Справа № 577/5535/23
Провадження № 2-о/577/314/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" жовтня 2023 р.

Суддя Конотопського міськрайонного суду Сумської області Семенюк І.М., ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа виконавчий комітет Бочечківської сільської ради Конотопського району Сумської області про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку окремого провадження з заявою , в якій просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною та встановити на нею опіку, а його призначити опікуном.

Ознайомившись з матеріалами заяви та його змістом, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч. 1, 3 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Заява про визнання особи недієздатною повинна відповідати як загальним вимогам, передбаченим у ст.175 ЦПК України, так і спеціальним, які містяться у ст. 297 ЦПК України.

Частиною 3 ст. 296 ЦПК України визначено, що заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

З поданій заяві вказано, що ОСОБА_2 доводиться рідною сестрою прабабусі заявника. Однак, ні вказані обставини жодним документом не підтверджені, ні що вони є близькими родичами чи членами однієї сім`ї. З акту обстеження, долученого до справи, вбачається, що ОСОБА_2 проживає одна за адресою АДРЕСА_1 , з її слів, чоловіка та дітей не має, має хронічні захворювання та потребує постійного стороннього догляду.

Реєстрація за однією адресою заявника і особи, яку він бажає визнати недієздатною, не дає підстави вважати, що вони є членами однієї сім`ї чи близькими родичами.

Згідно ч.3 ст.297 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Предметом доказування в даній категорії справ є: наявність хронічного, стійкого психічного розладу; факти, що підтверджують, що громадянин не може розуміти значення своїх дій та керувати ними; причинний зв`язок між психічним розладом і тим, що громадянин не здатний усвідомлювати значення своїх дій керувати ними; досягнення встановленого законом віку громадянином, відносно якого ставиться питання про визначення його недієздатним; інші обставини; висновок судово-психіатричної експертизи; довідки з медичної установи; довідки про постановку на облік у психіатричній установі; виписка з історії хвороби.

Усі доводи і докази щодо предмету доказування мають бути чітко і детально викладені заявником у поданій заяві.

В порушення зазначених вимог процесуального закону, заявник в обґрунтування своїх вимог не зазначив та не надав суду докази, що свідчать про наявність у ОСОБА_2 психічних захворювань, які діагностовано лікарями, та існують на дату звернення до суду з даною заявою станом на 10 жовтня 2023 року, ( а саме: виписки із історії хвороби психіатричних закладів , амбулаторної картки хворого, довідки про знаходження, перебування на обліку особи у психіатричних лікувальних закладах тощо.). Відсутність зазначених даних позбавить суд в подальшому вирішити питання щодо призначення судово-психіатричної експертизи - однієї з найважливіших процесуальних дій, яка має бути проведена в ході підготовки до судового розгляду справ про визнання фізичної особи недієздатною. Призначення такої експертизи тільки на підставі заяви про визнання особи недієздатною без достатньо обґрунтованих припущень про наявність у ОСОБА_2 душевної хвороби станом на день розгляду заяви, буде порушенням прав, гарантованих їй ч. 2 ст. 28 та ч.1 ст. 64 Конституції України.

Відповідно до ст. 41 ЦК України, правовими наслідками визнання особи недієздатною є, зокрема, відсутність у неї права вчиняти самостійно будь-якого правочину. Такі дії від імені недієздатної особи вчиняє її опікун.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Отже призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою.

Однак, в долучених до заяви матеріалах відсутні як подання органу опіки та піклування, так і будь-які інші докази, необхідні для складення подання, і мають бути подані особою, яка претендує на опікунство і що вона може бути опікуном.

Відповідно до ч.1 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Вищевикладені обставини свідчать про те, що подана заява не відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства, а тому її слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

У разі усунення у вказаний строк недоліків, заява буде вважатись поданою в день первісного її подання до суду. Інакше , -заява вважається неподаною і повертається заявнику з доданими до неї документами, не пізніше п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 4, 175, 185, 297, 353 ЦПК України, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особи виконавчий комітет Бочечківської сільської ради Конотопського району Сумської області про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки залишити без руху.

Надати заявнику для усунення вказаних в ухвалі недоліків строк десять днів з дня вручення копії цієї ухвали та роз`яснити, якщо заявник не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається не поданою і повертається заявникові.

Копію ухвали надіслати заявникові.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її постановлення.

СуддяІ. М. Семенюк