Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2538/21

Номер провадження: 2/511/18/23

27 жовтня 2023 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Теренчук Ж. В.,

секретаря судового засідання Ніколас С.О.,

за участю:

представника позивача адвоката Продан М.О.,

представника відповідача адвоката Магери Р.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та стягнення грошової компенсації,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовної заяви.

В листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила розділити між нею та відповідачем майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, а саме автомобіль марки Daewoo Lanos TF69Y225 , 2007 року випуску, білого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 , вартість якого становила на час його придбання 57243,00грн, що на той час було еквівалентно за курсом НБУ станом на 19.09.2007 року 11380, 32 доларів США. (5.03 грн за один долар США). Право власності на транспортний засіб було зареєстровано на відповідача.

Визнавши за нею право власності на 1/2 частину вказаного автомобіля, просила в подальшому стягнути на її користь з відповідача грошову компенсацію за належну їй частку автомобіля, так як на час розгляду даної справи, а саме в 2016 році автомобіль без її згоди відчужений відповідачем. Згідно висновку експертизи, проведеної в рамках даної справи, вартість частини автомобіля складає 48780 грн, які просила стягнути на її користь , про що подала уточнену позовну заяву від 18.05.2023 року (а.с.112)

05.06.2023 року на адресу суду надійшла заява від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Магери Р.Ю., в якій останній просить відмовити позивачці в задоволенні її позовних вимог, так як вона пропустила строк давності звернення до суду за захистом порушених прав.(а.с.119)

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 03.12.2021 року позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху. (а.с.25)

Ухвалою суду від 10.12.2021 року відкрито провадження у дані справі в порядку загального позовного провадження і призначено підготовче судове засідання. (а.с.29)

Ухвалою суду від 26.04.2022 року витребувано від ТСЦ №5146 інформацію щодо належності транспортного засобу (а.с.66)

Ухвалою суду від 19.09.2022 року у справі призначено судову транспортно-товарознавчу експертизу. (а.с.94)

Ухвалою суду від 05.06.2023 року закрито підготовче провадження і справу призначено до судового розгляду. (а.с.124)

Позиції сторін в судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні просила задовольнити її позовні вимоги. Суду показала, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, який розірвали в 2009 році. Під час шлюбу придбали автомобіль марки Daewoo Lanos TF69Y225, 2007 року випуску. Після розірвання шлюбу в них була усна домовленість про те, що чоловік після розірвання шлюбу забирає в користування собі автомобіль, а їй залишає в користування свою частку в їх спільній квартирі, в якій вона залишилася проживати з сином. Між тим в 2020 році чоловік почав вимагати від неї, що вона сплатила йому кошти за частку в квартирі, погрожуючи їй. Тому вона пред`явила позов про поділ автомобіля. Також під час слухання справи в суді про поділ квартири дізналась, що відповідач продав автомобіль без її згоди. Вона самостійно утримувала квартиру, яка належить їм на праві спільної часткової власності, зробила ремонт в квартирі несла витрати на її утримання. Тому просила стягнути з відповідача на її користь компенсацію належної їй частки в автомобілі.

Представник позивача адвокат Продан М.О. також просив задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 . Також в суді пояснював, що спірний автомобіль був проданий відповідачем без згоди відповідачки, чим було порушено її права на це майно. Автомобіль був придбаний сторонами в період шлюбу за спільні кошти і є спільною сумісною власністю. Вона має право на компенсацію належної їй частки у проданому майні. При цьому вважав, що позивачка не пропустила строк звернення до суду з даним позовом, так як про порушення свого права дізналася лише під час розгляду справи №511/1193/20, яка слухалась в Роздільнянському районному суді Одеської області за її позовом до відповідача ОСОБА_1 про припинення права на частку у спільному майні, вказуючи при цьому день винесення ухвали Роздільнянського районного суду Одеської області від 20.07.2020 року, а також дану інформацію вона отримала від свого адвоката у цій справі ОСОБА_3 , а потім вона була підтверджена відповіддю з сервісного центру, який він надавав вже під час слухання даної справи.

Представник відповідача адвокат Магера Р.Ю. позов не визнав, просив суд відмовити у задоволенні його в зв`язку з тим, що даним автомобіль дійсно був придбаний в період шлюбу сторонами у справі, між тим після припинення шлюбних відносин перебував у володінні ОСОБА_2 . Позивачка будь-якого інтересу до цього майна не проявляла, а звернулася в суд за межами строку позовної давності, відповідно поновити суд строк звернення до суду не просила.

Судом по справі встановлено фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 1988 року. Шлюб розірвали 07.10.2009 року, що підтверджується відмітками у паспорті позивачки та копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого 07.10.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського РУЮ Одеської області, актовий запис №163.(а.с.12, 13)

В період шлюбу на підставі договору купівлі - продажу автомобіля № від 19 вересня 2007 року на ім`я ОСОБА_2 було придбано автомобіль марки Daewoo Lanos TF69Y225, 2007 року випуску, білого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 , вартість якого становила на час його придбання 57243 грн.(а.с.5 -10)

Відповідно до інформації, викладеної в листі ТСЦ МВС №5146 від 28.04.2022 року за №31/15/5146-289 про надання відомостей щодо реєстрації транспортного засобу згідно даних ЄДРТЗ МВС України 21.09.2016 року в ТСЦ №5142 РСЦ ГСЦ МВС України в Одеській області було проведено операцію з перереєстрації автомобіля Daewoo Lanos TF69Y225, 2007 року випуску, білого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 з громадянина ОСОБА_2 на нового власника , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 від 21.09.2016 року. Далі з вищезазначеним транспортним засобом було ще двічі проведено операцію з перереєстрації на іншого власника. (а.с.72)

Згідно висновку експерта №22-53-26 транспортно-товарознавчої експертизи колісного транспортного засобу, проведеної на підставі ухвали Роздільнянського районного суду Одеської області від 19.09.2022 року за клопотанням позивача ОСОБА_1 експертною установою Одеським НДІСЕ визначено, що середня ринкова вартість автомобіля марки Daewoo Lanos, з бензиновим двигуном, об`ємом 1498 см3, механічною КПП, 2007 року випуску станом на 16.06.2016 року становила 97560 грн. (а.с.104).

Нормативно - правове обгрунтування.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Встановлюючи обсяг майна, яке підлягає поділу, необхідно керуватися роз`ясненнями, викладеними у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11, згідно з якими до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Згідно з частинами першою, другою, четвертою, п`ятою статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Згідно з частиною третьою статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року у справі № 6-486цс16, з яким погодилася Велика Палата Верховного Суду, про що зазначила у постанові від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц (провадження № 14-712цс19).

Відповідно до частини третьої статті 65 СК України для укладення одним із подружжя договору стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути надана письмово.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18) зроблено висновок, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Висновки суду .

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так судом встановлено, що автомобіль марки Daewoo Lanos TF69Y225 , 2007 року випуску, білого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 був придбаний сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по справі в період шлюбу, що сторонами не оспорювалося під час розгляду справи у суді, вони не спростувала презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу й, а відтак є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , таке майно підлягає поділу між подружжям.

Також судом встановлено, що після розірвання шлюбу даний транспортний засіб залишився у користуванні відповідача ОСОБА_2 .

Судом також встановлено та не спростовано сторонами, що автомобіль марки Daewoo Lanos TF69Y225 , 2007 року випуск був проданий ОСОБА_2 21.09.2016 року , тобто вже після розірвання шлюбу між сторонами (а.с.72)

Доказів надання позивачкою ОСОБА_1 згоди на відчуження автомобіля матеріали справи не містять та відповідачем не надано під час розгляду справи, які і не встановлено обставин спільного використання сторонами коштів, отриманих від продажу автомобіля, а відтак даний автомобіль відчужено відповідачем в порушення вимог ст.65 СК України, що призвело до порушення прав позивачки ОСОБА_1 на вищевказане майно.

Оскільки даний автомобіль відчужено після розірвання шлюбу між сторонами без згоди позивачки, то остання відповідно до вищенаведеної судової практики має право на отримання компенсації за належну їй частку, розмір якої може бути визначено на підставі ринкової вартості подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи.

Так згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №22-53-26 транспортно-товарознавчої експертизи колісного транспортного засобу, проведеної на підставі ухвали суду експертною установою Одеським НДІСЕ середня ринкова вартість автомобіля марки Daewoo Lanos, з бензиновим двигуном, об`ємом 1498 см3, механічною КПП, 2007 року випуску станом на 16.06.2016 року становить 97560 грн.

Оскільки ОСОБА_2 відчужив спірний автомобіль, який є спільною власністю подружжя без письмової згоди дружини та за відсутності доказів використання отриманих від продажу цього майна коштів і на користь позивачки, врахувавши презумпцію рівності часток, а також вимоги статті 71 СК України, згідно з якою поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі або реалізується через виплату грошової компенсації його частки в разі неподільності майна (частина друга статті 364 ЦК України), суд приходить до висновку про наявність усіх правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за належну їй 1/2 частку у праві власності на автомобіль марки Daewoo Lanos TF69Y225 , 2007 року випуску, білого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 в розмірі 48780 грн. (97560 грн :2)

Щодо застосування у даній справі строків позовної давності.

Представник відповідача ОСОБА_4 просив відмовити в задоволенні позову у справі, так як позивачкою пропущено строк позовної давності звернення до суду з позовом про поділ майна подружжя, відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності, підстав для поновлення такого строку немає, оскільки заяви про поновлення цього строку подано не було.(а.с.119)

Свою заяву мотивували тим, що після розірвання шлюбу автомобіль дійсно залишився в користуванні ОСОБА_2 , а відчужено його було 16.06.2016 року. Позивачка звернулась до суду через дванадцять років після розірвання шлюбу і через п`ять років після відчуження автомобіля. Вважає, що відповідачка не довела в суді, що вона не знала про продаж автомобіля раніше, а відтак пропустила строк звернення до суду з даними позовними вимогами.

Позивачка та її представник в суду доводили, що про порушене право позивачка дізналась в 2020 році , коли звернулась в суд з позовом до відповідача про припинення його права власності на частку в нерухомому майні. Суду показала, що після розірвання шлюбу вони мали усну домовленість з відповідачем про те, що вона залишається з сином проживати в їх квартирі в АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної часткової власності їй, ОСОБА_2 та їх сину по 1/3 частині. Вона, проживаючи в квартирі користується його часткою в житлі, а відповідач в свою чергу користується їх автомобілем. Тому відповідач не ніс будь-яких витрат на утримання своєї частки у житлі, вона проживала в квартирі, зробила ремонт, а той в свою чергу користувався їх автомобілем. Про продаж автомобіля в 2016 році вона нічого не знала, так як відповідач після розірвання шлюбу виїхав з с.Болгарка, створив нову сім`ю та проживав в Одеській області в іншому районі. Коли він почав вимагати в неї сплатити кошти за частку в квартирі, вона почала готувати позов до суду про припинення права власності його нерухоме майно і під час підготовки документів її адвокат у тій справі, повідомила, що автомобіль продано. Потім її нинішній адвокат цю інформацію отримав в суді.

Представник позивача адвокат Продан М.О., надавши в суд ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 20.07.2020 року про відкриття провадження у справі №511/1193/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку в нерухомому майні , просив вважати, що саме на той час відповідачка дізналась про порушення свого права, тобто 20.07.2020 року.

Суд, заслухавши доводи сторін, прийшов до висновку , що позивачка не пропустила строки звернення до суду за захистом порушених прав щодо поділу майна і такий висновок суд обгрунтовує наступними міркуваннями.

Відповідно до вимог статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальний строк позовної давності відповідно до статті 257 ЦК України становить три роки.

Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Також за правилами ч.2 ст.72 СК України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Судом встановлено, що спірний автомобіль був придбаний сторонами в період перебування в зареєстрованому шлюбі в 2007 році на ім`я чоловіка ОСОБА_2 , а в 2009 році сторони розірвали шлюб і припинили спільне проживання. Автомобіль залишився в користуванні ОСОБА_2 . Автомобіль був відчужений без письмової згоди дружини ОСОБА_1 відповідачем ОСОБА_2 21.09.2016 року.

Позивачка звернулась в суд з позовом про поділ майна подружжя 25.11.2021 року, тобто через п`ять років після продажу автомобіля.

Між тим вищевстановлені судом обставини, а також той факт, що відповідач, користуючись автомобілем проживав в іншій місцевості, свідчать на користь позивачки про те, що вона могла не знати про відчуження автомобіля в 2016 році.

Також позивачка довела в суді, що після розірвання шлюбу вона залишилася проживати в квартирі в АДРЕСА_1 , співвласником якої до цього часу є ОСОБА_2 і який зареєстрований по місцю проживання в цій квартирі. Між тим за час після розірвання шлюбу особисто несла витрати по утриманню всього нерухомого майна, в тому числі і частки позивача, що свідчить на думку суду про те, що між сторонами існували певні домовленості про користування спільним майном.

Також судом встановлено, що 13.07.2020 року позивачка ОСОБА_1 та її син ОСОБА_5 звернулись в Роздільнянський районний суд Одеської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про припинення права на його частку у спільному майні та визнання права власності на неї, про що було заведено справу в Роздільнянському районному суді Одеської області №511/1193/20, провадження у справі було відкрито 20 липня 2020 року. Предметом спору є квартира АДРЕСА_2 .

25.11.2021 року позивачка звернулась з даним позовом до суду, в якому повідомила суд про те, що їй стало відомо про продаж автомобіля , між тим до позовної заяви будь-яких офіційних доказів продажу автомобіля не надала, а її представник надав до суду клопотання про забезпечення доказів від 16.11.2023 року, в якому просив суд витребувати інформацію щодо належності даного транспортного засобу відповідачу із Управління ДАЇ ГУМВС України в Одеській області, так як самостійно даний доказ позивачка не могла отримати (а.с.30)

За ухвалою суду дана інформація була отримана судом - 28.04.2022 року. (а.с.72)

З огляду на доведені в суді обставини, суд вважає, що дійсно позивачка довела в суді , що вона не знала про продаж автомобіля 16.06.2016 року, згоди на його відчуження не надавала, а про порушене право дізналась в липні 2020 року, коли звернулась в суд з позовом по іншій справі, яка стосувалась спору з відповідачем щодо спільного володіння нерухомим майном, офіційну інформацію про продаж відповідачем автомобіля, яку самостійно отримати без ініціювання судового процесу та без відповідної ухвали суду отримати не могла в силу закону, отримала лише в суді - 28.04.2022 року , то відповідно позивачка не пропустила строки звернення до суду з даним позовом за захистом порушених прав, оскільки вони б сплили б лише в липні 2023 року, а тому відсутні підстави для відмови у задоволенні позову за пропуском трирічного строку позовної давності.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ч.4 ст.139 ЦПК суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту, спеціалісту, перекладачу або особі, яка надала доказ на вимогу суду, сплачуються особою, на яку суд поклав такий обов`язок, або судом за рахунок суми коштів, внесених для забезпечення судових витрат.

Відповідно до ч.1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову - на відповідача.

Позивачем у справі понесено витрати по оплаті судового збору в розмірі 1362 грн, а також витрати по оплаті висновку експерта №22-53-26 транспортно-товарознавчої експертизи колісного транспортного засобу, проведеної на підставі ухвали суду експертною установою Одеським НДІСЕ в розмірі 2038 грн. (а.с. 103, 89)

Оскільки позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі, на користь позивачки належить стягнути з відповідача понесені судові витрати у зазначених розмірах.

На підставі ст. 81, 89, 141, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

ПозовОСОБА_1 про поділ майна подружжя та стягнення грошової компенсації, - задовольнити.

Визнати автомобіль Daewoo Lanos, 2007 року випуску, білого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) грошову компенсацію вартості за належну їй 1/2 частину автомобіля Daewoo Lanos, 2007 року випуску, білого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 в розмірі 48 780 (сорок вісім тисяч сімсот вісімдесят ) грн .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в розмірі 1362 (одна тисяча триста шістдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 витрати на залучення експерта в розмірі 2038 (дві тисячі тридцять вісім) грн.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення вступної та резолютивної частини протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ж. В. Теренчук