Справа №345/5447/23
Провадження № 2-о/345/157/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.11.2023 р.

м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Юрчак Л.Б., секретаря судового засідання Пилипів Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту приналежності правовстановлюючих документів,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеною заявою. Свої вимоги мотивує тим, що 27.09.2011 року вернувся до нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину по заповіту після смерті матері ОСОБА_3 , яка за життя, а саме 16.04.2003 р. зробила на нього заповіт, яким заповіла йому все майно, яке буде належати на час її смерті в тому числі і земельну ділянку. На земельну ділянку нотаріусом було прийнято постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину із-за того, що у державному акті на право приватної власності на землю, серії І-ІФ №007169 виданого 16.11.1999 року Підмихайлівською с/р, власником зазначена, як « ОСОБА_4 », а померла як « ОСОБА_5 » у свідоцтві про смерть. Таким чином вищевказаний правовстановлюючий документ як держаний акт на право власності на земельну ділянку із іменем « ОСОБА_3 » не дає підстави нотаріусу встановити, що він саме належав померлій ОСОБА_3 , що призвело до неможливості реалізувати належним чином йому право на спадщину. Через дану обставину ОСОБА_1 не може право на спадщину за заповітом, а тому змушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту приналежності правовстановлюючих документів.

Заявник подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просить заяву задоволити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала суду аяву про розгляд справи у його відсутності, просить заяву задоволити.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

У відповідності з п. 6 ч. 1ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.03.2011 року помирає мати заявника ОСОБА_3 .

27.09.2011 року заявник звернувся до нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину по заповіту після смерті його матері ОСОБА_3 , яка ще за життя, а саме 16.04.2003 р. зробила на нього заповіт, яким заповіла йому все майно, яке буде належати на час її смерті в тому числі і земельну ділянку.

На будинковолодіння та грошові вклади заявнику було видано свідоцтво про право на спадщину, а на земельну ділянку нотаріусом було прийнято постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину із-за того, що у державному акті на право приватної власності на землю, серії І-ІФ №007169 виданого 16.11.1999 р. Підмихайлівською с/р, власником зазначена як « ОСОБА_4 », а померла як « ОСОБА_5 » у свідоцтві про смерть.

Той факт, що держаний акт про право приватної власності на землю від 16.11.1999 р., серія І-ІФ №007169 виданий на ім`я ОСОБА_3 належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , стверджується наступними документами:

Ім`я матері заявника в різних правовстановлюючих документах писалось то ОСОБА_5 , то ОСОБА_6 , то ОСОБА_4 . Так із трудової книжки матері заявника видно, що вона ОСОБА_3 , 1930 р.н., працювала в колгоспі «Авангард» з 1971 року, який у подальшому був реорганізований у колгосп «Вільне Прикарпаття», який у свою чергу реорганізований у с/п «Прогрес».

Після ліквідації колгоспу почали видавати майнові сертифікати, де вже був виписаний майновий сертифікат правонаступником с/п «Прогрес» на ім`я ОСОБА_3 , 1930 р.н., але виданий ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою Підмихайлівського старостинського округу№2 с. Підмихайля Новицької с/р ОТГ за №315 від 05.10.2023 р.

Також із записів Підмихайлівського старостинського округу №2 в по господарській книзі №2 за 1986-1990 р.р. під особовим рахунком № НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 станом на 1986 р. проживали і були зареєстровані:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 / голова домогосподарства, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син.

Згідно довідки Старостинського округу №2 с. Підмихайля Новицької сільської Ради від 27.09.2023 р. за №365 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала і була зареєстрована по АДРЕСА_1 та земельна ділянка /пай/ площею 0,46 га державний акт на право приватної власності на землю І-ІФ №007169 видано на прізвище ОСОБА_3 .

В даному будинку до дня смерті з ОСОБА_3 проживав і були зареєстровані ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , син, ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Заповіт від імені ОСОБА_3 у Підмихайлівсьому старостинському окрузі не посвідчувався.

З вищенаведених записів по господарського обліку за 1986-1990 р.р. та 2011 року видно, що в одному і тому ж будинковолодінні по АДРЕСА_1 із заявником проживала його мати ОСОБА_7 за якою числився вищевказаний будинок та земельна ділянка згідно державного акту серія І-ІФ №007169.В державному акті на право приватної власності на землю, серія І-ІФ №007169 виданого Підмихайлівською с/Радою 16.11.1999 р. власником значиться ОСОБА_3 , якій передано у приватну власність 0,46 га земельної ділянки розташованої на території села Бережниця Підмихайлівської с/ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Проте цей же державний акт був на руках ОСОБА_3 , яка 16.04.2003 року зробила заповіт на ім`я заявника, в якому вказала, що заповідає йому все майно де б воно не було і з чого б воно не складалося та заповідає конкретно земельну ділянку розміром 0,46 га, що знаходиться в селі Бережниця, згідно державного акту І-ІФ №007169 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

З вище перелічених документів видно, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , була одною і тою ж особою, оскільки їх місце проживання збігається із одним і тим же будинковолодінням по АДРЕСА_1 . Працювала в колгоспі, де отримала майновий сертифікат та пай на який був виданий цей державний акт, який ОСОБА_3 заповіла заявнику ОСОБА_1 у вигляді земельної ділянки згідно цього державного акту.

Отже, суд вважає, що аналіз письмових доказів, які містяться в матеріалах справи, а також пояснення заявника та зацікавленої особи, викладені в заявах, свідчать про те, що держаний акт про право приватної власності на землю від 16.11.1999 р., серія І-ІФ №007169 виданий на ім`я ОСОБА_3 належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать його цивільні права, а саме право на отримання спадщини за заповітом. Іншої можливості встановити цей факт заявник немає, а тому заява підлягає задоволенню.

При цьому, суд вважає, що заявник позбавлений можливості у позасудовому порядку встановити факт належності правовстановлюючих документів.

На підставі викладеного, керуючись ст.258, 259, 263-265, 268, 315, 319, 354 ЦПК України, суд ,

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту приналежності правовстановлюючих документів- задоволити.

Встановити, що держаний акт про право приватної власності на землю від 16.11.1999 р., серія І-ІФ №007169 виданий на ім`я ОСОБА_3 належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя :