ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 листопада 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/1976/23

Головуючий у першій інстанції Олійник В. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1191/23

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої-судді: Шитченко Н.В.,

суддів: Мамонової О.Є., Онищенко О.І.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз»,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційними скаргами Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз», ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» про визнання дій дискримінаційними, зобов`язання здійснення ремонту або заміни лічильника газу, стягнення моральної шкоди,

місце ухвалення рішення суду м. Ніжин,

час проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду першої інстанції 09 год. 03 хв,

дата складання повного тексту рішення суду 17 липня 2023 року.

У С Т А Н О В И В :

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до АТ «Оператор ГРС «Чернігівгаз» в особі Ніжинського відділення АТ «Чернігівгаз», в якому просила: визнати дії відповідача з 2015 року дискримінаційними; зобов`язати товариство здійснити ремонт або заміну лічильника газу за адресою її проживання, припинивши таким чиномм тортури засобом вимірювальної техніки; стягнути на її користь 50 000 грн у відшкодування моральної шкоди.

Мотивуючи заявлені вимоги, зазначала, що є побутовим споживачем послуг з газопостачання за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 . Протягом останніх років зазнає жорсткого переслідування та дискримінації від ряду чиновників з різних установ і організацій, в тому числі і відповідача. 18 червня 2019 року Ніжинським відділенням АТ «Чернігівгаз» без попередження відключено газопостачання у с. Ніжинське без переведення на аварійну лінію, а 23 червня 2019 року за місцем її проживання працівниками АТ «Чернігівгаз» лічильник газу був знятий на повірку, при цьому газовий відвід запломбовано не було, тимчасову лінію для з`єднання з газопроводом не встановлено. Після відновлення в селі газопостачання 25 червня 2019 року позивачка відчула виток газу в будинку, через що двічі викликала аварійну службу, майстри якої поводилися відносно неї зневажливо і принизливо.

Указувала, що неодноразово зверталася як телефоном, так і в письмово до оператора ГРМ щодо підстав відключення газопостачання з 18 червня 2019 року та результатів перевірки її лічильника газу. Керівництвом Ніжинського відділення було сфабриковано (складено заднім числом) акт про порушення відмову в доступі до об`єкта споживача, який у подальшому на засіданні комісії 18 грудня 2019 року відповідачем скасовано, що свідчить про визнання факту затягування до зимових періодів встановлення нового лічильника.

Новий лічильник в її будинку встановлено лише 15 січня 2020 року, тобто з грубим порушенням встановленого законодавством двомісячного терміну після його зняття, нарахування за період відсутності лічильника проведено неправильно.

Стверджувала, що в листопаді 2022 року виявила технічні несправності лічильника, які викликають у неї дискомфорт під час приготування їжі та сну. 30 листопада 2022 року позивачка звернулася до АТ «Чернігівгаз» із заявою про повірку лічильника та прийняття рішення щодо його ремонту або заміни, проте відповідачем її заявку проігноровано і до цього часу обов`язкових дій щодо повірки або ремонту лічильника не вчинено.

Наголошувала на тому, що через неналежне відношення до неї працівників АТ «Чернігівгаз», свідоме нехтування ними посадовими обов`язками, що призвело до встановлення лічильника понад визначені законодавством строки, бездіяльності щодо його повірки за зверненням позивачки, починаючи з 18 червня 2019 року ОСОБА_1 зазнає моральної шкоди, зважаючи на похилий вік, яка виразилася у душевних стражданнях, довготривалому приниженні її честі та гідності, а також у дискримінації з боку відповідача і тортурах засобом вимірювальної техніки. Завдану моральну шкоду оцінила в 50 000 грн.

10 травня 2023 року ОСОБА_1 скерувала до суду першої інстанції заяву про зміну розміру позовних вимог, в якій просила суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000 грн стягнути з відповідача на її користь, а 30 000 грн на користь української армії (а.с. 57-58).

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду від 18 травня 2023 року замінено первісного відповідача АТ «Оператор ГРС «Чернігівгаз» в особі Ніжинського відділення АТ «Чернігівгаз» на належного відповідача АТ «Оператор ГРС «Чернігівгаз» (а.с. 77-78).

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 11 липня 2023 року позов задоволено частково. Зобов`язано АТ «Оператор ГРС «Чернігівгаз» здійснити перевірку лічильника газу побутового споживача ОСОБА_1 , встановленого по АДРЕСА_1 , щодо його придатності до застосування. Стягнуто з АТ «Оператор ГРС «Чернігівгаз» на користь позивачки 20 000 грн моральної шкоди. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі АТ «Оператор ГРС «Чернігівгаз», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким повністю відмовити у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до необґрунтованості тверджень заявниці щодо причетності працівників АТ «Чернігівгаз» до переслідування та дискримінації позивачки.

Представник відповідача указує, що 18 червня 2019 року в с. Ніжинське відбулося відключення газопостачання для проведення планових ремонтних робіт. Оскільки термін експлуатації лічильника газу в господарстві позивачки скінчився, його знято на планову повірку. Через тиждень аварійною бригадою виявлено факт несанкціонованого відновлення газопостачання шляхом зриву заглушки на газовому вводі, проте акту про порушення складено не було, зважаючи на похилий вік ОСОБА_1 . Донарахування за несанкціонований відбір газу не проводилося.

Погоджується з порушенням відповідачем визначених законодавством строків встановлення нового лічильника, указуючи, що мало місце зволікання з обох сторін. Причиною зволікання з боку АТ «Чернігівгаз» зазначає великий об`єм запланованих заходів по перевірці та підготовці газорозподільчої системи до опалювального періоду. Позивачка не допустила до помешкання працівників АТ «Чернігівгаз», які перебували на службовому транспорті, у фірмовому робочому одязі з службовими посвідченнями, безпідставно.

Звертає увагу на те, що АТ «Чернігівгаз» забезпечило позивачку лічильником обліку природного газу відповідно до чинного законодавства, і ОСОБА_1 , як ініціатор, може здійснити експертну позапланову повірку лічильника за власні кошти.

Вважає помилковим висновок районного суду про необхідність ініціювання відповідачем позапланової повірки спірного лічильника, зазначаючи, що повірка лічильника з ініціативи оператора проводиться лише у виняткових випадках, яких при огляді 08 лютого 2023 року помешкання ОСОБА_1 працівником АТ «Чернігівгаз» виявлено не було. Послугою газопостачання позивачка користується в повному обсязі, за 12 місяців нею спожито 1 328 куб м природного газу. За технічними властивостями мембранним лічильникам в залежності від тиску в системі притаманні специфічні звуки під час роботи.

Наголошує на тому, що позивачкою не надано належних доказів протиправних дій відповідача, порушення її прав та інтересів, дискримінаційних дій (тортур) щодо неї. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 1167 ЦК України, п. 5 ст. 4, п. 17 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст. 1, 5 ЗУ «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» вважає, що відшкодування моральної шкоди можливо лише за постачання небезпечної для життя та здоров`я людей продукції, чого у справі не встановлено. Посилання суду на положення ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» є помилковим, оскільки ця норма є загальною та врегульовує будь-які взаємовідносини між споживачами та надавачами послуг. Відповідно до спеціальних нормативних актів моральна шкода відшкодовується споживачу Оператором ГРМ лише у разі безпідставного припинення газопостачання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи судове рішення незаконним та необґрунтованим, просить змінити його, повністю задовольнивши її вимоги, а саме, визнати дії відповідача дискримінаційними у період з 2015 року до часу подання позову та стягнути на її користь 50 000 грн у якості відшкодування моральної шкоди, з яких 30 000 грн будуть перераховані на потреби ЗСУ.

Обґрунтовуючи доводи скарги, позивачка посилається на упередженість і необ`єктивність головуючого по справі судді та навмисне затягування судового розгляду, що стало підставою для відводу судді. Відмовивши у задоволенні клопотання про відвід, суд необґрунтовано визнав наведені нею у відповідній заяві підстави припущеннями. Позивачка має сумніви щодо дотримання в Ніжинському міськрайонному суді Порядку автоматизованого розподілу справ між суддями, оскільки чимало позовів, де відповідачами зазначені товариства АТ «Чернігівобленерго», АТ «Чернігівгаз», ПАТ «Укртелеком», розглядалися під головуванням судді Олійником В.П. з винесенням рішень на користь відповідачів. Крім цього, суддя до початку розгляду справи по суті не зобов`язав АТ «Чернігівгаз» зняти лічильник на позапланову повірку, а в рішенні не зазначив дати розпломбування лічильника.

Не погоджується з розміром стягнутого на її користь морального відшкодування, посилаючись на те, що у заяві від 10 травня 2023 року просила стягнути з відповідача на її користь лише 20 000 грн, а решту суми (30 000 грн) перерахувати на рахунок Благодійної організації «Повернись живим». Визначивши до стягнення моральну шкоду у сумі лише 20 000 грн, районний суд дійшов необґрунтованого висновку про розумність і справедливість визначеного розміру відшкодування, оскільки залишив поза увагою можливість стягнення з впливового монополіста в рахунок відшкодування завданих їй довготривалих моральних і фізичних страждань коштів на потреби української армії.

У наданому відзиві АТ «Оператор ГРС «Чернігівгаз», вважаючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 безпідставними і такими, що не підтверджені належними доказами, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

Доводи відзиву зводяться до того, що суд першої інстанції, зважаючи на приписи ст. 430 ЦПК України, якою передбачено випадки негайного виконання рішення, не мав повноважень зобов`язати АТ «Чернігівгаз» демонтувати лічильник до кінця розгляду справи і набрання рішенням законної сили, оскільки існує процедура апеляційного оскарження, а строки призначення і розгляду в апеляційному суді не залежать від головуючого в першій інстанції.

Відповідач зазначає, що питання зняття показників, розрахунків за спожитий газ, вимог про сплату боргу, звернення з позовами за спожитий газ з липня 2015 року віднесені до компетенції ТОВ «Чернігівгаззбут», тому твердження скаржниці про дискримінаційні дії відповідача та системність порушень впродовж останніх 5 років є безпідставними.

Не заслуговують на увагу твердження позивачки про напружений стан через неможливість у повній мірі користуватися газовим котлом та душовою кабіною, оскільки вони спростовуються показами спожитого природного газу, які ОСОБА_1 передає особисто.

Доводи відзиву стосовно необґрунтованості стягнутого морального відшкодування є аналогічними з доводами апеляційної скарги АТ «Оператор ГРС «Чернігівгаз».

Наданий ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу АТ «Оператор ГРС «Чернігівгаз» не приймається до уваги апеляційним судом через невідповідність вимогам ч. 4 ст. 360 ЦПК України, оскільки до нього не надано письмових доказів надсилання копії відзиву стороні відповідача. Верховний Суд у постановах від 07 серпня 2019 року у справі № 757/43793/18 та від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15 зазначив про те, що якщо докази надсилання таких процесуальних документів до апеляційної скарги не додані, вони не приймаються до розгляду, залишаються без розгляду, про що зазначається в судовому рішенні.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що посилання представника відповідача на неодноразові недопуски працівників АТ «Чернігівгаз» позивачкою до будинку не підтверджені належними та допустимими доказами. Складений акт про порушення № 2880 про відмову в доступі до об`єкта споживача від 18 грудня 2019 року рішенням засідання комісії АТ «Чернігівгаз» по розгляду актів про порушення скасовано. Встановлення приладу обліку газу за рахунок оператора ГРМ потребує надання допуску споживачем та узгодження дати та часу встановлення. Стороною відповідача не надано доказів про вчинення АТ «Чернігівгаз» дій щодо такого узгодження з ОСОБА_1 в її господарстві після демонтажу газового лічильника 23 червня 2019 року.

Районний суд послався на відсутність доказів з боку надавача послуг щодо з`ясування можливості працездатності та/або придатності встановленого 15 січня 2020 року лічильника газу «Самгаз», належного реагування на повідомлення позивачки від 30 листопада 2022 року щодо неякісних характеристик його роботи з метою недопущення аварійної ситуації з урахуванням техніки безпеки, зокрема, дій щодо контрольного огляду даного лічильника, з`ясування сторонніх шумів та нехарактерних звуків при роботі лічильника газу, його перевірки, ініціювання експертизи чи позачергової перевірки. Зазначив, що дії відповідача по встановленню нового лічильника з порушенням визначених законодавством строків, бездіяльність щодо реагування на звернення позивачки зі скаргами на якісні характеристики при роботі лічильника газу, є незаконними. Ураховуючи порушене право ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про зобов`язання АТ «Чернігівгаз» здійснити перевірку лічильника газу щодо його придатності до застосування.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про визнання дій відповідача з 2015 року дискримінаційними, суд констатував ненадання позивачкою переконливих доказів, які б доводили факт вчинення працівниками АТ «Чернігівгаз» дій щодо неї, які могли б визнаватись як дискримінаційні. Незаконність дій відповідача не є безумовною підставою для їх віднесення до дискримінаційних.

Стягнувши на користь ОСОБА_1 20 000 грн у відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції, враховуючи вимоги розумності, добросовісності та справедливості, взяв до уваги незаконні дії відповідача по встановленню нового лічильника з порушенням строків, бездіяльність щодо реагування на звернення позивачки зі скаргами на якісні характеристики при роботі лічильника газу, що призвело до вимушених змін у житті останньої, як непрацездатної особи похилого віку, внаслідок безпечного користування лічильником газу, необхідності докладання додаткових зусиль для відновлення свого безпечного життя, зважаючи на те, що встановлення позивачці лічильника газу у встановлений строк забезпечує оплату нею саме того об`єму газу, який спожитий, що відповідає такому завданню цивільного законодавства, як справедливість.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

У справі встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачем послуг з постачання природного газу за указаною адресою з метою використання його для власних потреб на підставі Типового договору про надання населенню послуг з газопостачання, який затверджено постановою КМУ від 05 липня 2006 року № 938 (а.с. 16-17).

Послуга з розподілу природного газу за вказаною адресою надається AT «Оператор ГРС «Чернігівгаз», що не заперечується сторонами.

23 червня 2019 року у споживача ОСОБА_1 здійснено демонтаж газового лічильника марки «Візар» із його розпломбуванням, що підтверджується копією акту про демонтаж засобу вимірювальної техніки від 23 червня 2019 року (а.с. 18).

Відповідно до копії акту ПАТ «Чернігівгаз» від 25 червня 2019 року за місцем проживання ОСОБА_1 газовий ввід роз`єднано, заглушено і опломбовано (а.с. 19).

Згідно з копією довідки ДП «Чернігівстандартметрологія» № 540 від 25 червня 2019 року лічильник газу побутовий марки «Візар» G-4, демонтований за місцем проживання ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , визнаний непридатним через невиконання п. 6.8.1 (а.с. 25).

27 червня 2019 року в домогосподарстві ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 підключено газопостачання, про що складено відповідний акт (а.с. 20). Підстава підключення відновлення після ліквідації витоку газу.

На письмове звернення ОСОБА_1 від 14 серпня 2019 року АТ «Чернігівгаз» листом від 30 серпня 2019 року повідомило заявницю, що з 18 по 25 червня 2019 року в с. Ніжинське було припинено газопостачання у зв`язку з підготовкою населеного пункту до опалювального сезону, яке відновлено після завершення зазначених робіт. 23 червня 2019 року побутовий лічильник «Візар» за адресою позивачки знятий на періодичну повірку. 25 червня 2019 року у зв`язку з проведенням ліквідації витоку газу на стояку газопостачання було припинено, після усунення зауважень 27 червня 2019 року газопостачання відновлено (а.с. 22).

15 жовтня 2019 року ОСОБА_1 скерувала до АТ «Чернігівгаз» заяву, в якій просила повідомити результати перевірки лічильника та повідомити час його встановлення чи видачі нового на безкоштовній основі в разі непридатності попереднього (а.с. 24).

19 листопада 2019 року працівниками Ніжинського відділення АТ «Чернігівгаз» за участю споживача ОСОБА_1 складено акт про порушення № 2880, за змістом якого в господарстві по АДРЕСА_1 було відмовлено в доступі до об`єкта споживача, внаслідок чого представник Оператора ГРМ не здійснив монтаж (безкоштовного) лічильника після проведення періодичної повірки (а.с. 31-32).

На письмове звернення ОСОБА_1 від 12 грудня 2019 року АТ «Чернігівгаз» листом повідомило заявницю, що 19 листопада 2019 року за місцем її проживання по АДРЕСА_1 представники газорозподільного підприємства намагалися встановити прилад обліку газу, але заявницею не було надано доступ до об`єкта, внаслідок чого Оператор ГРМ не здійснив за власний рахунок встановлення лічильника газу після проведення періодичної повірки, про що складено акт про порушення № 2880 про відмову в доступі до об`єкта споживача. Засіданням комісії АТ «Чернігівгаз» по розгляду актів про порушення від 18 грудня 2019 року за адресою: АДРЕСА_1 прийнято рішення скасувати акт про порушення, режим нарахування об`єму природного газу не змінювати. Для встановлення приладу обліку газу за рахунок Оператора ГРМ ОСОБА_1 необхідно надати допуск та узгодити дату та час встановлення (а.с. 26).

Відповідно до копії акту про пломбування засобу вимірювальної техніки від 15 січня 2020 року цього дня за місцем проживання ОСОБА_1 опломбовано лічильник природного газу марки «Самгаз» RS/2001-2 (а.с. 27).

У поданій до АТ «Чернігівгаз» заяві від 02 березня 2020 року ОСОБА_1 зазначила, що попередній лічильник газу 25 червня 2019 року визнано непридатним. Новий лічильник встановлено лише 15 січня 2020 року, тобто з грубим порушенням встановленого законодавством двохмісячного строку з дати його зняття. Строки встановлення газового лічильника були порушені спеціалістами ГРМ, що встановлено комісією з розгляду актів про порушення оператора ГРМ, при цьому нарахування проведені за аналогічний період попереднього року, проте мали бути здійснені за обсягами червня-липня 2018 року, у зв`язку з чим просила провести перерахунок (а.с. 28).

Листом від 13 березня 2020 року відповідач повідомив ОСОБА_1 , що побутовий лічильник газу «Візар» знятий на планову повірку 23 червня 2019 року. Побутовий лічильник газу «Самгаз» встановлено 15 січня 2020 року. Нарахування за період відсутності лічильника газу з 23 червня 2019 року по 15 січня 2020 року проводилось по середньодобовому обсягу споживання природного газу за аналогічний період попереднього року, що відповідає чинному законодавству (а.с. 29-30).

30 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернулася до керівника АТ «Чернігівгаз» із заявою, в якій повідомила, що при встановленні 15 січня 2020 року нового лічильника марки «Самгаз» паспорт на лічильник виданий не був, що може свідчити про те, що прилад не був новим, як наслідок на даний період його робота є неякісною та потребує ремонту, тому просила провести повірку і прийняти рішення щодо ремонту або заміни лічильника газу (а.с. 33).

У листі від 12 грудня 2022 року на ім`я ОСОБА_1 АТ «Чернігівгаз» повідомило заявницю, що 15 січня 2020 року за адресою: АДРЕСА_1 встановлено лічильник газу «Самгаз» RS/2001-2, 2019 року випуску, який є власністю АТ «Чернігівгаз». В разі сумнівів щодо результатів вимірювання об`єму природного газу та/або метрологічних характеристик побутового газового лічильника споживач має право провести додаткову перевірку за власний рахунок згідно діючого законодавства (а.с. 34).

Звернувшись з позовом про визнання дій дискримінаційними, зобов`язання здійснення ремонту або заміни лічильника газу, стягнення моральної шкоди, ОСОБА_1 зазначала про дискримінаційні дії з боку відповідача, які мають місце з 2015 року, які полягають в тому, що новий лічильник газу в її будинку встановлено з грубим порушенням визначених строків, нарахування об`ємів спожитого газу проведено неправильно, а в новому лічильнику виявилися технічні несправності, які спричиняють тортури та заважають нормальному способу життя. Замінити чи провести ремонт лічильника в добровільному порядку АТ «Чернігівгаз» відмовляється. Через тривалі душевні страждання їй завдано моральну шкоду.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Відносини між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи, регулюються Правилами постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496, Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494 та ЗУ «Про ринок природного газу».

Відповідно до ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про ринок природного газу» оператор газорозподільної системи відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (включаючи нове будівництво та реконструкцію) газорозподільної системи, якою він користується на законних підставах.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 38 Закону, з метою виконання функцій, передбачених ч. 1 ст. 37 цього Закону, оператор газорозподільної системи зобов`язаний вживати заходів з метою забезпечення безпеки постачання природного газу, в тому числі, безаварійної та безперебійної роботи газорозподільної системи.

За приписами ч. 2, 3 ст. 18 ЗУ «Про ринок природного газу» приладовий облік природного газу здійснюється з метою визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягів його споживання та/або реалізації, на підставі яких проводяться взаєморозрахунки суб`єктів ринку природного газу. Постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу.

За змістом абз. 1 п. 4 глави 7 розділу VI Кодексу ГРМ пломбування та роз-пломбування газового обладнання на об`єктах споживачів, що пов`язані з припиненням/обмеженням або відновленням газопостачання (розподілу природного газу), виконуються Оператором ГРМ відповідно до вимог розділу X цього Кодексу.

Періодична повірка (у тому числі демонтаж, транспортування монтаж, технічне обслуговування та пов`язаний з такою повіркою ремонт) лічильників газу, які встановлені для розрахунків за спожитий природний газ побутовими споживачами (населенням) для їх побутових потреб, здійснюється за рахунок Оператора ГРМ незалежно від того, чи є він власником ЗВТ (п. 1 глави 8 розділу Х Кодексу ГРМ).

Відповідно до п.п. 3 п. 4 глави 8 розділу Х Кодексу ГРМ, якщо лічильник газу, що перебуває у власності побутового споживача, визнаний відповідним органом у сфері метрології та метрологічної діяльності непридатним до подальшої експлуатації, рішення про доцільність його ремонту приймає Оператор ГРМ, ураховуючи технічні та економічні чинники. У разі прийняття Оператором ГРМ рішення про доцільність ремонту Оператор ГРМ зобов`язаний встановити відремонтований лічильник газу побутового споживача замість тимчасово встановленого лічильника газу з обмінного фонду протягом двох місяців з дати його зняття. У разі прийняття Оператором ГРМ рішення про недоцільність проведення ремонту лічильника газу Оператор ГРМ зобов`язаний протягом п`ятнадцяти робочих днів після результатів проведення періодичної повірки (але не пізніше двомісячного строку після зняття лічильника газу на періодичну повірку) безкоштовно встановити власний розрахунковий лічильник газу (типорозміром не більше лічильника газу побутового споживача) для подальших комерційних розрахунків і в цей самий строк повернути побутовому споживачу його лічильник газу та письмово повідомити споживача про результати проведення періодичної повірки і прийняте рішення щодо недоцільності ремонту лічильника газу. У такому разі побутовий споживач не може відмовитись від встановлення лічильника газу Оператора ГРМ.

У разі якщо на період зняття лічильника газу на періодичну повірку неможливо встановити інший, розрахунки зі споживачем здійснюються залежно від середньомісячного (середньодобового) обсягу споживання природного газу за аналогічний період (опалювальний або міжопалювальний) попереднього року або фактичний період споживання (опалювальний або міжопалювальний), якщо він становить менше шести місяців (п. 5 глави 8 розділу Х Кодексу ГРМ).

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» повірка засобів вимірювальної техніки це сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам. Позачергова повірка засобів вимірювальної техніки це повірка засобів вимірювальної техніки, що проводиться у таких випадках, зокрема за потреби заявника пересвідчитися у придатності засобів вимірювальної техніки до застосування.

Статтею 17 даного Закону встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну енергію і газ), що є власністю фізичних осіб, спільною власністю співвласників багатоквартирного будинку, здійснюються за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро і газопостачання.

На підставі п. 1 глави 9 розділу X Кодексу ГРМ суміжні суб`єкти ринку природного газу, зокрема Оператор ГРМ та споживач, під час введення в експлуатацію або протягом експлуатації комерційного ВОГ та його складових, у тому числі в разі позаштатної ситуації чи виникнення спірних питань щодо результатів вимірювань об`єму природного газу, мають право здійснювати з дотриманням вимог цього Кодексу перевірку комерційного ВОГ та його складових щодо: відповідності умовам експлуатації та узгодженій проектній документації чи умовам договору; працездатності та/або придатності ЗВТ до застосування на підставі результатів перевірки їх метрологічних характеристик, зокрема загальної похибки вимірювання.

За приписами ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 3 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Частина 2 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачає, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до положень ст. 77, 78, 81 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зважаючи на вищенаведені норми та дослідивши обставини справи в сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що висновок районного суду щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «Оператор ГРС «Чернігівгаз» про визнання дій дискримінаційними, зобов`язання здійснення ремонту або заміни лічильника газу із припиненням тортур, стягнення моральної шкоди ґрунтується на обставинах справи та відповідає вимогам закону.

У справі встановлено, що відповідно до типового договору про надання населенню послуг з газопостачання ОСОБА_1 є споживачем природного газу, який постачається до будинку, у якому встановлений лічильник газу, за адресою: АДРЕСА_1 .

Демонтаж лічильника газу марки «Візар» за місцем проживання позивачки здійснено 23 червня 2019 року для періодичної повірки. Непридатність лічильника встановлено 25 червня 2019 року, а газопостачання до господарства ОСОБА_1 відновлено 27 червня 2019 року.

15 січня 2020 року за адресою позивачки за рахунок Оператора ГРМ був встановлено побутовий лічильник газу марки «Самгаз», що не заперечувалося сторонами, тобто новий лічильник встановлений більш як через 6 місяців після його демонтажу, що не відповідає приписам п. 4 глави 8 розділу X Кодексу ГРМ.

Як в ході розгляду справи судом першої інстанції, так і в апеляційній скарзі АТ «Чернігівгаз» посилалося на неодноразові факти недопуску позивачкою до помешкання працівників АТ «Чернігівгаз», які мали намір встановити в будинку лічильник газу, зазначаючи, що спеціалісти компанії використовували службовий транспорт з логотипом товариства, уніформу та службові посвідчення.

Як зазначено в Кодексі ГРМ, споживач (суміжний суб`єкт ринку природного газу) зобов`язаний допустити уповноважених представників Оператора ГРМ (разом з їх відповідними засобами) за пред`явленням ними службових посвідчень на власну територію (у приміщення), де встановлений комерційний ВОГ, та забезпечити їм доступ до елементів комерційного ВОГ для виконання зазначених заходів, у тому числі огляду газопроводу перед та після ВОГ. У випадку відмови в доступі чи незабезпечення допуску Оператор ГРМ має право здійснити заходи, передбачені цим Кодексом.

Колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що твердження сторони відповідача про безпідставні неодноразові недопуски позивачкою спеціалістів АТ «Чернігівгаз» не підтвердженні належними та допустимими доказами, зокрема, актами про порушення щодо відмови в доступі до об`єкта споживача. За фактом відмови ОСОБА_1 в доступі до об`єкта споживача по АДРЕСА_1 відповідачем складено акт про порушення № 2880 від 19 листопада 2019 року, який у подальшому АТ «Чернігівгаз» скасовано. Цим же рішенням комісії ОСОБА_1 запропоновано надати допуск та узгодити дату та час встановлення приладу обліку газу за рахунок оператора ГРМ. Суд першої інстанції правильно указав на те, що відповідачем не надано належних доказів щодо вчинення дій по узгодженню з позивачкою дати та часу встановлення лічильника газу як після його демонтажу 23 червня 2019 року, так і після скасування акту про порушення від 19 листопада 2019 року. Наявні у справі матеріали свідчать про те, що саме ОСОБА_1 ініціювала питання щодо встановлення лічильника. Відповідач лише надавав відповіді на її звернення, з яких не вбачається об`єктивної неможливості встановити лічильник у визначені законодавством строки.

Отже АТ «Чернігівгаз» не доведено, що встановлення в господарстві ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 нового лічильника газу з порушенням встановлених Кодексом ГРМ строків відбулось саме з вини споживача. При цьому, в апеляційній скарзі відповідач конкретно зазначає про зволікання з боку АТ «Чернігівгаз» у встановленні позивачці нового лічильника газу через великий об`єм запланованих заходів по перевірці та підготовці газорозподільчої системи до опалювального періоду.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, ОСОБА_1 посилалася на те, що після встановлення нового лічильника марки «Самгаз» в ході його використання виявився технічний недолік (скрегіт механізмів), який спричиняв позивачці постійний дискомфорт під час приготування їжі та сну. У заяві від 30 листопада 2022 року, скерованої до АТ «Чернігівгаз», ОСОБА_1 просила провести повірку лічильника газу і прийняти рішення щодо його ремонту або заміни.

Ані під час розгляду справи судом першої інстанції, ані у ході апеляційного перегляду відповідачем не надано доказів щодо вчинення дій для з`ясування технічної справності та придатності встановленого 15 січня 2020 року лічильника газу марки «Самгаз», а також належного реагування на повідомлення позивачки від 30 листопада 2022 року щодо неякісних характеристик його роботи з метою недопущення аварійної ситуації, зокрема дій щодо контрольного огляду даного лічильника, з`ясування сторонніх шумів та нехарактерних звуків при роботі лічильника газу, його перевірки, ініціювання експертизи чи позачергової повірки.

Не можуть бути підтвердженням належного реагування на заяву ОСОБА_1 від 30 листопада 2022 року відвідування домогосподарства позивачки працівником АТ «Чернігівгаз» 08 лютого 2023 року з огляду на таке. В апеляційній скарзі представник відповідача указав, що працівниця ОСОБА_2 візуально оглянула лічильник газу на предмет сторонніх шумів та зняла показники, про що свідчить витяг з відомості та підпис позивачки. У доданому до апеляційної скарги витягу (а.с. 123) наявні лише відомості про адресу споживача, особовий рахунок, марку лічильника обліку газу, дату та суму останньої сплати за спожитий природній газ, а також поточні показники лічильника. Жодних даних щодо проведеного огляду лічильника на наявність дефектів у роботі та результатів такого огляду вказаний витяг не містить. Крім цього, відповідачем не надано докази того, що особа, яка знімала показники лічильника газу, має відповідну компетенцію та наділена повноваженнями вчиняти дії щодо повірки технічної справності газового лічильника.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про незаконність дій відповідача по встановленню нового лічильника з порушенням строків, а також його бездіяльність щодо реагування на звернення позивачки зі скаргою на якісні характеристики в ході роботи лічильника газу, у зв`язку з чим зобов`язання АТ «Чернігівгаз» здійснити перевірку лічильника газу щодо його придатності до застосування відповідає способу відновлення порушеного права ОСОБА_1 .

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про вчинення відповідачем дискримінаційних дій щодо неї в ході тривалого невстановлення лічильника газу та ігнорування її звернень щодо повірки лічильника або його ремонту у зв`язку з наявними технічними недоліками.

Згідно з ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» дискримінація це ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними (далі - певні ознаки), зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними. За змістом ст. 5 вказаного Закону формами дискримінації є: пряма дискримінація, непряма дискримінація, підбурювання до дискримінації, пособництво у дискримінації та утиск.

Позивачкою не надано доказів, а зі змісту позовних вимог не вбачається, що її обмежено у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі або за певними ознаками, які в контексті положень ЗУ «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» можна вважати дискримінацією, а також не надано належних та допустимих доказів того, що з боку відповідача вчинено стосовно неї дії, які мають ознаки прямої дискримінації чи утиску.

Колегія суддів відхиляє доводи ОСОБА_1 про необ`єктивність та упередженість головуючого у справі судді Олійника В.П., оскільки заявлений нею відвід судді вирішено в установленому нормами ЦПК України порядку, а посилання ОСОБА_1 на недотримання порядку автоматизованого розподілу справ між суддями в Ніжинському міськрайонному суді, внаслідок чого суддя Олійник В.П. головував у справах, де відповідачем являється, в тому числі, АТ «Чернігігаз», ухвалюючи рішення на користь товариства, не підтверджені належними доказами, а тому є припущеннями, на яких не може ґрунтуватися судове рішення.

ОСОБА_1 стверджувала, що через незаконні дії відповідача, якими їй завдано глибоких душевних страждань, постійно перебувала у стресовому стані, зазнавала неймовірних переживань. Указані обставини є доводами позову про відшкодування моральної шкоди.

Верховний Суд у своїх постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 464/3789/17 та від 27 листопада 2019 року у справі № 750/6330/17 зазначив, що моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

У практиці ЄСПЛ порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань і незручностей, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди. З огляду на це психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави прав людини, навіть якщо вони не призвели до тяжких наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчити про заподіяння моральної шкоди.

За таких обставин, на переконання колегії суддів, доводи ОСОБА_1 про завдання їй моральної шкоди незаконними діями АТ «Чернігівгаз», знайшли своє підтвердження у ході розгляду справи, у зв`язку з чим районний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачка має право на відшкодування завданої їй моральної шкоди.

Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди у сумі 20 000 грн, яку належить стягнути на користь позивачки, суд першої інстанції виходив із засад розумності та справедливості, врахував спричинені останній протягом значного часу душевні страждання та тривалість докладання нею додаткових зусиль для відновлення своїх порушених прав та свого безпечного життя, що завдавало психологічного напруження та незручностей.

Пунктом 6.4 Методичних рекомендацій «Відшкодування моральної шкоди» (лист Міністерства юстиції від 13 травня 2004 року № 35-13/797) роз`яснено, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, тим більше, якщо така компенсація стосується фізичної особи. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним.

Отже, рівень моральних страждань визначається не видом правопорушення і не складністю цього правопорушення, а моральними стражданнями потерпілого внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для його особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди одразу визначається потерпілим у позовній заяві, хоча остаточне рішення про розмір компенсації моральної шкоди приймається судом. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

На думку колегії суддів, з урахуванням характеру та обсягу душевних страждань позивачки, яка є людиною похилого віку, що безумовно змінило її нормальний життєвий ритм, розмір моральної шкоди у сумі 20 000 грн судом першої інстанції визначено з урахуванням вимог розумності та справедливості, й підстав для його зменшення чи збільшення не вбачається, у зв`язку з чим апеляційний суд відхиляє доводи скаржниці щодо невмотивованості судового рішення при визначенні розміру відшкодування.

Посилання ОСОБА_1 на те, що суд першої інстанції залишив поза увагою можливість стягнення з впливового монополіста, яким є відповідач, в рахунок відшкодування завданих їй довготривалих моральних і фізичних страждань коштів на потреби української армії, не може бути підставою для збільшення розміру моральної шкоди, оскільки таке відшкодування має на меті розумне задоволення потреб саме потерпілої особи, а не скерування коштів на потреби громадських, державних установ, війська, тощо.

Є безпідставними посилання відповідача на помилкове застосування районним судом при вирішення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Так, за загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно. Законодавець указує на два випадки компенсації моральної шкоди вони визначені умовами договору або випливають із положень законодавства (зокрема ст. 4, 22 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Вирішуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди за порушення споживчого договору суди мають враховувати, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі ст. 16, 23 ЦК України і ст. 4, 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц.

Ураховуючи наведені обставини, апеляційний суд приходить висновку про те, що доводи апеляційних скарг не ґрунтуються на відповідних положеннях законодавства, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз», ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 липня 2023 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: О.Є. Мамонова

О.І. Онищенко