Справа № 342/92/23
Провадження № 2/342/198/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.

секретаря судового засідання Матієк І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до Городенківської міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними спорудами в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 звернувся в суд з позовною заявою до Городенківської міської ради Івано-Франківської області (місцезнаходження: вул. Шевченка, 77 м. Городенка Івано-Франківської області), в якому просить ухвалити судове рішення, яким визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 , актовий запис про смерть №7. Заповітного розпорядження спадкодавець не здійснила. На час смерті ОСОБА_2 був чинним ЦК УРСР 1963 р. Згідно довідки Незвиського старостинського округу Городенківської міської ради від 18.01.2023 р. №9/12, на момент смерті ОСОБА_2 у житловому будинку по АДРЕСА_2 був зареєстрований її син - позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно довідки від 18.01.2023 року №9/13, виданої Незвиським старостинського округу даний житловий будинок належав до суспільної групи господарства - колгоспний двір. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_2 . Вищезгаданий будинок в заставі або під арештом не перебуває, побудований у встановленому законом порядку. В дворі самовільно збудованих будівель не має. Спору за вказано вище майно теж немає. Інших претендентів на майно після смерті спадкодавця, крім самого позивача немає. Згідно довідки Незвиського старостинського округу Городенківської міської ради №9/11 від 18.01.2023 р. за вказаним домогосподарством закріплено земельну ділянку площею 0,1500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,4400 га для ведення особистого селянського господарства. Оформити спадкування позивач не може, оскільки відсутній оригінал документа, який посвідчував би право власності спадкодавця ОСОБА_2 на вищезгаданий будинок. Постановою державного нотаріуса Білоконь К.С. Городенківської районної державної нотаріальної контори від 05.05.2018 №914/02-31, постановлено відмовити ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки спадкоємець не надав документ, що посвідчує право власності спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок.

31 січня 2023 року відкрито провадження у даній цивільній справі; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; витребувано з Городенківської державної нотаріальної контори Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області.

19 квітня 2023 р. закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 10:30 год. 08.05.2023 у в приміщенні Городенківського районного суду Івано-Франківської області (м. Городенка вул. Героїв Євромайдану, 7, зал судових засідань № 2).

Учасники справи в судове засідання 08.05.2023 не з`явилися.

Позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовільнити.

Відповідач Городенківська міська рада до суду подала заяву, в якій просить розглядати справу без участі їх представника за наявними в матеріалах справи документами.

Ч.3 ст.211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті).

Згідно статті 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно архівних даних станом на 31.12.2012 в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації право власності на нерухоме майно в АДРЕСА_2 не зареєстровано, що доводиться копією виписки з інвентаризаційних матеріалів Вих. № 58121 від 28.03.2017, виданою Коломийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації.

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №322914265 від 15.02.2023 стверджується, що відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок АДРЕСА_2 , відсутні.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Як слідує з копії Рішення XVI сесії XXI скликання Незвиської сільської ради народних депутатів Городенківського району Івано-Франківської області від 31 грудня 1993 року «Про передачу земель у приватну власність» - ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, загальною площею 0,15 га.

Позивач ОСОБА_1 користується земельною ділянкою для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_2 , площею 0,1500 га, що доводиться довідкою № 9/11 від 18.01.2023, виданою Незвиським старостинським округом Городенківської міської ради.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення», яка втратила чинність 30 грудня 2004 року, було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, при цьому введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності, збудованих до 05 серпня 1992 року, не передбачалося.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1).

У частині третій статті 12, частині першій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною другою статті 89 ЦПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_2 встановлено, що житловий будинок споруджено в 1961 році, господарські будівлі і споруди в 1980, 1984 роках.

Згідно Звіту житлового будинку з надвірними спорудами, складеного ЕТ-ВО "Придністров`я" на підставі договору № 310 від 14.12.2022, ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_2 станом на 14.12.2022 становить - 59200 грн.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Цими Вказівками передбачено, що суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї).

Згідно ксерокопій погосподарських книг, виданих Незвиським старостинським округом Городенківської міської ради, в господарстві по АДРЕСА_2 , суспільна група якого - «колгоспника», проживали:

-за 1961-1963 роки - ОСОБА_3 , голова сім`ї, 1909 р.н., ОСОБА_4 , дочка, 1934 р.н., ОСОБА_5 , внука, 1957 р.н., ОСОБА_6 , дочка, 1941 р.н., ОСОБА_2 , дочка, 1932 р.н., ОСОБА_7 , внука, 1954 р.н., ОСОБА_1 , внук, 1962 р.н.;

-за 1964-1966 роки - ОСОБА_8 , голова сім`ї, 1908 р.н., ОСОБА_2 , дочка, 1932 р.н., ОСОБА_7 , внука, 1954 р.н., ОСОБА_1 , внук, 1962 р.н.;

-за 1967-1969 роки - ОСОБА_8 , голова сім`ї, 1908 р.н., вибула, ОСОБА_2 , дочка, 1932 р.н., ОСОБА_7 , внука, 1954 р.н., ОСОБА_1 , внук, 1962 р.н.;

-за 1971-1973 роки - ОСОБА_2 , голова сім`ї, 1932 р.н., ОСОБА_7 , дочка, 1954 р.н., ОСОБА_1 , син, 1962 р.н.;

-за 1974-1976 роки - ОСОБА_2 , голова сім`ї, 1932 р.н., ОСОБА_7 , дочка, 1954 р.н., ОСОБА_1 , син, 1962 р.н.;

-за 1977-1995 роки - ОСОБА_2 , голова сім`ї, 1932 р.н., ОСОБА_1 , син, 1962 р.н.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 була дочкою ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , запис за № 14 від 14.03.1932, що стверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 18.08.1978.

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 78 років в с.Незвисько Городенківського району Івано-Франківської області, що доводиться копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 від 24.09.1987.

Житловий будинок із надвірними спорудами, в якому проживала і була зареєстрована ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , розташований в АДРЕСА_2 , що стверджується довідкою № 9/14 від 18.01.2023, виданою Незвиським старостинським округом Городенківської міської ради.

Згідно облікової картки об`єкта по господарського обліку на 2001-2005 роки наданої Незвиським старостинським округом Городенківської міської ради, членом господарства в АДРЕСА_2 був ОСОБА_1 , який вибув з господарства 15.04.2004.

Згідно облікової картки об`єкта по господарського обліку на 2011-2022 роки наданої Незвиським старостинським округом Городенківської міської ради, власником, користувачем господарства в АДРЕСА_2 був ОСОБА_1 .

У зв`язку із набранням чинності Закону України «Про власність», з 15 квітня 1991 року колгоспні двори припинили своє існування, а правовідносини щодо майна колгоспного двору змінилися, оскільки належне на праві сумісної власності майно колгоспного двору трансформувалося у спільну часткову власність колишніх членів колгоспного двору.

За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Отже, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Згідно довідки № 9/149 від 13.04.2023, виданої Незвиським старостинським округом Городенківської міської ради, ОСОБА_8 , 1909 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 1967 року проживала по АДРЕСА_2 та відповідно не брала участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору по АДРЕСА_2 .

Станом на 15.04.1991 рік в житловому будинку в АДРЕСА_2 були зареєстровані така особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , голова господарства, двір колгоспника; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син, що стверджується довідкою № 9/13 від 18.01.2023, виданою Незвиським старостинським округом Городенківської міської ради.

Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 на праві спільної часткової власності по 1/2 частині належав колишнім членам колгоспного двору- ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 67 років в м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області, запис № 7 від 21.05.1999, що доводиться копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 від 21.05.1999. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Оскільки ОСОБА_2 померла до 1 січня 2004 року, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно ст. 560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

На момент смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і проживала в АДРЕСА_2 , був зареєстрований син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується довідкою № 9/12 від 18.01.2023, виданою Незвиським старостинським округом Городенківської міської ради.

Про те, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є сином ОСОБА_2 доводиться копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 від 29.10.1962.

Із наданих позивачем копій: по господарських книг, Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України № 1 від 14.03.2023, Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 6 від 14.03.2023 вбачається, що у ОСОБА_2 була дочка ОСОБА_7 .

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_5 , виданого 15.08.2005, ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 в м. Городенка Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 73 від 15.08.2005.

Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом спадкодавця ОСОБА_2 , який прийняв спадщину після її смерті, вступив в управління та володіння спадковим майном є її син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Повідомленням Городенківської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 112/01-16 від 04.02.2023 та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 71365247 від 03.02.2023, стверджується, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заведена.

До складу спадщини ОСОБА_2 входить частина житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору.

При зверненні ОСОБА_1 до державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Капріян С.В. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , нотаріус відмовила у зв`язку із тим, що спадкоємець не надав документ, який посвідчував би право власності спадкодавця ОСОБА_2 на вищезгаданий спадковий житловий будинок, що доводиться копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 914/02-31 від 05.05.2018.

Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку.

Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку.

Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 ,якому як колишньому члену колгоспного двору належить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , після смерті матері ОСОБА_2 , фактично став власником ще 1/2 частини вищезгаданого житлового будинку з надвірними спорудами, користується ними. Однак, через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок, та його реєстрацію як колгоспного двору, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області.

На підставі ст.ст. 120, 123, 563, 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати заОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Місце проживання позивача ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 .

Місцезнаходження відповідачаГороденківської міської ради Івано-Франківської області - вул. Шевченка, 77 м. Городенка Івано-Франківської області.

Судове рішення складено 08.05.2023.

Суддя: Федів Л. М.