Справа №701/1080/23
Номер провадження2/701/406/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2023 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого судді - В.Л. Маренюка

за участю секретаря - Н.В. Філіпчак

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за позовом ОСОБА_1 до Маньківської селищної ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

На підставу своїх вимог спирається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Попівка, Маньківського району Черкаської області померла мати позивача ОСОБА_2 .

Довідка виконавчого комітету Маньківської селищної ради Уманського району Черкаської області с. Кривець від 01.06.2023 року № 40 підтверджує, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживала одна за адресою АДРЕСА_1 , де і була зареєстрована.

Також дана довідка інформує, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 є діти: ОСОБА_3 , 1959р.н., ОСОБА_4 , 1955р.н., ОСОБА_1 (позивач по справі), ОСОБА_5 , 1970р.н.

Заповіт від імені ОСОБА_2 виконавчим комітетом Попівської сільської ради та старостою с. Попівка не посвідчувався.

Після смерті матері у встановлений законом строк позивач прийняв спадщину, подавши відповідну заяву до Маньківської державної нотаріальної контори, де заведено спадкову справу №124 за 2003 рік.

Разом з тим, інші спадкоємці за законом, вказані у вищезазначеній довідці виконавчого комітету Маньківської селищної ради Уманського району Черкаської області с. Кривець від 01.06.2023 року № 40, надали письмові заяви, якими підтверджують, що спадщини після смерті ОСОБА_2 не приймали і не прийматимуть, відмовились від її прийняття на користь ОСОБА_1 , позивача по справі.

11.10.2023 року державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г., позивачу видано Свідоцтво про право на спадщину за законом у спадковій справі №124 за 2003 рік, зареєстроване в реєстрі за №1381.

Даним свідоцтвом нотаріусом посвідчено, що на підставі ст.1261 Цивільного кодексу України, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна гр. ОСОБА_2 , 1935 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її син - гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: с. Попівка Уманський район Черкаська область.

Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з житлового будинку АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Маньківською державною нотаріальною конторою Черкаської області 02 лютого 1999 року за р.№160. Право власності на вказане майно зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав №349996629 від 11.10.2023.

Разом з тим, після смерті матері залишилось інше спадкове майно земельна ділянка площею 0,3494га під кадастровим номером :01:003:0069 для ведення особистого селянського господарства, що розташована в АДРЕСА_1 . Власне, на цій же земельній ділянці розташований житловий будинок, який вже переоформлено позивачем в порядку спадкування після смерті матері, про що видано свідоцтво про право на спадщину.

При цьому, як вбачається з наявного правовстановлюючого документа, за життя мати отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Маньківською державною нотаріальною конторою 02.02.1999 року у спадковій справі №28 за 1999 рік, зареєстроване в реєстрі за №162. Даним свідоцтвом нотаріально посвідчено, що на підставі статті 529 Цивільного кодексу України спадкоємцем майна гр. ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , є його дружина, ОСОБА_2 , що проживає в селі Попівка, Маньківського району, Черкаської області. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки розміром 0,3494га, розташованої в селі Попівка, Маньківського району, Черкаської області, переданої для ведення особистого підсобного господарства.

Також, наявним є державний акт на право приватної власності на землю серії ЧР-ІІ-18-40, виданий 22.10.1998 року Попівською сільською радою народних депутатів на підставі рішення №1/23 від 14.03.1994 року, згідно якого власником вказаної земельної ділянки під кадастровим номером :01:003:0069 вказаний ОСОБА_6 .

Також, наявність та належність вказаного майна підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НВ-023 від 05.06.2023, у якому актуалізовано та ідентифіковано дані земельної ділянки згідно усіх необхідних визначених реквізитів, в тому числі щодо кадастрового номера, адреси, цільового призначення, площі.

Згідно даної інформації вбачається, що власником земельної ділянки площею 0,3494га під кадастровим номером :01:003:0069 для ведення особистого селянського господарства, що розташована в АДРЕСА_1 , форма власності приватна, є ОСОБА_6 .

10.10.2023 року позивач звернувся до Маньківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,3494га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала матері ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину отримано постанову державного нотаріуса Маньківської державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г., про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.10.2023 року, якою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане спадкове майно.

Відмова у видачі свідоцтв про право на спадщину мотивована тим, що ОСОБА_2 за життя не було зареєстровано виникнення права власності на належну їй земельну ділянку. Одночасно нотаріусом повідомлено, що на підставі заяви ОСОБА_1 від 15.04.2003 року про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері - ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори Заїчко В.П., була відкрита спадкова справа №124 за 2003 рік. За даними Спадкового реєстру було перевірено наявність відкритої спадкової справи, спадкового договору чи заповіту, складеного спадкодавцем. На момент заведення спадкової справи, заповіти, спадкові договори та спадкові справи на ім`я та від імені ОСОБА_2 були відсутні, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду.

Позивач до суду не з`явився, але в своїй позовній заяві просить справу слухати в його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в підготовче засідання не з`явився, але згідно письмової заяви позовні вимоги позивача визнає та просить справу слухати у її відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Попівка, Маньківського району Черкаської області у віці 64 років померла мати позивача ОСОБА_2 , про що 26.07.1999 року складено відповідний актовий запис за № 12, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим повторно 04.10.2017 року Маньківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.

Довідка виконавчого комітету Маньківської селищної ради Уманського району Черкаської області с. Кривець від 01.06.2023 року № 40 підтверджує, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживала одна за адресою АДРЕСА_1 , де і була зареєстрована.

Також дана довідка інформує, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 є діти: ОСОБА_3 , 1959р.н., ОСОБА_4 , 1955р.н., ОСОБА_1 (позивач по справі), ОСОБА_5 , 1970р.н. Заповіт від імені ОСОБА_2 виконавчим комітетом Попівської сільської ради та старостою с. Попівка не посвідчувався.

Після смерті матері у встановлений законом строк позивач прийняв спадщину, подавши відповідну заяву до Маньківської державної нотаріальної контори, де заведено спадкову справу № 124 за 2003 рік. Інші спадкоємці за законом, вказані у вищезазначеній довідці виконавчого комітету Маньківської селищної ради Уманського району Черкаської області с. Кривець від 01.06.2023 року № 40, надали письмові заяви, якими підтверджують, що спадщини після смерті ОСОБА_2 не приймали і не прийматимуть, відмовились від її прийняття на користь ОСОБА_1 , позивача по справі.

11.10.2023 року державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г., позивачу видано Свідоцтво про право на спадщину за законом у спадковій справі №124 за 2003 рік, зареєстроване в реєстрі за №1381.

Даним свідоцтвом нотаріусом посвідчено, що на підставі ст.1261 Цивільного кодексу України, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна гр. ОСОБА_2 , 1935 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її син - гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: с. Попівка Уманський район Черкаська область.

Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з житлового будинку АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Маньківською державною нотаріальною конторою Черкаської області 02.02.1999 року за р. №160. Право власності на вказане майно зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав №349996629 від 11.10.2023.

Після смерті матері залишилось інше спадкове майно земельна ділянка площею 0,3494га під кадастровим номером :01:003:0069 для ведення особистого селянського господарства, що розташована в АДРЕСА_1 . Власне, на цій же земельній ділянці розташований житловий будинок, який вже переоформлено позивачем в порядку спадкування після смерті матері, про що видано свідоцтво про право на спадщину. Як вбачається з наявного правовстановлюючого документа, за життя мати отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Маньківською державною нотаріальною конторою 02.02.1999 року у спадковій справі №28 за 1999 рік, зареєстроване в реєстрі за №162. Даним свідоцтвом нотаріально посвідчено, що на підставі статті 529 Цивільного кодексу України спадкоємцем майна гр. ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , є його дружина, ОСОБА_2 , що проживає в селі Попівка, Маньківського району, Черкаської області. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки розміром 0,3494га, розташованої в селі Попівка, Маньківського району, Черкаської області, переданої для ведення особистого підсобного господарства.

Державний акт на право приватної власності на землю серії ЧР-ІІ-18-40, виданий 22.10.1998 року Попівською сільською радою народних депутатів на підставі рішення №1/23 від 14.03.1994 року, згідно якого власником вказаної земельної ділянки під кадастровим номером :01:003:0069 вказаний ОСОБА_6 . Наявність та належність вказаного майна підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НВ-023 від 05.06.2023, у якому актуалізовано та ідентифіковано дані земельної ділянки згідно усіх необхідних визначених реквізитів, в тому числі щодо кадастрового номера, адреси, цільового призначення, площі.

Власником земельної ділянки площею 0,3494 га під кадастровим номером :01:003:0069 для ведення особистого селянського господарства, що розташована в АДРЕСА_1 , форма власності приватна, є ОСОБА_6 .

10.10.2023 року позивач звернувся до Маньківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,3494га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала матері ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину отримано постанову державного нотаріуса Маньківської державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г., про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.10.2023 року, якою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане спадкове майно, мотивовану тим, що ОСОБА_2 за життя не було зареєстровано виникнення права власності на належну їй земельну ділянку. Одночасно нотаріусом повідомлено, що на підставі заяви ОСОБА_1 від 15.04.2003 року про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері - ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори була відкрита спадкова справа №124 за 2003 рік. За даними Спадкового реєстру було перевірено наявність відкритої спадкової справи, спадкового договору чи заповіту, складеного спадкодавцем. На момент заведення спадкової справи, заповіти, спадкові договори та спадкові справи на ім`я та від імені ОСОБА_2 були відсутні.

Згідно п.4.12 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у справі всіх необхідних документів.

Згідно п.4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Також повідомлено, що в якості правовстановлюючого документа ОСОБА_1 було надано свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене Маньківською державною нотаріальною конторою 02 лютого 1999 року за р.№162 та Витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку, в якому вказано, що земельна ділянка зареєстрована ще за ОСОБА_6 , тобто виявлено, що вказана земельна ділянка не зареєстрована у Державному земельному кадастрі за спадкодавцем ОСОБА_2 .

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Нотаріусом перевірено наявність та склад спадкових відносин, наявність та належність спадкового майна спадкодавцеві, підтверджено наявність та факт прийняття спадщини позивачем, відсутність інших спадкоємців, що вбачається із наданої інформації.

Таким чином, за сукупності інформації, яка міститься у довідці виконавчого комітету Маньківської селищної ради Уманського району Черкаської області с. Кривець від 01.06.2023 року № 40, у свідоцтві про право на спадщину за законом від 11.10.2023 у спадковій справі №124 за 2023 рік, у постанові державного нотаріуса Маньківської державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г., від 10.10.2023 року, з урахуванням заяв-відмов від прийняття спадщини ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , вбачається, що єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 , з кола спадкоємців, визначеного законом, є лише ОСОБА_1 , позивач по справі.

У зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, у позивача-спадкоємця немає можливості оформити право власності на спадкове майно у іншому порядку, ніж шляхом звернення з даним позовом до суду про визнання права власності на майно в порядку спадкування, оскільки іншої можливості оформити право власності на майно немає.

Разом з тим, хоча у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, наявні документи підтверджують те, що майно дійсно належало покійній матері позивача, право на земельну ділянку у неї виникло за життя, свідоцтво про право на спадщину на майно вона за життя отримала, однак зареєструвати не встигла у зв`язку із смертю. Тому, вимушений звертатись до суду з даним позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Наявність та належність спадкового майна спадкодавцеві підтверджується як власне даними Витягу з Державного земельного кадастру № НВ-023 від 05.06.2023, так і даними Державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР-ІІ-18-40, виданий 22.10.1998 та даними свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Маньківською державною нотаріальною конторою 02.02.1999 року у спадковій справі №28 за 1999 рік, зареєстрованого в реєстрі за №162.

За цих обставин діє п.1 Перехідних положень Земельного кодексу України, яким встановлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Декретом Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15/92 «Про приватизацію земельних ділянок» було встановлено, що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Статтею шостою цього ж Декрету було зупинено дію частини другої статті 17 і статті 23 Земельного кодексу України (в редакції 1992 року), якими передбачалося, що право власності виникає лише з дня видачі та державної реєстрації державного акта на право власності на земельну ділянку. Однак дія цих статей Земельного кодексу (в редакції 1992 року) зупинялася лише для громадян України при передачі їм безоплатно у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених цим Кодексом.

Отже, якщо у громадянина була у користуванні земельна ділянка для ведення особистого підсобного (селянського) господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва і рішенням місцевої ради така земельна ділянка була передана йому у приватну власність, то з дня прийняття цього рішення радою у такого громадянина вже по-суті виникло право власності на земельну ділянку. І якщо такий громадянин помер, не отримавши державного акта на право власності на земельну ділянку, його спадкоємці мають право виготовити вже на себе державний акт. Однак, з 01.01.2013 року такі державні акти взагалі не виготовляються і не видаються, а діє порядок державної реєстрації прав власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» та приписи відповідного Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015р. № 1127.

При цьому, скористатись даним порядком позивач не має можливості, оскільки для цього потрібно надати свідоцтво про право на спадщину, у видачі якого нотаріусом відмовлено, що у свою чергу змушує звертатись до суду з даним позовом про визнання права власності на спадкове майно. При цьому, виходячи з викладеного вище, право власності на це майно виникло у спадкодавця (матері позивача) за життя з часу прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. За ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

За ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 ЦК України.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» надано такі роз`яснення:

Відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України.

Статтею 16 ЦК України надано право кожній особі звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав може бути визнання права.

Частина 4 ст. 319 ЦК України визначає, що власність зобов`язує. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В даному випадку, відповідно до закону спадщина належить позивачу з часу відкриття спадщини. Як спадкоємець, позивач має право на набуття майна у власність в порядку спадкування, зобов`язаний утримувати майно, здійснити його державну реєстрацію, проте не може цього робити у зв`язку з відсутністю документа, який засвідчує право власності та відсутністю можливості його отримати у зв`язку із смертю спадкодавця та відсутністю можливості оформити свої права на спадщину в нотаріальному порядку, тому суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають до повного задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 77, 78, 81, 141, 200, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 16, 319, 322, 328, 377, 392, 1216, 1218, 1220, 1223, 1225, 1268 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Попівка, Маньківського району, Черкаської області, право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,3494 га, кадастровий номером :01:003:0069, що розташована в АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського Апеляційного суду впродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя В.Л. Маренюк