Справа № 445/79/22
провадження № 2/445/81/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Сивака В. М.

секретаря судового засідання Захарчук Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи, що не заявляють вимоги на предмет спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., приватний виконавець Маковецький Зорян Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в:

В січні 2022року ОСОБА_1 звернулася до Золочівського районного суду Львівської області з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи, що не заявляють вимоги на предмет спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., приватний виконавець Маковецький Зорян Вікторович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В позові позивачка зазначає, щовона, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживає в АДРЕСА_1 .

Підтверджує, що нею дійсно було укладено договір іпотеки з Відповідачем, який посвідчено 09.04.2008р. приватним нотаріусом Куліцькою Н.Є. за реєстровим №1548 на період дії договору кредиту 09.04.2008р. по 09.04.2018року, і передано в іпотеку житловий будинок та земельну ділянку в АДРЕСА_1 і вона набула обов`язків майнового поручителя на виконання договору кредиту № LVZ0GA від 09.04.2008р., де боржник ОСОБА_2 , з яким вона не спілкується вже давно.

Зазначає, що 31.12.2021року отримала конверт від приватного виконавця Маковецького З.В., з якого взнала про наявність виконавчого документу, а саме про оскаржуваний виконавчий напис №2935 від 11.10.2019року.

Вказаний виконавчий напис пред`явлено до виконання приватному виконавцю Маковецькому З.В., який 26.11.2021року, який відкрив виконавче провадження (ВП №67667799) по примусовому виконанню вищевказаного виконавчого напису.

Зі змісту позову, позивач вважає, що такий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки заборгованість по договору не є безспірною, адже сума заборгованості зазначена в виконавчому написі 1 676441 грн. не відповідає вартості предмета іпотеки, який при вчиненні виконавчого напису взагалі не визначався, а позивач відповідає виключно в межах вартості предмета іпотеки, виходячи з Закону України «Про іпотеку». Також звертає увагу, що згідно ст. 35 Закону України «Про іпотеку» Поручитель і Боржник повинні бути повідомлені не менш, як за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань для їх ліквідації чи оспорення, чого зроблено конкретно відносно неї не було.

Крім того, вказує на факт існування рішення Золочівського районного суду Львівської області від 23.12.2014року №445/2310/14-ц, яке вступило в законну силу, і позов був пред`явлений на всю суму боргу, тим самим стягувач змінив строк дії кредитного договору. І така сума була 327 723,07грн., а не 1 676 441 грн. так як зазначено в оскаржуваному написі. Вступ такого рішення в законну силу, позбавляє відповідача в подальшому права нараховувати відсотки, пеню та штрафи, як нараховано в оскаржуваному виконавчому написі.

Крім того існує і інший виконавчий напис по даному кредитному договорі від 25.10.2017року, №10125, в якому зазначені інші суми для стягнення, та який, крім того, частково виконувався.

Про цей виконавчий напис, який оскаржується, позивач взнав 31.12.2021року та цього ж дня ознайомився з матеріалами виконавчого провадження через автоматизовану систему виконавчого провадження в мережі інтернет.

Ухвалою від 24.01.2022року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою Золочівського районного суду від 24.01.2022року позов забезпечено. Ухвалено зупинити стягнення на підставі виконавчого напису №2935, вчиненого 11.10.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок з господарськими та дворовими спорудами та земельну ділянку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що належить на праві власності позивачці ОСОБА_1 , виконавче провадження №67969511 від 21.12.2021 року, відкрите приватним виконавцем Маковецьким Зоряном Вікторовичем.

Позивач у судове засідання не з`явився, в судове засідання 26.04.2023року представник позивача, подав до суду заяву, у якій просив розглядати справу за відсутності сторони позивача, просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання явку повноважного представника не забезпечив, однак подав відзив, в якому виклав свої заперечення. В обгрунтування заперечень зазначено, що позивачем не надано доказів про відсутність заборгованості або невідповідність суми заборгованості, що зазначена у виконавчому написі. Про безспірність заборгованості свідчить сам факт існування між кредитором та боржником правовідносин, а також наявність заборгованості, яка підтверджена документами, згідно з переліком затвердженим КМ України, та який було надано нотаріусу для вчинення виконавчого напису. Щодо строку давності на звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, зазначає, що початок перебігу такого строку розпочинається з моменту припинення дії договору. Оскільки договір не був припиненим, так як договір є дійсним до моменту належного виконання сторонами зобов`язань, то відповідно стягувачем не пропущено строк на звернення для вчинення виконгавчого напису. Таким чином, оскільки позивач не спростував належними та допустимими доказами суму заборгованості, яка стягується з а виконавчим написом, або доказів щодо часткового чи повного погашення заборгованості, просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Треті особи в судове засідання не з`явилися, письмових пояснень не надали. Про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Тому суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового зсідання технічними засобами, згідно з ч.2ст. 247 ЦПК України, не здійснюється.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав:

Відповідно до статті 18 ЦК України , нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України від 2.09.1993року№3425-XII«Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі -Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат», визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису, стягувачем або його уповноваженим представником, нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку, передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік).

Отже, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до ст.50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

А відтак, право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.

Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Боржник має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис:

-з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису;

-з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат», у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством невизначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. (Постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17.)

Позивачем на спростування суми заборгованості подано Рішення Золочівського районного суду Львівської області від 23.12.2014року №445/2310/14-ц, згідно якого вбачається, що Відповідач вже звертався до суду відносно стягнення з Боржника, якому позивач є поручителем за кредитним договором № LVZ0GA від 09.04.2008р. та позов було пред`явлено на всю суму заборгованості, і така сума становила 327 723,07 грн.

Виходячи з Правових висновків Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018року №310/11534/13-ц, звернення стягнення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умов і строк дії кредитного договору.

Як видно зі змісту виконавчого напису, вчиненого тим же нотаріусам, однак 25.10.2017року №10125 по цьому ж договору № LVZ0GA від 09.04.2008р. сума заборгованості інша 1 267,172грн.

Таким чином наявні три варіанти суми заборгованості по договору № LVZ0GA від 09.04.2008р., який саме з ним вірний відповідачем доказів на спростування не додано.

Аналізуючи зміст статті 35 Закону України «Про Іпотеку», а також той факт, що позивач участі в цій дії не приймає, відповідач, він же Стягувач повинен надіслати перед зверненням до нотаріуса письмову вимогу про усунення порушення, а після спливу тридцятиденного строку в Стягувача виникає право на звернення до нотаріуса щодо захисту свого права. Таке повідомлення перекликається з безспірністю заборгованості та свідчить, що Боржнику, в даному випадку Іпотекодавцю, про суму заборгованості та факт порушення умов договору кредиту відомо, та він з такою сумою погодився.

Враховуючи те, що Іпотекодавець відповідає в такому ж розмірі, що й Боржник, з урахуванням суми вартості майна, що передане в іпотеку, а з врахуванням того, що доказів щодо Боржника в межах цієї суми зазначеної в оскаржуваному написі та декількох варіантів числової суми боргу з договору № LVZ0GA від 09.04.2008р., суд вважає, що тим самим порушено процедуру посвідчення виконавчого напису щодо безспірності заборгованості.

Також в матеріалах справи відсутні докази виконання Відповідачем вимог ст. 35 ЗУ «Про іпотеку».

Обґрунтовуючи позов, позивачка ОСОБА_1 , посилалася на те, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки заборгованість не є безспірною, існує декілька варіантів її обрахунку. На думку суду такі варіанти є слушними і заслуговують на увагу.

А відтак, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна вчинила оскаржуваний напис всупереч законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказів того, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню з позивача на користь Акціонерне товариства КБ «Приват-Банк» по договору № LVZ0GA від 09.04.2008р, безспірності характеру правовідносин між сторонами, відповідачем суду не надано.

Означене вказує на відсутність у напису сили виконавчого документу, через що виконавчий напис підлягає визнанню судом таким, що не підлягає примусовому виконанню.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді сплати судового збору в розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 264-265, 273 ЦПК України, суд, -

вирішив :

позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи, що не заявляють вимоги на предмет спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., приватний виконавець Маковецький Зорян Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, від 11.10.2019року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, та зареєстрований в реєстрі за №2935 про звернення стягнення на нерухоме майно житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: Львівська область, Золочівський район, с. Єлиховичі, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є майновим поручителем згідно кредитного договору № LVZ0GA від 09.04.2008р

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в користь ОСОБА_1 992,40 грн. судового збору.

Після вступу рішення в законну силу, скасувати заходи забезпечення позову, вжиті по даній справі ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 24.01.2022року, №445/79/22 відносно зупинення виконавчого провадження №67969511 від 21.12.2021 року.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 30-ти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення 30-денного строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 26.04.2023 року.

Суддя В. М. Сивак