Справа № 442/904/23 Головуючий у 1 інстанції: Хомик А.П.
Провадження № 22-ц/811/1596/23 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.,

суддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,

розглянувши у м. Львові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №442/904/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт», ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, витрат на експертні дослідження та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на його користь 86717,58 грн. страхового відшкодування, 3500 грн. за плату послуг експерта та з ОСОБА_1 50000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування позову посилається на те, що постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 листопада 2022 року, по справі № 442/6401/22, провадження №3/442/2381/2022, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме за те, що він 10.06.1973 о 09 год. 10 хв. у м. Дрогобичі по вул. Володимира Великого, 22, керуючи транспортним засобом марки ЗАЗ 110307, д.н.з. НОМЕР_1 , був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху та безпечної дистанції, та здійснив зіткнення із транспортним засобом марки CHEVROLET моделі AVEO, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди обидва автомобілі отримали технічні пошкодження з матеріальними збитками. На ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн., вирішено питання стягнення судового збору.

З метою визначення розміру матеріальної шкоди він звернувся до судового експерта автотоварознавця Холодцова Дмитра Валентиновича, який склав висновок за результатами проведення експертного авто товарознавчого дослідження № 22268 від 14 листопада 2022 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту складає 86 717,58 грн. За вказаний висновок експерту було сплачено 3 500 грн., що підтверджується квитанцією від 26 жовтня 2022 року.

Транспортний засіб ОСОБА_1 був забезпечений страховкою, що підтверджується відповідним полісом № 208553772 ПрАТ «СК`Український страховий стандарт від 09.04.2022 року, а тому вважає, що останнє повинно відшкодувати завдану йому матеріальну шкоду.

Також зазначає, що зазнав моральної шкоди, внаслідок ДТП, яку оцінює у 50000 грн., оскільки втратив нормальні життєві зв`язки, докладав додаткові зусилля для організації свого життя, так як в силу вимог ч.2 ст. 37 ЗУ «Про дорожній рух» експлуатація пошкодженого автомобіля заборонена. Моральну шкоду просить стягнути з винуватця дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 .

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» на користь ОСОБА_2 - 86717,58 грн. страхового відшкодування та 3500 грн за оплату послуг експерта.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 5000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» та ОСОБА_1 по 1073,60 грн. судового збору з кожного в дохід держави.

Рішення в частині стягнення моральної шкоди та судового збору оскаржив відповідач ОСОБА_1 . В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення в цій частині незаконними та необґрунтованим. Стверджує, що позивач не довів суду наявності всіх елементів,які дають підстави для відшкодування моральної шкоди. Зокрема, позивач посилається на те, що моральна шкода завдана йому тим, що внаслідок ДТП в нього відсутня можливість експлуатувати транспортний засіб. Однак таке твердження на думку апелянта є безпідставним, оскільки у автотоварознавчому дослідженні не зазначено, що транспортний засіб є непридатним до експлуатації, тому факт неможливості експлуатувати ТЗ після ДТП є недоведеним. У матеріалах справи відсутні докази, які б могли підтвердити наявність моральеної шкоди та причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача. Вважає, що позивач за рахунок цієї ДТП навіть збагатився, оскільки судом задоволено позов в частині відшкодування матеріальної шкоди та стягнуто з страхової компанії матеріальну шкоду без урахування коефіцієнту зносу, що на його думку є підставою для відмови у стягненні моральної шкоди. Просить скасувати рішення суду в частині стягнення моральної шкоди та судового збору з ОСОБА_3 і ухвалити нове рішення в цій частині про відмову у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ст.360 ЦПК України позивач подав відзив на апеляційну скаргу. У відзиві зазначає, що вважає рішення законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною . Стверджує, що саме в результаті протиправних дій ОСОБА_1 був пошкоджений його автомобіль, що спричинило йому моральну шкоду, яка полягає у пережитих душевних хвилюваннях та стражданнях, які вплинули на стан його здоров`я та звичайний спосіб життя. Факт пошкодження автомобіля спонукав його до дій, яких він не планував, а саме він змушений був вживати засобів для відновлення своїх порушених прав, а саме звертатися з позовом про отримання страхового відшкодування. Звертає увагу на те, що вина ОСОБА_1 є повністю доведеною та існує причинно-наслідковий зв`язок між завданою шкодою та діями відповідача. Просить рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що ціна позову у даній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апеляційна скарга підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч.2 ст.247 ЦПК України).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення .

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Зважаючи на те, що рішення оскаржується лише в частині задоволення позову про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_1 , в частині стягнення матеріальної шкоди з ПАТ «СК «Український страховий стандарт» рішення не переглядається.

Судом встановлено такі обставини.

08 жовтня 2022 року з вини ОСОБА_1 трапилась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належний позивачу ОСОБА_4 на праві власності транспортний засіб - автомобіль «CHEVROLET AVEO», д.н.з. НОМЕР_2 .

Вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14.11.2022.

Згідно висновку експерта №22268 за результатами проведення експертного авто товарознавчого дослідження, складеного 14.11.2022 судовим експертом Холодцовим Д.В., вартість відновлювального ремонту пошкоджень автомобіля CHEVROLET AVEO, р.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, в цінах на дату ДТП становить 86 717,58 грн.

З полісу № 208553772 ПрАТ «СК`Український страховий стандарт» від 09.04.2022 року вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ОСОБА_1 була застрахована і сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну становить 130 000 грн.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повідомили ПрАТ «СК`Український страховий стандарт» про дорожньо-транспортну пригоду, що підтверджується матеріалами справи, однак жодного відшкодування позивач не отримав, що стало підставою для звернення з позовом до суду.

Задовольняючи позов в частині стягнення моральної шкоди з винуватця ДТП в користь позивача, суд першої інстанції виходив з того, що подія дорожньо-траспортної пригоди змінила нормальний, звичний для ОСОБА_2 спосіб життя, душевний стан та з врахуванням ступеня вини відповідача, вимог розумності та справедливості, суд стягнув моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинуваті володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Такі правові висновки зроблені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у постановах: від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18); від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18); від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18); від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18), від 26 квітня 2022 року у справі № 184/1461/20-ц (провадження № 61-14226св21).

Особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для відповідальності, а саме: наявність шкоди; протиправна дія заподіювача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною.

Обов`язок відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, покладається на володільця джерела. Правила частини другої статті 1187 ЦК України передбачають, що володільцем джерела підвищеної небезпеки є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Протиправна поведінка особи це діяння (дія чи бездіяльність), котрі одночасно як порушують норму права, так і порушують суб`єктивне право іншої конкретної особи. Таким чином, будь-яке завдання шкоди особі чи майну слід розглядати як протиправне. Протиправна поведінка найчастіше виражається в активних діях, які спричинили збитки в майновій сфері особи чи немайнових відносинах.

У даному випадку протиправна поведінка водія ОСОБА_1 пов`язується із порушенням п.13.1 Правил дорожнього руху та при цьому одночасно є дією, завданою джерелом підвищеної небезпеки ОСОБА_2 .

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб .

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін "інші обставини, які мають істотне значення" саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21).

У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 464/3789/17 Верховний Суд дійшов висновку про те, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49).

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п. 52).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір відшкодування шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Зазначене узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 15 грудня 2020 року в справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19).

Визначаючи моральну шкоду у розмірі 5 000 грн, суд першої інстанції у повній мірі врахував характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань позивача у зв`язку з пошкодженням його майна, необхідності вживати заходів для відновлення свого порушеного права протягом тривалого часу з моменту ДТП, порушення звичайного порядку життя.

Судом встановлено, що через вчинення відповідачем ДТП був порушений звичний ритм життя позивача, в момент ДТП він пережив стрес саме через неправомірні дії відповідача ОСОБА_1 а після ДТП змушений вживати заходів для відновлення свого порушеного права.

Як вбачається з постанови Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 листопада 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної, останній повністю визнав свою провину у вчиненні ДТП, зазначив, що був неуважним внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем,яким керував позивач (а.с.24).

Враховуючи встановлене, при визначенні грошової компенсації моральної шкоди, з урахуванням засад розумності та справедливості, характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань позивача, порушення звичайного порядку життя, апеляційний суд вважає, що стягнення з відповідача на користь позивача 5 000 грн. як грошової компенсації моральної шкоди, відповідає засадам розумності і справедливості.

Колегія суддів вважає, що такий розмір моральної шкоди не призведе до збагачення позивача та не буде надмірним тягарем для відповідача. Крім цього, такий розмір моральної шкоди буде спонукати відповідача більш відповідально ставитись до керування джерелом підвищеної небезпеки, а позивачу в свою чергу компенсує понесені ним моральні страждання за пережитий внаслідок ДТП страх та створені незручності.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач внаслідок даної ДТП збагатився, оскільки судом стягнуто матеріальну шкоду із страхової компанії без врахування фізичного зносу автомобіля, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки рішення в частині стягнення матеріальної шкоди ОСОБА_1 не оскаржував. Крім цього, відповідно до ч.4 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Твердження апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено того, що позивач був позбавлений можливості експлуатувати транспортний засіб, не спростовують висновків суду про наявність завданої моральної шкоди з врахуванням інших обставин та вини відповідача ОСОБА_1 у вчиненні ДТП.

Положення цивільного законодавства свідчить про зобов`язання учасників цивільних правовідносин діяти в межах закону, не порушуючи права інших осіб у спосіб передбачений законом, добросовісно здійснюючи свої права та обов`язки.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (Stankov v. Bulgaria, № 68490/01, § 62, 12 липня 2007 року).

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374 ч.1 п.1; ст. 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 03 листопада 2023 року.

Головуючий Ю.Р. Мікуш

Судді: Т.І. Приколота

Р.В. Савуляк