Справа № 555/756/23
Номер провадження 2-о/555/60/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2023 року

Березнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Мельничук Н. В.

при секретарі Кравчук С. Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Березне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , заінтересована особа : Березнівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану західного міжрегіонального управління юстиції (м.Львів) про встановлення факту смерті, -

В С Т А Н О В И В:

І.Стислий виклад позиції заявника.

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла рідна матір заявник ОСОБА_2 . Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 14.01.1959 року, заявник є сином покійної ОСОБА_2 . Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , виданого відділом ЗАГС Кіровського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки місце смерті ОСОБА_2 є Донецька Народна Республіка, м.Кіровське. Відповідно до довідки про причину смерті 106/о № 7 від 10 січня 2022 року, виданої республіканським бюро судово-медичної експертизи ДНР причина смерті ОСОБА_2 ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний корона склероз, хронічна серцево-судинна недостатність. Маючи в наявності довідку про причину смерті 106/о № 7 від 10.01.2022 року, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , заявник ОСОБА_1 звернулася до Березнівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану західного міжрегіонального управління юстиції (м.Львів) щодо реєстрації смерті своєї покійної матері ОСОБА_2 . Проте, Березнівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану західного міжрегіонального управління юстиції (м.Львів) відмовив в реєстрації смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Кіровське ДНР з причини відсутні підстави для державної реєстрації смерті та видачі свідоцтва про смерть українського зразку відповідно до законодавства України на підставі, наданих заявником, документів. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану громадян заявни не має можливості, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, який може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».Встановлення факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті померлої особи, проведеної державним органом України.

ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

25 квітня 2023 року заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з"явився - представник заявника - адвокат Оніщук М.А. подала до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи без її участі та без участі заявника , заяву підтримала, просить задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, не заперечує щодо задоволення заяви.

Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися.

ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла рідна матір заявник ОСОБА_2 . Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 14.01.1959 року, заявник є сином покійної ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , виданого відділом ЗАГС Кіровського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки місце смерті ОСОБА_2 є Донецька Народна Республіка, м.Кіровське.

Відповідно до довідки про причину смерті 106/о № 7 від 10 січня 2022 року, виданої республіканським бюро судово-медичної експертизи ДНР причина смерті ОСОБА_2 ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний корона склероз, хронічна серцево-судинна недостатність.

Маючи в наявності довідку про причину смерті 106/о № 7 від 10.01.2022 року, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , заявник ОСОБА_1 звернулася до Березнівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану західного міжрегіонального управління юстиції (м.Львів) щодо реєстрації смерті своєї покійної матері ОСОБА_2 . Проте, Березнівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану західного міжрегіонального управління юстиції (м.Львів) відмовив в реєстрації смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Кіровське ДНР з причини відсутні підстави для державної реєстрації смерті та видачі свідоцтва про смерть українського зразку відповідно до законодавства України на підставі, наданих заявником, документів.

Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану громадян заявни не має можливості, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, який може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Встановлення факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті померлої особи, проведеної державним органом України.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 9 Закону України від 15 квітня 2014 року № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до пункту 1 Постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», визнані тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Відповідно до ст. 14 глави 4 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, суд при розгляді даної справи повинен врахувати висновки Європейського суду з прав людини, які зроблені у справах проти Туреччини, зокрема у справі "Loizidou v Turkey", а також у справі "Cyprus v Turkey", а також проти Молдови та Росії, зокрема у справі "Mozer v Republic of Moldova and Russia", "Haseu and Others v Moldova and Russia", де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони.

Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у наданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зокрема зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади, протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це б становило позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належить.

Аналогічного висновку дійшов ВС у постанові від 22 жовтня 2018 року у справі № 235/2357/17 (адміністративне провадження № К/9901/2383/17).

Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини та практику ВС, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті особи для реалізації майнових та немайнових особистих прав заявниці, суд має дотримуватись вимог ст. 294 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів в сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на окупованій території.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

З огляду на викладене, вважаю, що дійсно для проведення державної реєстрації смерті у заявника є об`єктивні перешкоди.

У відповідності до пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до частин першої та другої статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 315-319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт смерті ОСОБА_2 - громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження: Україна село В-Сірогози Нижньосірогозького району Херсонської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Кіровське Донецька область Україна у віці 84 роки. На час смерті ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення підлягає до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду через Березнівський районний суд Рівненської області.

Відповідно до ч. 4ст. 317 ЦПК України, оскарження рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, не зупиняє його виконання.

Суддя: Мельничук Н. В.