Ухвала

16 травня 2023 року

м. Київ

справа № 443/860/22

провадження № 61-6678ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 27 вересня 2022 року, додаткове рішення Жидачівського районного суду Львівської області

від 30 вересня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 06 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2022 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Позов мотивований тим, що 27 липня 2021 року Жидачівським районним судом Львівської області видано судовий наказ, яким вирішено стягувати з неї на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 07 липня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття.

17 грудня 2021 року вона уклала шлюб з ОСОБА_3 . Від шлюбу вони мають дитину - малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На даний час вона не працює і перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, у зв`язку з чим не має можливості щомісяця сплачувати аліменти у розмірі 1/3 від заробітку. Посилаючись на зміну сімейного становища, внаслідок чого вона на даний час неспроможна сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, позивач просила зменшити розмір аліментів до 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 27 вересня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Додатковим рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 30 вересня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 992, 40 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не надала належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначені статтею 192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів. Також, позивачкою не надано доказів зміни її матеріального стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі. Крім того, суд зазначив, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Одночасно суд зазначив, що ОСОБА_1 фактично просить змінити спосіб стягнення аліментів з частки від її доходу на тверду суму у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, проте змінювати спосіб стягнення аліментів в силу приписів частини третьої статті 181 СК України є безумовним правом одержувача аліментів (відповідача).

Постановою Львівського апеляційного суду від 06 квітня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 27 вересня 2022 року та додаткове рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 30 вересня 2022 року залишено без змін.

05 травня 2023 року ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 через систему електронний суд подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 27 вересня 2022 року, додаткове рішення Жидачівського районного суду Львівської області

від 30 вересня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 06 квітня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив вищевказані судові рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судове рішення у малозначній справі, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Предметом позову в цій справі є зменшення розміру аліментів, встановленого судовим наказом.

Отже, справа № 443/860/22, на судові рішення у якій подана касаційна скарга, є малозначною в силу закону.

Касаційна скарга не містить посилань та обґрунтування підстав перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених у малозначній справі, а судом касаційної інстанції відповідних обставин не встановлено.

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року.

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій в межах своїх повноважень, заявник не переконав у наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

З урахуванням того, що касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, яке не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 27 вересня 2022 року, додаткове рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 30 вересня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 06 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров