Справа № 308/8534/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 жовтня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Мацунича М.В. і Фазикош Г.В.,

з участю секретаря Сливки С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 26 травня 2023 року (у складі судді Логойди І.В.) про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», третя особи на стороні відповідача - приватний нотаріус Пономарьова Дар`я Володимирівна, треті особи на стороні позивача: ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору купівлі-продажу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у травні 2023 р.

Просила визнати недійсним договір купівлі-продажу, серія та номер: 2112, виданий 30.10.2020 р., видавник: приватний нотаріус Пономарьова Д.В., Київський міський нотаріальний округ, м. Київ; відомості з ДЗК, серія та номер: 25005294, видавник: Державний земельний кадастр, власник земельної ділянки ОСОБА_4 , на підставі якого проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (із відкриття розділу), індексний номер: 54882320 від 30.10.2020 р. о 20:18:32, приватний нотаріус Пономарьова Д.В., Київський міський нотаріальний округ, м. Київ.

Разом із позовом ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на земельну ділянку 0,0897 га, кадастровий номер :46:003:0097, із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, межі якої визначено на місцевості та знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , до вирішення справи по суті.

На обґрунтування заяви вказала, що 27.03.2023 р. вона звернулась до нотаріуса з метою отримати інформацію із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відносно земельної ділянки за кадастровим номером :46:003:0097 за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить заявниці.

І отримала відповідь, що 30.10.2020 р. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, м. Київ Пономарьова Д.В. внесла запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, (з відкриттям розділу), індексний номер: 54882320 від 30.10.2020 р. 20:18:32 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 2112, виданий 30.10.2020 р., видавник: ОСОБА_5 , ПН Київського МНО; відомості з ДЗК, серія та номер: 25005294, видавник: Державний земельний кадастр, де вказано невідому заявниці особу покупцем і власником земельної ділянки ОСОБА_4 .

Вважає, що є усі підстави для вжиття заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на спірну земельну ділянку.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 26 травня 2023 р. у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

ОСОБА_1 просить скасувати цю ухвалу та прийняти нове судове рішення, яким її заяву про забезпечення позову задовольнити в повному обсязі. Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що заявником належними та допустимими доказами доведено, що ризики втрати нерухомого майна в майбутньому, якщо будуть укладені нові фіктивні договори купівлі-продажу, то для відновлення прав на майно необхідно буде докласти значних зусиль і витрат (повторне звернення до суду, визнання недійсними нових фіктивних договорів, вилучення майно, можливо, у добросовісних набувачів, тощо). Також заявником надано документи, які підтверджують її право власності на земельну ділянку.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (надалі Товариство) просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Заперечення зводяться до того, що предметом позову є вимоги немайнового характеру про визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування рішення про державну реєстрацію, а тому накладення арешту на нерухоме майно не відповідає змісту порушеного, на думку позивача, права, та не є співмірним із пред`явленими позовними вимогами. Такий вид забезпечення позову може застосуватися лише у справі, в якій заявлено майнову вимогу.

Апеляційну скаргу належить задовольнити частково, а ухвалу суду першої інстанції змінити в частині правового обґрунтування, із таких підстав.

Суд виходив із того, що заявником не наведено ґрунтовних підстав для застосування заходів забезпечення позову, не надано належних і допустимих доказів, а також належних доказів того, що майно, на яке заявниця просить накласти арешт, належало їй. У той же час відсутність зазначених відомостей та обґрунтування підстав для вжиття заходів забезпечення позову позбавляє суд можливості дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, зважаючи на таке.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову належить розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Так, ч.1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Як видно з Інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відносно земельної ділянки за кадастровим номером :46:003:0097 за адресою: АДРЕСА_1 , то власником спірної земельної ділянки станом на 30.10.2020 р. є ОСОБА_4 (а.с.16).

У силу вимог процесуального закону накладення арешту на майно, яке не належить відповідачеві, суперечить нормам процесуального права.

Звертаючись до суду з позовом і заявою про забезпечення позову у травні 2023 р., ОСОБА_1 узагалі не вказує власника спірної земельної ділянки ОСОБА_4 , як відповідачем, а натомість вказує Товариство відповідачем у спірних правовідносинах, якому спірне майно не належить.

Тому саме з цих підстав, у першу чергу, суд першої інстанції мав відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відтак, на підставі ст. 376 ч. 1 п.п.1, 3, 4 ЦПК України апеляцію ОСОБА_1 належить задовольнити частково, а ухвалу суду першої інстанції змінити в частині правового обґрунтування.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п.п.1,3,4 ст.ст.381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 2.Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 26 травня 2023 року змінити в частині правового обґрунтування змінити. 3.Резолютивну частину ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 26 травня 2023 року залишити без змін. 4.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 5.Повне судове рішення складено 03 листопада 2023 р.

Судді: