КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №364/990/21 Головуючий у суді І інстанції: Моргун Г.Л.
провадження №22-ц/824/9631/2023 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Кулікової С.В., Олійника В.І.,

секретар судового засідання: Гайдаєнко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Володарського районного суду Київської області від 30 березня 2023 року у справі ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною власністю та визнання права власності на частку в спільному сумісному майні, зміну черговості спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року позивачка звернулася до суду із вказаною позовною заявою, обгрунтовуючи її тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 , з яким вона, починаючи з січня 2011 року і до дня смерті останнього проживали разом, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, за адресою: АДРЕСА_1 , де дотепер вона продовжує проживати. В названому будинку, який належав ОСОБА_3 , вони спільно зробили ремонт, купували різні речі для комфорту та зручного проживання. В 2014 році за спільні кошти вони придбали автомобіль ВАЗ 2105, державний номерний знак НОМЕР_1 . ОСОБА_3 хворів та потребував догляду, який вона здійснювала за ним до дня смерті та в подальшому поховала за власний кошт. Зазначала, що факт їхнього спільного проживання можуть ствердити свідки, яких вона просила викликати у судове засідання для дачі показань.

Посилаючись на викладені обставини позивачка просила суд:

-встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу між нею та ОСОБА_3 в період з початку січня 2011 по день смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1;

-визнати майно, а саме автомобіль ВАЗ 2105, легковий седан - В, 1987 року випуску, зеленого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 спільною сумісною власністю, яке було набуте під час спільного проживання однією сім`єю;

-визнати за нею право власності на частини автомобіля ВАЗ 2105, легковий седан -В, 1987 року випуску, зеленого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

-змінити черговість спадкування, віднісши її до першої черги спадкування.

Рішенням Володарського районного суду Київської області від 30 березня 2023 року у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись із вказаним рішення, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги посилалась на незаконність твердження суду першої інстанції щодо висновків суду про отримання позивачкою субсидії. Апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували отримання позивачкою ОСОБА_1 субсидії у 2013 та у 2014 роках, а ті матеріали які знаходяться у справі то маються не за всі місяці за 2011, 2012, 2015, 2016, 2017, 2018 року. А тому скаржниця вважає, що стверджувати суд в оскаржуваному рішенні про період отримання позивачкою субсидії з 2011 по 2018 роки не мав ніяких підстав.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги також зазначила те, що у своїй позовній заяві позивачка правдиво та послідовно виклала всі обставини життя та стосунки з її покійним чоловіком ОСОБА_3 з яким проживали з початку 2011 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначила, що будучи допитаною в суді першої інстанції, в якості свідка, позивачкою були вказані всі факти та обставини проживання однією сім`єю та спільного придбання майна з ОСОБА_3 .. Такі факти були повністю підтверджені показами ще 10-ти свідків, та документами, які надала позивачка суду, на яких містяться дати зроблених тих чи інших покупок майна та наданих послуг, вказані дати логічно співпадають з показами апелянта та свідків допитаних за клопотанням останньої.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовувала також тим, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішення не проаналізував та не співставив один з одним надані позивачкою докази та відповідача, підійшовши до цього питання вибірково.

Щодо показів свідків, які були допитані судом за клопотанням відповідача ОСОБА_2 , апелянт просила суд апеляційної інстанції віднестись до них критично та не брати їх до уваги як доказ по справі, тому вони суперечливі один одному, є не логічні та не послідовні, якими бажають вести в оману.

05 червня 2023 року на електронну адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від адвоката Марценюк Л.А., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги відповідач зазначив, що позивачка спотворює фактичні обставини справи щодо факту проживання у будинку по АДРЕСА_1 , а суд першої інстанції належним чином досліди докази по справі та вірно дійшов висновку про відсутність такого спільного проживання з померлим.

Вказував, що позивачка у період з 2011 року по 2015 рік взагалі у жодних відносинах з померлим ОСОБА_3 не перебувала, не проживала та не могла проживати у будинку. Звернув увагу суду на те, що виключно після смерті ОСОБА_3 , позивачка самовільно та протиправно вселилась до будинку, оскільки до цього, позивачка ніколи не проживала у цьому будинку і ніхто не надавав їй права користування таким майном.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги відповідач також зазначив, що позивачка не надала жодних належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач також посилався на те, що позивачка ніколи не відносилась до членів своєї сім'ї померлого ОСОБА_3 .. Вказував на те, що позивачка не проживала у с. Ратуш взагалі, вона проживала у своїй квартирі в смт. Володарка. У той же час померлий ОСОБА_3 ніколи не проживав у квартирі позивачки. Тому вважає, що вся інформація наведена в апеляційній скарзі не відповідає дійсності, спростовується фактичними обставинами та наданими доказами.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу також вказував, що автомобіль є особистою власністю померлого, придбаний ним у 2014 році самостійно за власні кошти, позивач жодним чином не приймала участі у купівлі такого автомобіля.

21 червня 2023 року до апеляційного суду надійшла відповідь позивача на відзив представника відповідача, в якій просила апеляційний суд не брати відзив на апеляційну скаргу до уваги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позивач не надала належних і допустимих доказів на підтвердження факту її проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу на час придбання ним майна. Суд першої інстанції також зазначив, що подані позивачем докази не підтверджують факту ведення спільного господарства, наявність спільного побуту та бюджету, взаємних прав та обов`язків подружжя, набуття майна тощо.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Отже, ознаками фактичної сім`ї, що складає фактичний шлюб між чоловіком та жінкою є: спільне проживання чоловіка і жінки; спільний побут; взаємні права і обов`язки.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, якщо від цього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За змістом ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

У відповідності до ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, протягом якого ними було придбано спірне майно.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 грудня 2022 року в справі № 149/2697/21 (провадження № 61-10505св22) зроблено висновок, що «проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, з метою вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірне майно.

У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має встановити факти спільного проживання однією сім`єю; ведення спільного побуту; взаємних прав та обов`язків (статті 3, 74 СК України). […] Предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Критеріями, за якими майну може бути надано статус спільної сумісної власності, є:

1) час набуття такого майна;

2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття);

3) мета придбання майна, відповідно до якої йому може бути надано правовий статус спільної власності подружжя».

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15 серпня 2019 року в справі № 588/350/15.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що стверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.21 том 1). Після його смерті залишилося спадкове майно. Зокрема:

- згідно записів по господарської книги № 04 за 2016-2020 роки житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.22 том 1);

- транспортний засіб - автомобіль ВАЗ 2105, державний номерний знак НОМЕР_3 , що стверджено техталоном на автомобіль (а.с. 45 том 1).

З матеріалів спадкової справи наданої державним нотаріусом на запит суду встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса 26.07.2021 року з заявою, яка вказує, що він бажає прийняти спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_3 . 01.09.2021 року рішенням Володарського районного суду Київської області встановлено факт родинних зв`язків між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (відповідачем у даній справі). Зокрема, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідним братом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (т. 2 а.с. 63-65).

Позивач ОСОБА_1 12.10.2021 року також звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але 03.11.2021 року вона отримала відповідь від нотаріуса, та їй рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту родинного зв`язку між нею - ОСОБА_1 і спадкодавцем ОСОБА_3 (а.с.18, т. 2 а.с. 61).

Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Володарської селищної ради Білоцерківського району Київської області про те, щ ОСОБА_1 , проживає з 2011 року за адресою: АДРЕСА_1 , а також утримує, доглядає прибудинкову територію, проводить поточні ремонтні роботи в житловому будинку, сплачує комунальні послуги (а.с. 74 том 1).

Позивачка у позовній заяві та у своїх поясненнях наданих суду під час розгляду справи та її представник стверджують, що вона, ОСОБА_1 , починаючи з 2011 року проживала разом з ОСОБА_3 , як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вели спільне господарство, купували за спільні кошти побутові речі до будинку, придбали автомобіль, здійснювали ремонт будинку, на ствердження чого надала суду чеки, накладні тощо (а.с. 23-45 том 1). ОСОБА_3 у 2013 році почав хворіти та потребував стороннього догляду на ствердження даної обставини до позову позивачка приєднала медичну картку померлого, виписки стаціонарного хворого, тощо (а.с. 46-62 том 1). Зазначила, що вона понесла витрати на поховання та поминальний обід про що надала товарні чеки та рахунки фактури (а.с. 63-73 том 1). Окрім названого позивачка надала довідку видану 26.07.2021 виконавчим комітетом Володарської селищної ради за підписом старости сіл Рачки та ОСОБА_5 де зазначено, що ОСОБА_1 проживає у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з 2011 року, а також утримує його, доглядає прибудинкову територію, проводить поточні ремонти, сплачує комунальні платежі (а.с.74 том 1). На ствердження своєї позиції надала суду акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 04.10.2021 № 244 де зазначено, що ОСОБА_1 на час складання акту проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.75-76 том 1). На підтвердження своєї трудової зайнятості та отримуваних доходів, позивачка надала довідку КС «Українська провідна» за 2013-2014 рік про отримання заробітної плати, що вказаний період складає - 35033,26 (а.с.194, 197 том 1) та довідки про доходи за 2012-2013, 2014-2015 роки від Сквирського об`єднаного управління ПФУ в Київській області, що становить - 38547,53 (а.с.195, 196 том 1).

Відповідач та його представниця, заперечуючи факт спільного проживання як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , суду вказали, що позивачка спотворює фактичні обставини справи щодо факту проживання у будинку, який належав померлому ОСОБА_3 . Зазначили, що померлий почав проживати у будинку за адресою: АДРЕСА_1 - з 2011 року та мешкав у ньому до дня смерті. Певний час разом з ним проживала матір відповідача та ОСОБА_3 - ОСОБА_7 , до дня своєї смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка в силу свого віку потребувала стороннього догляду (а.с.134 том 1) . Будинок було побудовано у 1982 році батьками відповідача та нині покійного ОСОБА_6 . Відповідач також певний час проживав у даному будинку та був там зареєстрований у проміжок з 1995 по 2003 рік (а.с.102, 103 том 1). Позивачка має свою власну квартиру, де і проживала, а саме за адресою: АДРЕСА_2 . Однак починаючи з 2011 року на прохання двоюрідної сестри ОСОБА_2 та ОСОБА_6 яка просила відносно своєї свахи ОСОБА_1 , остання почала тримати та доглядати на території домоволодіння ОСОБА_3 свійську птицю та кролі, проте ця обставина жодним чином не стверджує факту спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_6 . Після смерті останнього, позивачка самовільно почала проживати у будинку за адресою : АДРЕСА_1 . На ствердження факту проживання ОСОБА_1 за місцем її реєстрації представниця відповідача надала суду відповідь на її запит про нарахування субсидії, що міститься в Єдиному реєстрі отримувачів житлових субсидій, в якому відображається довідка про доходи членів домогосподарства, за період з 2011 року по 2018 рік включно та зазначила, що відомості надані позивачкою відповідному державному органу не містять інформації відносно ОСОБА_6 , як члена її сім`ї (а.с. 136-165 том 1). Відповідач суду ствердив, що позивачка чинить перешкоди у вільному доступі до будинку та до особистих паперів померлого. ОСОБА_1 , не маючи ніяких прав на спадкування, протиправно заволодівши належним ОСОБА_8 майном, навмисно вводить суд в оману щодо обставин спільного проживання з його братом відповідача. Вважає, що позов є надуманим, позивачка переслідує лише корисливі мотиви, маючи намір отримати у спадок все майно, яке належало спадкодавцю за життя.

Звертаючись до суду із позовом, на підтвердження факту спільного проживання з ОСОБА_3 ОСОБА_1 посилалася на:

- придбання побутових речей та матеріалів для ремонту будинку, на ствердження надала чеки, накладні, без зазначення на них особи покупця (а.с. 23-45 том 1);

- медичну картку померлого , виписки стаціонарного хворого ОСОБА_6 (а.с. 46-62 том 1);

- щодо витрат на поховання та поминальний обід надала товарні чеки та рахунки фактури (а.с. 63- 73 том 1);

- показання свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

Встановлено, що у судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_9 , який є сином позивачки, суду повідомив, що починаючи з 2011 року його мама була у відносинах з ОСОБА_4 , з яким вела спільне господарство та проживала разом у будинку у АДРЕСА_1 до дня його смерті. За життя у них були дуже гарні відносини як між собою так і з ним. Вони мали спільні інтереси та часто разом дивились футбол, як за місцем проживання ОСОБА_17 так і за його місцем проживання у смт Володарка. Допоки у селі у будинку не було ванної кімнати, то ОСОБА_17 з мамою приїздили до нього у квартиру купатись. Так було допоки вони спільно у будинку не зробили ремонт . Мама ставилась до ОСОБА_17 дуже добре: підтримувала, піклувалася та доглядала, коли він почав хворіти. Поховання останнього здійснювала також мама.

Свідок ОСОБА_10 , будучи чоловіком нині покійної подруги позивачки, суду показав, що він знає позивачку, починаючи з 1975 року. У 2011 році позивачка повідомила їм, що вона вийшла заміж за ОСОБА_6 і живе з ним у селі Ратуш, Володарського району. Кілька разів вони з дружиною приїздили до них у гості та брали у них фрукти і овочі. У селі вони вели спільне господарство та вирощували сільськогосподарську продукцію не лише для себе, а й на продаж. Також мали підсобне господарство. З часом вони купили автомобіль, на якому приїздили до них у гості і при потребі він навіть допомагав їм з ремонтом. Позивачка піклувалася про ОСОБА_17 , коли той почав хворіти і жила з ним до його смерті.

Подружжя ОСОБА_18 допитані у судовому засіданні у якості свідків показали, що вони є близькими сусідами позивачки, живуть у одному селі напроти неї. Позивачка почала проживати там у будинку з ОСОБА_4 , починаючи з 2011 року. ОСОБА_17 та відповідач по справі є двоюрідними братами ОСОБА_11 , яка показала суду, що позивачка та її брат жили як чоловік та дружина. Мали дуже гарні стосунки між собою. Вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, купували разом побутову техніку. Позивачка гарно піклувалася про маму ОСОБА_17 , яка починаючи з 2014 року проживала разом з ними у одному будинку до дня смерті. З часом , коли сам ОСОБА_17 почав хворіти, то позивачка доглядала за ним у лікарні, а згодом здійснювала самостійно його поховання.

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що вона є двоюрідною сестрою нині покійного ОСОБА_6 та відповідача по справі ОСОБА_2 . ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 2011 року стали разом проживати у будинку напроти неї у селі ОСОБА_5 . Жили вони дуже гарно, дружно, піклувалися один про одного. Вели спільне господарство, провели ремонт та осучаснення будинку, який належав ОСОБА_17 . Відносини між ними були добрими і коли ОСОБА_17 захворів, то ОСОБА_19 піклувалася та доглядала за ним до дня смерті ОСОБА_17 . Поховання та всі необхідні ритуали пов`язані з цим проводила ОСОБА_19 .

Свідок ОСОБА_13 , який був товаришем дитинства та однокласником ОСОБА_6 суду показав, що будинок у селі Ратуш, у якому проживав останній до дня смерті був збудований батьками ОСОБА_17 та відповідача по справі, які між собою є рідними братами. ОСОБА_20 певний час жив у вказаному будинку із своєю родиною, а потім держава придбала йому інший будинок у смт. Володарка, як учаснику бойових дій у ОСОБА_21 . Потім до будинку пішов проживати його товариш ОСОБА_17 , а з часом з ним разом там почала проживати ОСОБА_19 . Жили вони як чоловік та дружина, вели спільне господарство. Кілька разів він особисто відвідував свого товариша по місцю їх проживання. З ними певний час проживала мати ОСОБА_17 , за якою вони здійснювали належний догляд до її смерті. ОСОБА_19 піклувалася про ОСОБА_17 і доглядала його, коли той захворів протягом всього часу, аж до дня смерті останнього. На похороні ОСОБА_17 він був присутній та стверджує, що всі необхідні ритуали проводила ОСОБА_19 .

Свідок ОСОБА_14 суду показав, що він знайомий із позивачкою по справі, оскільки за її проханням проводив відповідні роботи по встановленню парового отоплення та котла у будинку, де вона проживала із своїм чоловіком у селі Ратуш Володарського району. Розрахунки за виконану ним роботу проводив чоловік ОСОБА_22 . Під час його перебування у їх будинку він спостерігав нормальні сімейні відносини між ОСОБА_19 та ОСОБА_17 , яких ще до того кілька разів бачив разом на рибалці.

Свідок ОСОБА_15 суду показала, що вона останні п`ять років проживає у селі ОСОБА_5 . Позивачка проживає по сусідству із її дітьми, до яких вона часто навідується. Стверджує, що ОСОБА_19 та ОСОБА_17 жили у одному будинку, який був побудований батьками останнього. Жили вони як чоловік та дружина, вели спільне господарство. Після побудови вказаного будинку у ньому спочатку проживав із родиною рідний брат ОСОБА_17 - ОСОБА_20 , якому пізніше держава придбала інший будинок у смт. Володарка, як учаснику бойових дій у ОСОБА_21 . ОСОБА_19 проживала з ОСОБА_17 разом до дня смерті останнього.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні показав, що вісім років тому він познайомився із позивачкою по справі та з її цивільним чоловіком, оскільки мали із своєю дружиною продати належне авто. Між ними знайшлося порозуміння з приводу купівлі - продажу автомобіля і вони уклали угоду. При переоформленні автомобіля у МРЕО був присутній лише нині покійний чоловік позивачки та передав їм кошти за автомобіль.

ОСОБА_23 суду показала, що вона знайома із позивачкою, починаючи з 2004 року. Спочатку вони разом працювали у ТОВ «СІКО», а в подальшому у кредитній спілці в одному кабінеті, а відтак ОСОБА_24 ділилася з нею новинами із свого особистого життя і вона була обізнана у багатьох її питаннях. Зокрема достеменно пам`ятає, що після новорічних свят 2011 року позивачка повідомила їй, що ОСОБА_3 зробив їй пропозицію жити разом і вона погодилася та переїхала до його будинку у АДРЕСА_1 . Там вони разом проживали, вели спільне господарства, займалися ремонтом будинку та маючи спільний бюджет були пов`язані побутом. Між ними були гарні теплі відносини. ОСОБА_25 приходив до ОСОБА_26 на роботу і вона спостерігала, що вони ставилися один до одного як чоловік та дружина. З часом за спільні кошти вони придбали автомобіль та вона неодноразово з ними їздила по різних справах. Із повідомлення позивачки вона знає, що мама ОСОБА_27 , будучи у похилому віці, потребувала догляду, а відтак вони її забрали до себе та до дня смерті разом піклувалися про неї. Коли ОСОБА_25 почав хворіти то ОСОБА_24 турбувалася про нього: відвідувала його у лікарні та купувала необхідні ліки за призначенням лікарів.

Позивачка ОСОБА_1 , даючи свої показання у судовому засіданні у якості свідка, показала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , з яким вона майже десять років проживала у цивільному шлюбі як чоловік та дружина. Зокрема вказала, що у новорічну ніч з 2010 на 2011 рік вона отримала від ОСОБА_17 пропозицію одружитися, на що дала свою згоду і відтоді вони стали спільно проживати у будинку ОСОБА_17 у селі Ратуш Володарського району по вулиці Набережна. Він відразу дав їх дублікат ключів від помешкання і вони стали разом вести спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали спільні кошти, піклувалися один про одного . Після його смерті відкрилася спадщина на рухоме і нерухоме майно. Позивачка вважає, що все рухоме майно померлого ОСОБА_17 є їх спільним майном, оскільки вони його набули разом за час спільного проживання. Так, у судовому засіданні вона показала, що почавши разом жити, вони відразу почали благоустрій будинку та прибудинкової території і господарства. Робили ремонт будинку, а відтак за спільні кошти купували всі необхідні будівельні матеріали, пластикові вікна, двері, меблі, побутову техніку та займалися відгодовування свійських тварин (кроликів, птиці, тощо). 04.11.2014 року вони разом придбали автомобіль. У 2014 році почала хворіти мати ОСОБА_17 , а відтак вони прийняли рішення і забрали її проживати до себе. Вона піклувалася, доглядала та лікувала матір ОСОБА_17 до дня її смерті. З часом ОСОБА_17 теж почав хворіти і починаючи з 2013 року потребував періодичного лікування на стаціонарі у лікарні. У цей час вона постійно турбувалася про нього, купувала необхідні ліки, доглядала. Протягом всього часу їх спільного проживання між ними були дуже гарні відносини як чоловіка та жінки. Він дбайливо ставився до неї, а вона піклувалася за ним до дня смерті. Поховання та всі необхідні ритуали пов`язані з цим вона проводила за їхні спільно зібрані кошти.

У судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_28 вказав суду, що з ОСОБА_4 та ОСОБА_29 був знайомий з дитинства, оскільки його батьки жили з ними по сусідству і до тепер він часто приїжджає до помешкання нині покійного ОСОБА_6 , так як там напроти живе його близький товариш. Зазначив, що позивач ОСОБА_1 ніколи на постійній основі не проживала з ОСОБА_4 , а лише тримала у нього в домогосподарстві птицю та кролі, тому для цих цілей приїжджала їх доглядати і потім їхала до свого помешкання у ОСОБА_30 . ОСОБА_17 не вважав її своєю дружиною, а називав її свахою. Догляд за будинком та всі ремонтні роботи у ньому ОСОБА_17 проводив за власні кошти. Наведені обставини в судовому засіданні суду першої інстанції вказали і односельці ОСОБА_6 , які були допитані за клопотанням сторони відповідача : ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , які ствердили, що ОСОБА_35 називав свахою ОСОБА_1 і ніколи до неї не ставився як до дружини. Одружуватися їй не пропонував, натомість завжди вказував, що вона ( ОСОБА_19 ) ніякого відношення до нього не має, а лише здійснює догляд за своїм господарством, яке тримає на території його домоволодіння. Одночасно свідки вказували, що ОСОБА_17 перебував у близьких відносинах тривалий час з іншою жінкою - ОСОБА_36 , яка його підтримувала, допомагала йому прати речі, купувати ліки і т.п. З часом також сватався до ОСОБА_37 , коли у неї помер чоловік. Проте так і не одружився ні з ким і до дня своєї смерті пропозиції одружитися позивачці не робив.

Свідок ОСОБА_38 , будучи односельцем ОСОБА_6 та знаючи його з дитинства, суду показала, що будинок по АДРЕСА_1 будували батьки ОСОБА_39 та ОСОБА_40 . Потім у ньому почергово протягом певного часу проживали вказані сини із своїми родинами. ОСОБА_17 почав робити у будинку ремонт за власні кошти і з часом переїхав до будинку та став на постійній основі жити у селі ОСОБА_5 . Поставив біля будинку паркан, наймав людей, які робили різного роду ремонтні роботи та з якими він особисто розраховувався власними коштами. З часом на прохання двоюрідної сестри ОСОБА_17 на території домогосподарства з`явилася позивачка, яка спільно з ним почала тримати домашню птицю та інших свійських тварин. Проте з ОСОБА_17 вона спільно не проживала, лише приїжджала на вихідні та інколи після роботи доглядати домашніх тварин, які вони за домовленістю з останнім тримали на території домоволодіння по місцю проживання ОСОБА_17 . У цей час позивачка на постійній основі проживала у себе вдома в смт ОСОБА_41 і ОСОБА_17 ніколи не ставився до неї як до дружини, а називав її «свахою». Автомобіль ОСОБА_17 придбав за власні кошти про що особисто їй повідомляв. У цей же період він зустрічався з іншими жінками, з якими підтримував відносини тривалий час і ніколи не пропонував позивачці стати його дружиною. Наведені обставини також зазначила у своїх показання свідок ОСОБА_42 , яка, будучи дружиною відповідача показала, що покійного ОСОБА_6 вона знала з 1995 року відколи вийшла заміж за його рідного брата. ОСОБА_17 ніколи не повідомляв їм, що з позивачкою він має намір одружуватися або щоб він пропонував їй жити разом. Натомість позивачка вживала всіх заходів, щоб змусити покійного ОСОБА_17 зареєструвати з нею шлюб, проти чого останній категорично був проти, оскільки зустрічався з іншою жінкою .

Свідки ОСОБА_43 та ОСОБА_44 вказали суду, що вони були знайомі із ОСОБА_4 , починаючи з 1974 - 1975 років, оскільки разом працювали, товаришували та були кумами, у яких були гарні відносини протягом всього життя. Вони спілкувалися щодня і радилися один з одним, оскільки бачилися і перебували у одному приміщенні, а із свідком ОСОБА_45 то були колегами - перукарями та мали розташовані поруч робочі місця. Вказали , що покійний дбав про свій будинок, що знаходиться у АДРЕСА_1 , робив там ремонт та благоустрій виключно за власні кошти. Повідомляв, що позивачка утримує там разом з ним свійську птицю та домашні тварини за домовленістю з ним, оскільки проживає у квартирі і немає можливості вирощувати їх будь де. А відтак позивачку він ніколи не вважав дружиною, не мав наміру з нею одружуватися, називав її свахою та повідомляв, що вона страшна жінка і є аферисткою.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно не прийняв, як доказ у справі квитанції та чеки (а.с. 23-44 том 1) на придбання товарів, оскільки в них не зазначено призвіще, ім`я та по-батькові покупця, та ці документи позивачка мала можливість взяти у будинку в який вселилась.

Суд апеляційної інстанції також погоджується з висновками суду першої інстанції щодо не прийняття, як доказу медичних документів померлого (а.с. 46-62 том 1), оскільки позивач вселилась до будинку померлого, та мала доступ до цих документів.

Згідно запитів адвоката та відповідей на них, позивачка у період з 2011-2018 рокуи оформлювала субсидії та інших членів сім'ї, крім себе не зазначала (а.с. 136-165 том 1).

Згідно довідок виданих Кредитною спілкою "Українська Провідна" позивачка у 2013-2014 роках працювала в КС "Українська Провідна" на посаді касира в смт. Володарка (а.с. 194, 197 том 1).

Також встановлено, що позивач зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 .

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачкою були вказані всі факти та обставини проживання однією сім`єю та спільного придбання майна з ОСОБА_3 , такі факти на думку скаржниці, були повністю підтверджені показами ще 10-ти свідків, та документами, які надала позивачка суду, однак такі доводи апеляційної скарги колегія суддів відхиляє, виходячи з наступного.

Колегія суддів вважає, що показання свідків є особливим видом доказів, пов`язаних із ризиком суб`єктивного відношення до сторін, і що показання допитаних у даній справі свідків про наявність сімейних (фактичних подружніх) відносин між позивачкою та померлим ОСОБА_3 є їх особистим сприйняттям відносин, які існували між даними особами, але самі по собі не свідчать про те, що даним відносинам були притаманні ознаки сімейних.

Крім того, покази свідків повністю спростували той факт, що усі свідки зі сторони відповідача підтвердили, що на питання чи є ОСОБА_1 дружиною чи жінкою померлому ОСОБА_3 вони категорично відповідали, що ні не являється жінкою, а його двоюрідна сестра просила дозволити ОСОБА_1 утримувати птицю та свійських тварин у господарстві його будинку.

Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12 грудня 2019 р. у справі № 466/3769/16, від 27 лютого 2019 р. у справі № 522/25049/16-ц, від 11 грудня 2019 р. у справі № 712/14547/16-ц, від 24 січня 2020 р. у справі № 490/10757/16-ц.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що зазначені позивачкою докази не стали беззаперечними доказами на підтвердження обставин того, що між нею та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 існували усталені відносини, що притаманні сім`ї в розумінні частини другої статті 3 СК України. Будь-яких інших належних доказів ведення спільного господарства, наявності спільного побуту, спільного бюджету позивачем до суду не було надано.

Отже, позивачка не надала належних та допустимих доказів на підтвердження спільного проживання з ОСОБА_3 , ведення спільного бюджету, господарства та побуту по день смерті ОСОБА_3 08 липня 2021 року, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною власністю та визнання права власності на частку в спільному сумісному майні, зміну черговості спадкування.

Суд першої інстанції вірно не прийняв до уваги довідку селищної ради щодо проживання позивача за адресою АДРЕСА_1 , оскільки вона видана після смерті ОСОБА_3 , в ній значиться факт проживання, сплати комунальних послуг, разом з цим вона не містить даних спільного проживання, як чоловіка та дружини однією сім'єю.

Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення, та фактично зводяться до незгоди позивачки з висновками суду. При цьому, докази та обставини, на які посилається позивачка у апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні були дотримані норми матеріального і процесуального права. Судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин, встановлено обсяг прав та обов`язків сторін, застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, що склались між сторонами, надано повну, всебічну та об`єктивну оцінку наявним у справі доказам, як кожному окремо, так і у їх сукупності та взаємозв`язку, та обгрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог та вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами положення ст. 3, 74 Сімейного кодексу України

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Володарського районного суду Київської області від 30 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «23» серпня 2023 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді С.В. Кулікова

В.І. Олійник