положень частини 2,3 статті 89 ЦПК України, згідно з якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Проте, судом першої інстанції не надано належної оцінки доцільності проведення експертизи, а також за відсутності належних та допустимих доказів факту спільного проживання при житті ОСОБА_5 із ОСОБА_3 , а також визнання ОСОБА_5 при житті факту батьківства, прийнято оскаржуване рішення.

На день слухання справи відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У частинах 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого 15 квітня 2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Первомайську Первомайського району Миколаївської області Південного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Одеса), батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 записані ОСОБА_11 та ОСОБА_3 .

З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України № 3 від 15 квітня 2022 року вбачається, що відомості про батька у свідоцтві про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , записані зі слів матері.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 , виданого 26 січня 2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Первомайську Первомайського району Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Вознесенськ Вознесенського району Миколаївської області у віці 57 років помер ОСОБА_5 , актовий запис № 96.

26 травня 2022 року начальником ОСББ «Гармонія» складено акт про факт проживання в квартирі по АДРЕСА_1 за участю жителів будинку ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які стверджували, що заявниця проживала однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 з 2020 року по день його смерті.

Згідно зі статтею 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частинами 1, 2, 4 статті 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеному у свідоцтві про народження або паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи - залишає заяву без розгляду.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є конфліктом, суперечністю, протиборством сторін. Під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України не є вичерпним.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Згідно зі статтею 318 ЦПК України у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою.

Заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт та чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Відповідно до частини 1 статті 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства відповідно до частини 1 статті 130 СК України є смерть того, батьківство кого встановлюється, або оголошення його померлим.

Як встановлено ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою, поданої в порядку окремого провадження, де просила встановити факт батьківства ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зазначивши при цьому мету встановлення такого факту - оформлення допомоги по втраті годувальника.

Між тим, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся брат померлого ОСОБА_1 , який стверджує, що він є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 та звернувся до Бершадського районного суду Вінницької області за місцем знаходження нерухомого майна, що входить до складу спадщини, з позовом до Бершадської міської ради про визнання права власності на це нерухоме майно в порядку спадкування за законом. За результатами розгляду цього позову 29 червня 2023 року Бершадським районним судом Вінницької області позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано за останнім в порядку спадкування за законом після смерті померлого брата ОСОБА_5 право власності на нерухоме спадкове майно та транспортний засіб, перелік яких викладено в резолютивній частині судового рішення.

Як встановлено апеляційним судом ОСОБА_3 подала до Вінницького апеляційного суду апеляційну скаргу на рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 29 червня 2023 року в інтересах малолітнього сина ОСОБА_6 , як особа, яка не приймала участь у справі, проте суд вирішив питання щодо прав її малолітнього сина, як спадкоємця першої черги. Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_3 вбачається, що її син є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 , який є батьком малолітнього, а тому всі права на спадкове майно, що перелічено в судовому рішенні належать її сину у порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_5 .

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 зупинено до вирішення питання у справі за заявою ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства, що переглядається Миколаївським апеляційним судом.

Отже, апеляційний суд вважає, що встановлення факту батьківства після смерті ОСОБА_5 заявниці потрібно також для оформлення спадкових прав малолітнього сина ОСОБА_6 на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_5 . Про такі обставини свідчить і те, що ОСОБА_3 , зазначаючи, що встановлення такого юридичного факту потрібно їй для оформлення на дитину допомоги по втраті годувальника, при цьому не зазначила у своїй заяві відповідне Управління Пенсійного Фонду, яке відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" має виплачувати пенсію малолітній дитині по втраті годувальника - одного з батьків.

Між тим, як встановлено права на це спадкове майно також оформлює брат померлого - ОСОБА_1 про що свідчить його звернення до Бершадського районного суду Вінницької області з позовом про визнання права власності на таке майно, а відтак існує спір про право на спадкові права щодо спадкового рухомого та нерухомого майна після смерті ОСОБА_5 , а оскаржуваним судовим рішенням суд першої інстанції вирішив права спадкоємця другої черги ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом частини 1 статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Частиною 2 статті 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці першої-п`ятої черг).

За приписами частини 1 статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдовець) та непрацездатні батьки спадкують незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка б належала кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

За змістом частини 1 статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Отже, на теперішній час на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , свої права заявили брат померлого - ОСОБА_1 та малолітній ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в інтересах якого діє його законний представник ОСОБА_3 .

За такого висновок суду першої інстанції про те, що встановлення факту батьківства не пов`язане зі спором про право і відсутні підстави ставити під сумнів достовірність і правильність наведених заявником фактів і доказів є помилковим.

За таких обставин колегія суддів апеляційного суду вважає, що заява ОСОБА_3 в інтересах малолітнього ОСОБА_6 , про встановлення факту батьківства не може бути розглянута в порядку окремого провадження.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

З урахуванням викладеного, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню із залишенням заяви про встановлення факту батьківства без розгляду з підстав, передбачених частиною 4 статті 315 ЦПК України.

При цьому ОСОБА_3 не позбавлена права звернутися до суду із позовом про захист прав своєї малолітньої дитини, які вважає порушеними, не визнаними чи оспореними із належним дотриманням вимог цивільного процесуального законодавства та у порядку, який визначено ЦПК України.

Відповідно до частини 7 статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись статтями 294, 315, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла його представник - ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 грудня 2022 року скасувати.

Заяву ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 07 листопада 2023 року.