АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року

м. Чернівці

справа № 2-74/11

провадження №22-ц/822/535/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіної Н.Ю.

суддів Кулянди М.І., Литвинюк І.М.

секретаря Паучек І.І.

за участі представника заінтересованої особи Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» Бацей Тетяни Миколаївни

учасники справи:

заявник ОСОБА_1

заінтересована особа Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Доготар Микола Вікторович

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Першотравневого районного суду м.Чернівці від 27 квітня 2023 року, головуючий у першій інстанції Стоцька Л.А.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 у березні 2023 року звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Зазначав, що рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 27 січня 2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 03 жовтня 2008 року в сумі 97833 Євро 74 центи, що згідно офіційного курсу Національного банку України становить 1048065 грн. 46 коп., судовий збір в сумі 1700 грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

Першотравневим районним судом м.Чернівці 29 квітня 2011 року видано виконавчий лист №2-74/2011 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 03 жовтня 2008 року в сумі 97833 Євро 74 центи, що згідно офіційного курсу Національного банку України становить 1048065 грн. 46 коп., судового збору в сумі 1700 грн, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

У виконавчому листі №2-74/2011, виданому Першотравневим районним судом м.Чернівці 29 квітня 2011 року, було зазначено боржником ОСОБА_3 , адресою боржника квартиру АДРЕСА_1 .

Тому постановою заступника начальника Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції від 17 червня 2011 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-74 від 29 квітня 2011 року на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Також Першотравневим районним судом м.Чернівці 21 червня 2011 року видано другий виконавчий лист №2-74/2-11 із зазначенням боржником ОСОБА_1 , його адресою квартиру АДРЕСА_2 .

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кіцманського районного управління юстиції Петрюк О.В. від 20 липня 2011 року відкрито виконавче провадження № 27697687 з виконання виконавчого листа №2-74/2011, виданого Першотравневим районним судом м. Чернівці 21 червня 2011 року.

Після чого постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кіцманського районного управління юстиції Петрюк О.В. від 10 жовтня 2012 року виконавчий документ повернуто стягувачу, оскільки стягувачем не здійснено авансування витрат.

Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 07 травня 2014 року видано дублікат виконавчого листа по справі №2-74/2011.

Тобто, Першотравневим районним судом м.Чернівці 12 травня 2014 року видано дублікат другого виконавчого листа, виданого 21 червня 2011 року із зазначенням боржником ОСОБА_1 , його адресою квартиру АДРЕСА_2 .

Постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції Марко В.М. від 18 січня 2016 року відкрито виконавче провадження №49834118 на підставі першого виконавчого листа, виданого Першотравневим районним судом м.Чернівці 29 квітня 2011 року з помилкою у зазначенні боржником ОСОБА_3 , адресою боржника квартиру АДРЕСА_1 .

Вважав, що стягувачем подано до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції перший виконавчий лист, виданий 29 квітня 2011 року з зазначенням боржником ОСОБА_3 , адресою боржника квартиру АДРЕСА_1 .

Постановою державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у м.Чернівці Південно-Західного управління Міністерства юстиції України ткач В.І. від 05 лютого 2021 року повернуто виконавчий документ стягувачу згідно із п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою приватного виконавця Чернівецького округу Доготар М.В. від 18 листопада 2022 року відкрито виконавче провадження №70373801 на підставі виконавчого листа №2-74/2011, виданого Першотравневим районним судом м.Чернівці 29 квітня 2011 року.

Посилався на те, що відбувається стягнення з ОСОБА_1 по двох виконавчих листах.

Просив визнати виконавчий лист №2-74/2011, виданий Першотравневим районним судом м.Чернівці 29 квітня 2011 року про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 03 жовтня 2008 року в сумі 97833 Євро 74 центи, що згідно офіційного курсу Національного банку України становить 1048065 грн. 46 коп., та судового збору в сумі 1700 грн, витрат на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120 грн, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно одержані у відкритому виконавчому провадженні №70373801 за виконавчим документом №2-74/2011, виданим 29 квітня 2011 року, кошти в сумі 14418 грн. 40 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 27 квітня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 з участю заінтересованої особи приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Доготар Миколи Вікторовича, Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить ухвалу Першотравневого районного суду м.Чернівці від 27 квітня 2023 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Зазначає про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, видачу Першотравневим районним судом 29 квітня 2011 року виконавчого листа №2-74/2011 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 03 жовтня 2008 року в сумі 97833 Євро 74 центи, що згідно офіційного курсу Національного банку України становить 1048065 грн. 46 коп., судового збору в сумі 1700 грн, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. із зазначенням боржником ОСОБА_3 , адресою боржника квартиру АДРЕСА_1 .

Тому постановою заступника начальника Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції від 17 червня 2011 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-74 від 29 квітня 2011 року на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Також Першотравневим районним судом м.Чернівці 21 червня 2011 року видано другий виконавчий лист №2-74/2-11 із зазначенням боржником ОСОБА_1 , його адресою квартиру АДРЕСА_2 .

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кіцманського районного управління юстиції Петрюк О.В. від 20 липня 2011 року відкрито виконавче провадження № 27697687 з виконання виконавчого листа №2-74/2011, виданого Першотравневим районним судом м. Чернівці 21 червня 2011 року.

Після чого постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кіцманського районного управління юстиції Петрюк О.В. від 10 жовтня 2012 року виконавчий документ повернуто стягувачу, оскільки стягувачем не здійснено авансування витрат.

Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 07 травня 2014 року видано дублікат виконавчого листа по справі №2-74/2011.

Тобто, Першотравневим районним судом м.Чернівці 12 травня 2014 року видано дублікат другого виконавчого листа, виданого 21 червня 2011 року із зазначенням боржником ОСОБА_1 , його адресою квартиру АДРЕСА_2 .

Постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції Марко В.М. від 18 січня 2016 року відкрито виконавче провадження №49834118 на підставі першого виконавчого листа, виданого Першотравневим районним судом м.Чернівці 29 квітня 2011 року з помилкою у зазначенні боржником ОСОБА_3 , адресою боржника квартиру АДРЕСА_1 .

Вважав, що стягувачем подано до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції перший виконавчий лист, виданий 29 квітня 2011 року з зазначенням боржником ОСОБА_3 , адресою боржника квартиру АДРЕСА_1 .

Постановою державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у м.Чернівці Південно-Західного управління Міністерства юстиції України ткач В.І. від 05 лютого 2021 року повернуто виконавчий документ стягувачу згідно із п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Вважає, що постановою приватного виконавця Чернівецького округу Доготар М.В. від 18 листопада 2022 року відкрито виконавче провадження №70373801 на підставі виконавчого листа №2-74/2011, виданого Першотравневим районним судом м.Чернівці 29 квітня 2011 року, який не підлягає виконанню, оскільки існує інший виконавчий лист, виданий 21 червня 2011 року, та його дублікат, виданий 12 травня 2014 року.

Посилається на те, що в ухвалі Апеляційного суду Чернівецької області від 06 серпня 2015 року за заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про виправлення помилки у виконавчому листі не досліджувались другий виконавчий лист, виданий 21 червня 2011 року, та його дублікат, виданий 12 травня 2014 року.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для визнання виконавчого листа №2-74/2011, виданого Першотравневим районним судом м.Чернівці 29 квітня 2011 року про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 03 жовтня 2008 року в сумі 97833 Євро 74 центи, що згідно офіційного курсу Національного банку України становить 1048065 грн. 46 коп., судового збору в сумі 1700 грн, витрат на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120 грн, таким, що не підлягає виконанню.

На обгрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив, що постановою приватного виконавця Чернівецького округу Доготар М.В. від 18 листопада 2022 року відкрито виконавче провадження №70373801 на підставі виконавчого листа №2-74/2011, виданого Першотравневим районним судом м.Чернівці 29 квітня 2011 року, з урахуванням ухвали Першотравневого районного суду м.Чернівці від 02 червня 2015 року про виправлення помилки у виконавчому листі.

Водночас суд першої інстанції послався на ухвалу Першотравневого районного суду м.Чернівці від 10 лютого 2015 року про поновлення Публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа №2-74/2011.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам відповідає.

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 27 січня 2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 03 жовтня 2008 року в сумі 97833 Євро 74 центи, що згідно офіційного курсу Національного банку України становить 1048065 грн. 46 коп., судовий збір в сумі 1700 грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

Першотравневим районним судом м.Чернівці 29 квітня 2011 року видано виконавчий лист №2-74/2011 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 03 жовтня 2008 року в сумі 97833 Євро 74 центи, що згідно офіційного курсу Національного банку України становить 1048065 грн. 46 коп., судового збору в сумі 1700 грн, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн із зазначенням боржником ОСОБА_3 , адресою боржника квартиру АДРЕСА_1 .

Тому постановою заступника начальника Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції від 17 червня 2011 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-74 від 29 квітня 2011 року на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Також Першотравневим районним судом м.Чернівці 21 червня 2011 року видано виконавчий лист №2-74/2-11 із зазначенням боржником ОСОБА_1 , його адресою квартиру АДРЕСА_2 .

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кіцманського районного управління юстиції Петрюк О.В. від 20 липня 2011 року відкрито виконавче провадження № 27697687 з виконання виконавчого листа №2-74/2011, виданого Першотравневим районним судом м. Чернівці 21 червня 2011 року.

Після чого постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кіцманського районного управління юстиції Петрюк О.В. від 10 жовтня 2012 року виконавчий документ повернуто стягувачу, оскільки стягувачем не здійснено авансування витрат.

Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 07 травня 2014 року видано дублікат виконавчого листа по справі №2-74/2011.

Також ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 15 жовтня 2014 року у виконавчому листі Першотравневого районного суду м.Чернівці від 29 квітня 2011 року по цивільній справі №2-74/2011 виправлено описку, а саме вірним вважати «про звернення стягнення» замість «про відшкодування матеріальної та моральної шкоди», вірним вважати « ОСОБА_1 » замість невірно вказаного « ОСОБА_3 ».

Крім того ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 09 лютого 2015 року поновлено Публічному акціонерному товариства комерційному банк «ПриватБанк» пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа №2-74/2011.

Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 02 червня 2015 року виправлено помилки, допущені при виготовленні виконавчого листа №2-74/2011, виданого на підставі рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 27 січня 2011 року, зазначивши у вступній частині замість «ро відшкодування матеріальної та моральної шкоди» « про звернення стягнення».

Вважати вірним прізвище, ім`я та по-батькові боржника « ОСОБА_1 », замість « ОСОБА_3 ».

Постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції Марко В.М. від 18 січня 2016 року відкрито виконавче провадження №49834118 на підставі першого виконавчого листа, виданого Першотравневим районним судом м.Чернівці 29 квітня 2011 року з помилкою у зазначенні боржником ОСОБА_3 , адресою боржника квартиру АДРЕСА_1 .

Постановою державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у м.Чернівці Південно-Західного управління Міністерства юстиції України ткач В.І. від 05 лютого 2021 року повернуто виконавчий документ стягувачу згідно із п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою приватного виконавця Чернівецького округу Доготар М.В. від 18 листопада 2022 року відкрито виконавче провадження №70373801 на підставі виконавчого листа №2-74/2011, виданого Першотравневим районним судом м.Чернівці 29 квітня 2011 року.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом (пункт 8статті 129 Конституції України).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини устатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція), якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, наданих сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Крім того, у низці рішень Європейського суду з прав людини закріплено положення, згідно з яким право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

Зокрема, у справі «Скорик проти України» від 08 січня 2008 року Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачені статтею 6 Конвенції. Мають бути враховані особливості провадження, що розглядається, та сукупність проваджень, що здійснювались у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них.

У справі «Воловік проти України» від 06 грудня 2007 року, заява № 15123/03, Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братися до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду.

Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 25 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Аналіз правових позицій Конституційного Суду України, висловлених у рішеннях: від 27 січня 2010 року у справі № 3-рп/2010, від 28 квітня 2010 року у справі № 12-рп/2010, від 08 липня 2010 року у справі № 18-рп/2010, від 02 листопада 2011 року у справі № 13-рп/2011, від 22 квітня 2014 року у справі № 4-рп/2014, свідчить, що при тлумаченні пунктів 2, 10, 12, 18, 28 частини першої статті 293 ЦПК України(у редакції, чинній станом 03 серпня 2017 року), суд враховував такі обставини:

(а) зміст (особливість) процесуального рішення, що оскаржується;

(б) стадію цивільного судочинства, що обумовлює процесуальну можливість особи поновити свої права виключно шляхом оскарження відповідної ухвали.

При цьому, Конституційний Суд України, зокрема, вказував, що:

(1) «згідно з частиною другою статті 293 Кодексу заперечення на ухвали, які не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. Це положення слід розуміти так, що будь-яка ухвала суду підлягає перегляду в апеляційному порядку самостійно або разом з рішенням суду. Однак особливість ухвали про відмову у видачі дубліката виконавчого листа полягає в тому, що вона приймається на стадії виконання судового рішення і оскаржити її одночасно з оскарженням рішення суду неможливо, тому ця ухвала може бути оскаржена лише самостійно» (абзац 5 пункту 3.2. рішення від 27 січня 2010 року у справі № 3-рп/2010);

(2) «особливістю ухвали про роз`яснення рішення суду або про відмову в роз`ясненні рішення суду є те, що суд може постановити її в будь-який час до настання обмежень, визначених у частині другійстатті 221 ЦПК України, зокрема після набуття ним законної сили. Це виключає можливість оскарження такої ухвали разом з цим рішенням, тому вона може бути оскаржена самостійно» (абзац другий пункту 2.2.рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2010 року у справі № 18-рп/2010);

(3) «[…] особливістю ухвал суду першої інстанції щодо внесення виправлень у рішення або відмови у внесенні виправлень є те, що суд може постановити їх у будь-який час, зокрема й після набрання рішенням законної сили. За цих умов такі ухвали суду першої інстанції фактично не можуть бути оскаржені разом із рішенням суду. Крім того, відсутність можливості апеляційного оскарження ухвал суду першої інстанції про відмову у внесенні виправлень у рішення окремо від рішення суду у випадку, якщо наявні у тексті судового рішення неточності (арифметичні помилки чи описки) стосуються істотних обставин, може ускладнити або навіть унеможливити виконання судового рішення» (пункт 2.3.рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2014 року у справі № 4-рп/2014);

(4) «особливістю ухвал суду щодо повороту виконання рішення є те, що вони приймаються на стадіях виконання судового рішення і оскаржити їх одночасно з рішенням суду неможливо» (абзац четвертий пункту 3.2.рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року у справі № 13-рп/2011).

У статті 353 ЦПК України не міститься прямої заборони оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відмови у визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Частиною 2 статті 432 ЦПК України передбачено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, підстави визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Таким чином, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за виконавчим документом.

Разом з тим, перелік матеріально-правових підстав визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не є вичерпним.

Законодавець не дав чіткого визначення "інших причин" для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у частині другій статті 432 ЦПК України, на яку посилались заявники у даній справі.

При цьому словосполучення "або з інших причин" не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Згідно із частиною п`ятою статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

На підставі частини 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надання Верховною Радою України, - і за її межами.

Питання визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, безпосередньо пов`язане і з питанням законної сили судового рішення, одним із проявів якої є реалізованість судового рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд» (п. 40 рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції»).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 березня 2018 року справа № 11-66сап18 зробила висновок, за яким для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, важливим є те, що обставини, факти, з якими пов`язується відсутність обов`язку боржника, виникли вже після винесення судом рішення. Суд повинен з`ясувати наявність нових обставин, які б слугували підставою для прийняття такого рішення. У іншому разі, через визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відбудеться ревізія такого наслідку законної сили рішення суду як стабільність (а саме незмінності та преюдиційності), що не передбачено процесуальним законодавством.

Згідно із ст. 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Наслідком постановлення ухвали про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII є закриття виконавчого провадження.

ОСОБА_1 як на підставу для задоволення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, посилався на видачу Першотравневим районним судом м.Чернівці 29 квітня 2011 року виконавчого листа №2-74/2011 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 03 жовтня 2008 року в сумі 97833 Євро 74 центи, що згідно офіційного курсу Національного банку України становить 1048065 грн. 46 коп., судового збору в сумі 1700 грн, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. із помилкою у зазначенні боржником ОСОБА_3 , адресою боржника квартиру АДРЕСА_1 , видачу Першотравневим районним судом м.Чернівці другого виконавчого листа 21 червня 2011 року та дублікату цього виконавчого листа на підставі ухвали Першотравнвого районного суду м.Чернівці від 07 травня 2014 року.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Також у пункті 1 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, зазначено, що примусовому виконанню підлягають виконавчі документи, визначені у статті 3 Закону.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Отже, судове рішення, що набрало законної сили, є обов`язковим до виконання, що здійснюється саме на підставі виконавчого документа, зокрема виконавчого листа.

Верховний Суд також врахував, що у Рішенні Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 зазначено, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до § 51-53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року (заява № 40450/04) право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Згідно з підпунктом 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дублікат - це документ, який видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата, яка унеможливлює його виконання.

Отже, видача дубліката виконавчого документа зумовлена необхідністю виконання ухваленого судом рішення, яке набрало законної сили, проте не було виконане боржником.

Доводи ОСОБА_1 щодо відкриття постановою приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Доготар М.В. від 18 листопада 2022 року виконавче провадження №70373801 на підставі виконавчого листа №2-74/2011, виданого Першотравневим районним судом м.Чернівці 29 квітня 2011 року, фактично зводяться до віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката.

З огляду на наведене та ураховуючи обставини справи, за яких судове рішення не виконано, постановою приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Доготар М.В. від 18 листопада 2022 року відкрито виконавче провадження №70373801 на підставі виконавчого листа №2-74/2011, виданого Першотравневим районним судом м.Чернівці 29 квітня 2011 року, відсутні підстави для визнання зазначеного виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

У такому разі можливе звернення до суду з заявою про визнання виконавчого листа №2-74/2011, виданого Першотравневим районним судом м.Чернівці 21 червня 2011 року, дубліката виконавчого листа такими, що не підлягають виконанню.

Крім того, видача Першотравневим районним судом м.Чернівці 29 квітня 2011 року виконавчого листа №2-74/2011 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 03 жовтня 2008 року в сумі 97833 Євро 74 центи, що згідно офіційного курсу Національного банку України становить 1048065 грн. 46 коп., судового збору в сумі 1700 грн, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. із помилкою у зазначенні боржником ОСОБА_3 , адресою боржника квартиру АДРЕСА_1 не є підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання виконавчого листа №2-74/2011, виданого Першотравневим районним судом м.Чернівці 29 квітня 2011 року таким, що не підлягає виконанню.

У підпункті в) пункту 3 частини першої статті 382 ЦПК України визначено, що постанова суду апеляційної інстанції складається з мотивувальної частини із зазначенням мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу.

Так, у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Мотивованість судового рішення - це відображення всіх мотивів та обґрунтувань судового рішення у його змісті.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя.

Водночас рішення суду першої інстанції не містить вирішення заяви ОСОБА_1 про стягнення з Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» безпідставно одержаних коштів в сумі 14418 грн. 40 коп.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому ухвала ухвала Першотравневого районного суду м.Чернівці від 27 квітня 2023 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ч.1 ст.375 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Першотравневого районного суду м.Чернівці від 27 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н. Ю. Половінкіна

Судді М. І. Кулянди

І. М. Литвинюк