Провадження №2/512/101/23
УХВАЛА

про забезпечення позову

07 серпня 2023 року суддя Савранського районного суду Одеської області Бростовська Н.О., розглянувши клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Судакова Валерія Валерійовича про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування та витребування майна з чужого володіння шляхом визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

До Савранського районного суду Одеської областінадійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування та витребування майна з чужого володіння шляхом визнання права власності. В обґрунтування вимог представник позивачки вказує, що 22.08.1990р. державний нотаріус Савранської державної нотаріальної контори Одеської області Коновалова Є.В. видала свідоцтво про право на спадщину за законом на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_3 її донькам - ОСОБА_4 (позивачці) і ОСОБА_5 в рівних частках кожній, а 02.07.1996р. цей же нотаріус видала свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане домоволодіння після смерті батька ОСОБА_6 її донькам - ОСОБА_4 і ОСОБА_7 в рівних частках кожній. Також представник позивачки вказує, що на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом в Савранському БТІ за ОСОБА_4 було зареєстровано на праві приватної власності 1/2 частина цього спадкового будинку, але після набрання чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» позивачка не вносила відомості про речові права на належну їй частку у спірному будинку, оскільки вважала, що її право власності на цю частку є непорушним та вона не вчиняла ніяких правочинів щодо відчуження належній їй частки. Після одруження 22.06.1998р. позивачка у цьому будинку не проживала, оскільки переїхала до м.Одеси, де і постійно проживає до теперішнього часу. За її згодою всім будинком користувалась її сестра ОСОБА_7 , яка доглядала за ним та сплачувала належні платежі. Позивачка, усвідомлюючи, що вона не вчиняла ніяких правочинів щодо відчуження належній їй частки у спірному будинку, тому у неї були відсутні підстави перевіряти у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ким зареєстровані речові права на її частку. Однак, у лютому 2023 року позивачка у телефонній розмові з сестрою дізналась, що на спірний будинок у неї відсутні будь-які права, а після цієї розмови 12.02.2023р. вона отримала витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якого довідалась що речові права на 1/2 частину цього будинку зареєстровані за ОСОБА_7 , а інша 1/2 частина - за ОСОБА_2 на підставі договору дарування, серія та номер 816, виданого 21.05.2013р. Савранською районною державною нотаріальною конторою Одеської області, але у вказаному договорі не зазначено хто саме подарував цю частку будинку. Позивачка стверджує, що не укладала договору дарування та будь-яких інших правочинів щодо відчуження належної їй частки спадкового будинку, а тому речові права на належне їй нерухоме майно вибули з її володіння поза її волею.

Разом з позовною заявою представником позивача подано клопотання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/2 частину вказаного житлового будинку, що належить позивачці. В обґрунтування зазначеної заяви представник позивачки послався на те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у наслідок зміни власника вказаного майна.

Заява відповідає за змістом ст.151 ЦПК України, судовий збір сплачений відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, крім випадків, передбачених ч.5 цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

За змістом ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

У ч.3 ст.150 цього Кодексу передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006р. за №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

У рішенні від 31.07.2003р. у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушення або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При цьому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008р.) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язком є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема і у пункті мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004р. №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів держави.

Крім того, Конституційний Суд України у п.9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003р. №3-рп/2003 у справі №1-12/2003 року наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Суд, враховуючи наведені обставини, вважає, що до вирішення справи по суті необхідно вжити заходи по забезпеченню позову, про які просить представник позивача, та вважає їх співмірними з позовними вимогами.

Підстав для вжиття заходів зустрічного забезпечення згідно з ч.3 ст.154 ЦПК України суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.149, 150, 153, 154, ч.2 ст.258, ст.260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Судакова Валерія Валерійовича - задовольнити.

Накласти арешт на 1/2 житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 3, тип об`єкта: житловий будинок з господарськими будівлями; опис об`єкта: загальна площа 87,9кв.м, житлова площа 49,1кв.м, опис: житловий будинок, що складається: літ. «А» - житловий будинок, літ. «Б» - сарай, літ. «В» - літня кухня, літ. «Г» - убиральня, літ. «Д» - жомова яма, споруди I-III, К. №1-№2; номер об`єкта в РІIВН: 29313890; номер відомостей про речове право: 995307; тип речового права: право власності; дата, час державної реєстрації: 21.05.2013 09:20:25; державний реєстратор: Ізосімова Катерина Борисівна, Савранська районна державна нотаріальна контора. Подільський районний нотаріальний округ, Одеська обл.; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 2425960 від 21.05.2013 09:25:41. ОСОБА_8 , Савранська районна державна нотаріальна контора. Подільський районний нотаріальний округ, Одеська обл.; документи, подані для державної реєстрації: договір дарування, серія та номер: 816, виданий 21.05.2013, видавник: Савранська районна державна нотаріальна контора; вид спільної власності: спільна часткова; розмір частки: 1/2; власник: ОСОБА_2 .

Примірник ухвали одночасно направити заявнику - представнику позивача Судакову В.В. - до відома, САВРАНСЬКОМУ ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ У ПОДІЛЬСЬКОМУ РАЙОНІ ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.ОДЕСА), , (66200, Одеська обл., Подільський р-н, смт.Саврань, вул.Соборна, 20) - для негайного виконання (для вжиття відповідних заходів), та відповідачу по справі - ОСОБА_2 - до відома.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Про виконання даної ухвали повідомити Савранський районний суд Одеської області не пізніше наступного дня з дня виконання ухвали суду.

Заявник:

представник позивача Судаков Валерій Валерійович

АДРЕСА_2 в

реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

номер засобу зв`язку: НОМЕР_2 ; e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1

Заінтересована особа:

відповідач ОСОБА_2

АДРЕСА_3 ,

реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомий

Інші відомості про осіб, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, - не відомі.

Повний текст ухвали складено 07 серпня 2023 року.

Оригінал ухвали знаходиться у матеріалах справи за є.у.н.с 512/157/23, провадження №2/512/101/23.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Оскарження ухвали не зупиняє її негайного виконання.

СУДДЯ (підпис)

Суддя Савранського районного

суду Одеської області Бростовська Н.О.