Справа № 309/5055/23
Провадження № 2/309/987/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Піцура Я.Я.,

за участю секретаря Росоха Д.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Хустського відділу Державної виконавчої служби у Хустському районі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Івано-Франківськ) про скасування заборон на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В:

16.10.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Хустського відділу Державної виконавчої служби у Хустському районі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Івано-Франківськ) (далі по тексту Хустський ВДВС) про скасування заборонна нерухоме майна.

Позов обґрунтовано тим, що він з метою пересвідчення відсутності перешкод, щодо набуття у власність майна виготовив інформаційну довідку за № 343069955 з якої дізнався, що в державному реєстрі речових прав відносно нього містяться чотири обтяження: обтяження за № 9680304, яке винесене на підставі: постанови, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 47529433, виданий 13.05.2015, видавник: відділ ДВС Хустського РУЮ, обтяження за № 9320858, яке винесене на підставі: постанови про відкриття виконавчого провадження, ВП №16269917, 07.12.2009, відділ ДВС Хустського РУЮ, обтяження за№ 10720013, яке винесене на підставі: постанови про відкриття, за № 23701649, від 17.01.2011 р., ВДВС Хустського РУЮ та обтяження за № 12906454, яке винесене на підставі: постанови про арешт майна боржника та заборона його відчуження, ВП 32935401, 07.06.2012, відділ ДВС Хустського РУЮ. На адвокатський запит отримана відповідь від 02.10.2023 за № 24.12-38/50203 Хустського відділу ДВС, згідно якої станом на 02.10.2023 року згідно бази даних Автоматизованої системи виконавчого провадження (далі- АСВП) на виконанні перебували виконавчі провадження, а саме: 1) Виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 309/387/15 виданого 08.05.2015 року Хустським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 134416,78 грн. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір у розмірі 1444,17 грн. Дане виконавче провадження закінчено припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення; 2) ВП № 16269917 з примусового виконання ухвали № 2-1899/09 виданої 07.12.2009року Хустським районним судом, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 іпн. НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності, що знаходиться у нього на зберіганні та в інших осіб. Відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 3) ВП № 23701649 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1752/10 виданого 09.11.2010 року Хустським районним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дружини в розмірі 250 гривень щомісячно, починаючи з 04.02.2009 року, до досягнення дитиною повнолітнього віку. Дане виконавче провадження закінчено 24.02.2012 року згідно п. 6 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону на 24.02.2012 року. В подальшому даний виконавчий документ до відділу не пред`являвся; 4) ВП № 32935401 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2211/10 виданого 22.10.2010 року Хустським районним судом про стягнення із ОСОБА_2 60870 грн. суми боргу на користь ОСОБА_5 . Стягнути із ОСОБА_2 728,70 грн. судових витрат на користь ОСОБА_5 . Дане виконавче провадження завершено 20.09.2012 року відповідно до п. 2 ч.І ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону на 20.09.2012 року. В подальшому даний виконавчий документ до відділу не пред`являвся.

Отже, незважаючи на те, що ОСОБА_1 не має дійсних боргових зобов`язань, а вищезазначені виконавчі провадження були завершені більше 10 років тому, його права є порушеними.

Так виконавче провадження № 23701649 (обтяження за № 10720013) було припинено згідно п. 6 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Вказана норма передбачала, що виконавче провадження закривається у зв`язку із - закінченням строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення. Слід зазначити, що вказані аліменти стягувались на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку у відповідності до ч. 2 ст. 84 СК України. Отже, дане виконавче провадження вже не може бути розпочатим у зв`язку із закінченням терміну виконання.

Виконавче провадження № 32935401 (обтяження за № 12906454) було завершено 20.09.2012 року відповідно до п. 2 ч.І ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону на 20.09.2012 року. Вказана норма передбачала, що виконавче провадження закривається у зв`язку із тим що - у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Слід зазначити, що на момент видачі даного виконавчого документу встановлювалось, що виконавчі документи могли бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом (згідно до п. 2 ч.1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» за № 606-XIVвід 21.04.1999 р. (який втратив чинності 05.01.2017 р.).

02.06.2016 року був прийнятий Закон України «Про виконавче провадження» за № 1404- VIII, який набрав чинності 05.10.2016 року і на підставі, якого втратив чинність Закон України за № 606-XIVвід 21.04.1999 р., яким строк пред`явлення виконавчого документа до виконання збільшено до трьох років (ст. 12 Закону). Отже, у будь-якому випадку строк для пред`явлення даних виконавчого листа до виконання давно минув.

Незняття арешту з майна боржника протягом тривалого часу за відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Такий висновок зробив Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 2/0301/806/11.

Слід зазначити, що позивач змінив ім`я « ОСОБА_6 » на ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серія НОМЕР_2 .

На день подання позову дійсними є три обтяження за № 9320858 (накладене згідно ухвали суду про забезпечення позову), 10720013, 1290645.

На сьогодні вказані заборони порушують права позивача, оскільки унеможливлює переоформлення, користування та розпоряджання даним майном.

Посилаючись на викладене просить суд: 1) скасувати заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 10720013, який зареєстровано 17.01.2011 року Закарпатською філією державного підприємства«Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава обтяження: постанова про відкриття 23701649 від 17.01.2011 року ВДВС Хустського РУЮ, об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно та 2) заборону на нерухоме майно та реєстраційний номер обтяження: 12906454, який зареєстровано 22.08.2012 року Закарпатською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава обтяження постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП 32935401 від 07.06.2012 року відділом ДВС Хустського РУЮ , об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно.

В підготовче судове засідання позивач не з`явився від представника позивача адвоката Плешинця М.В. надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, подавши клопотання про розгляд справи без його участі.

Отже суд вважає, за можливе провести підготовче судове засідання за відсутності учасників справи, що не з`явилися.

Згідно з п.2 ч.2 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Якщо позивач є боржником у виконавчому провадженні, то він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Схожі правові висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 904/51/19 (провадження№ 12-122гс19), у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі№ 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19), у постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 24 червня 2021 року у справі № 127/11276/20 (провадження № 61-882св21), від 08 вересня 2021 рокуу справі № 369/3757/20 (провадження № 61-3588св21), від 01 грудня2021 року у справі № 201/6486/20 (провадження № 61-19066св20).

В даному випадку ОСОБА_1 пред`явив позов та просить суд скасувати два обтяження нерухомого майна:№10720013, який зареєстровано 17.01.2011 року Закарпатською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава обтяження: постанова про відкриття 23701649 від 17.01.2011 року ВДВС Хустського РУЮ, об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно; та №12906454, який зареєстровано 22.08.2012 року Закарпатською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава обтяження постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП 32935401 від 07.06.2012 року відділом ДВС Хустського РУЮ , об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи вказане обтяження нерухомого майна було накладено згідно постанов державного виконавця від 17.01.2021 року про відкриття виконавчого провадження ВП №23701649, та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП 32935401 від 07.06.2012, де боржником є саме ОСОБА_2 , який 30.04.2015 року змінив ім`я на ОСОБА_1 .

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 є боржником у виконавчих провадженнях, то він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна (скасування обтяження нерухомого майна), оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а тому такий позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з чим провадження у справі слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Хустського відділу Державної виконавчої служби у Хустському районі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Івано-Франківськ) про скасування заборон на нерухоме майно закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що дане питання підлягає вирішенню шляхом оскарження рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 14 листопада 2023 року.

Суддя Хустського

районного суду: Піцур Я.Я.