Справа № 462/1368/23 Головуючий у 1 інстанції: Іванюк І.Д.
Провадження № 22-ц/811/2222/23 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Суди В.І.

з участю: ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 ,

представника Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради Леськів Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львовіцивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 30 червня 2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

в лютому 2023 року Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради звернулась до суду з поданням про призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , другим опікуном над недієздатною рідною сестрою, ОСОБА_3 .

В обґрунтування подання покликається на те, що в Залізничну районну адміністрацію Львівської міської ради звернувся ОСОБА_1 щодо видачі подання про можливість призначення його другим опікуном недієздатної рідної сестри - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є інвалідом 1 групи «А» з дитинства безтерміново та визнана недієздатною рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 12.11.2018 року, яким також встановлено опіку над недієздатною та опікуном призначено її матір ОСОБА_4 . Зазначає, що на даний час законний представник і опікун недієздатної ОСОБА_4 у зв`язку із частими відрядженням, в тому числі і за кордон, не може у повному обсязі виконувати свої обов`язки, у зв`язку з чим є необхідність призначення його рідній сестрі другого опікуна. ОСОБА_1 стверджує, що на наркологічному чи психіатричному обліку не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувався, за станом здоров`я може бути опікуном та надавати соціальні послуги.

З наведених підстав просить призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , другим опікуном над недієздатною сестрою ОСОБА_3 .

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 30 червня 2023 року в задоволенні подання Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, заінтересована особа: ОСОБА_1 про призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , другим опікуном над недієздатною сестрою ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним, ухваленим з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Зазначає, що суд першої інстанції дійшов до безпідставного висновку про те, що підстави для призначення недієздатній особі більше, аніж одного опікуна, в законі відсутні, а тому, розглядаючи питання призначення другим опікуном, слід виходити із конкретних обставин справи, принципів доцільності та розумності, які є принципами цивільного законодавства. Вказує, що орган опіки та піклування погодив призначення його другим опікуном, оскільки вбачав необхідність у такому призначенні, та самостійно звернувся до суду з відповідним поданням. Стверджує, що реалізація права недієздатної особи мати другого опікуна та права особи бути другим опікуном регулюється тими самими нормами закону, що діють для першого опікуна. Вважає, що суд першої інстанції прийшов до невірного висновку про те, що заявником не доведено потреби у призначенні другого опікуна, а також не надано доказів, що підтверджують неможливість повноцінного виконання обов`язків опікуном. Стверджує, що чинне законодавство не покладає на заявника додаткових обов`язків в поданні окремих доказів, окрім висновку про призначення опікуна. Зазначає, що висновок суду про те, що ОСОБА_1 шляхом призначення його другим опікуном має на меті ухилення від військового обов`язку не заслуговують на увагу, оскільки він навчається на стаціонарній формі у вищому навчальному закладі, а відтак з наявністю опіки або без неї має відстрочку від призову відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким подання Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , представника Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради Леськів Г.М. на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Відмовляючи в задоволенні подання Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про призначення ОСОБА_1 другим опікуном над недієздатною сестрою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд першої інстанції виходив з того, що заявником не доведено потреби ОСОБА_3 в призначенні другого опікуна, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження неможливості повноцінного виконання обов`язків опікуном ОСОБА_4 і необхідності призначення ОСОБА_1 другим опікуном над недієздатною рідною сестрою.

Колегія суддів погоджується з висновками суду з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 39, частини першої статті 40 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними; фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це.

Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун (частини перша - третя статті 41 ЦК України).

Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (стаття 55 ЦК України).

Органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 56 ЦК України).

Вимогами ст. 58 ЦК України передбачено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Згідно частини першої статті 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до статті 62 ЦК України, опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Відповідно до приписів частини другої, третьої та п`ятої статті 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Згідно зі статтями 67, 69 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням, також опікун малолітньої та неповнолітньої особи зобов`язаний дбати про її виховання, навчання та розвиток.

Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерством освіти України, міністерством охорони здоров`я України та Міністерством праці та соціальної політики України від 26.05.1999 р. затверджено Правила опіки та піклування, що зареєстровані в Міністерстві юстиції України 17.06.1999 р. за № 387/3680 (далі за змістом Правила).

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 Правил, опіка (піклування) є особливою формою державної турботи, зокрема, про повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів.

Опіка (піклування) встановлюється для захисту особистих і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки.

Згідно п.п. 2.1, 2.4 вищевказаних Правил, опіка установлюється над неповнолітніми, які не досягли п`ятнадцяти років і залишились без піклування батьків, а також над громадянами, визнаними судом недієздатними внаслідок психічних захворювань.

Опіка (піклування) встановлюється за місцем проживання особи, яка підлягає опіці (піклуванню), або за місцем проживання опікуна (піклувальника).

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 07 квітня 2022 року у справі №712/10043/20, при призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.

Таким чином, чинне законодавство України передбачає призначення фізичній особі, яку визнано недієздатною, одного або кількох опікунів.

Підстави для призначення, зокрема, недієздатній, особі більше, аніж одного опікуна, в законі відсутні, а тому, розглядаючи питання призначення другим опікуном, слід виходити із конкретних обставин справи, принципів доцільності та розумності, які є принципами цивільного законодавства.

Крім того, необхідність призначення недієздатній особі більше одного опікуна, повинні бути з`ясовані, перш за все, органом опіки та піклування, як спеціальним органом в сфері опіки та піклування.

Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог Цивільного процесуального кодексу України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є особою з інвалідністю з дитинства першої групи підгрупи «А», потребує постійного стороннього догляду, нагляду та допомоги.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 12.11.2018 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано недієздатною та встановлено над нею опіку, опікуном призначено її матір ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 10.05.2023 року продовжено строк дії рішення про визнання недієздатною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тривалістю 2 роки з моменту набрання рішенням законної сили.

З матеріалів справи вбачається, що 01 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради з заявою про призначення його опікуном рідної сестри ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З витягу з протоколу №3 засідання опікунської ради при Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради від 09.02.2023 року, вбачається, що опікунська рада, заслухавши звернення ОСОБА_1 та розглянувши представлені ним на засідання опікунської ради документи, вирішила рекомендувати районній адміністрації звернення ОСОБА_1 задовольнити, видати подання про можливість призначення його опікуном ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Разом з тим, з вказаного витягу з протоколу вбачається, що звернення ОСОБА_1 щодо видачі подання про можливість призначення його другим опікуном зумовлена тим, що законний представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 , яка є матір`ю недієздатної, у зв`язку з частими відрядженнями, зокрема, закордонними, не може в повному обсязі виконувати обов`язки опікуна, а тому просить призначити другим опікуном над ОСОБА_3 її сина ОСОБА_1 .

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є рідним братом недієздатної ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 та свідоцтвом про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 .

Згідно із довідкою з місця проживання про склад сім`ї та прописку ОСББ «Каменяр» № 1 від 30.01.2023 року недієздатна ОСОБА_3 зареєстрована та проживає у повній сім`ї, разом із матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком ОСОБА_5 , 1968 р.н., сестрами ОСОБА_6 , 2007 р.н., ОСОБА_7 , 2014 р.н. та братом ОСОБА_1 , 2002 р.н.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на наркологічному обліку не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувався, за станом здоров`я може бути опікуном та надавати соціальні послуги.

Враховуючи введений в Україні воєнний стан та статтю 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення другим опікуном недієздатної особи, за наявності вже одного опікуна, повинен з`ясувати необхідність такого та належним чином мотивувати свій висновок про можливість призначення особи другим опікуном та, перш за все, необхідність призначення такої особи ще одним опікуном над дієздатною особою при тому, що недієздатній особі вже призначено опікуна, з врахуванням положень ч. 5 ст. 63 ЦК України, згідно з якою фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників, тобто, призначення другого опікуна є правом, а не обов`язком суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що подання Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про призначення ОСОБА_1 другим опікуном над недієздатною сестрою ОСОБА_3 не містить мотивів необхідності призначення недієздатній сестрі ще одного опікуна, конкретних обставин, які зумовлюють необхідність призначення ще одного опікуна.

Вказане подання містить позитивну характеристику особи ОСОБА_1 , які дозволяють останньому бути опікуном, однак причин, у зв`язку з якими недієздатній ОСОБА_3 слід призначити ще одного опікуна подання не містить.

На думку колегії суддів мотиви звернення ОСОБА_1 з заявою про призначення його ще одним опікуном з підстав частих відряджень ОСОБА_4 , в тому числі за кордон, не свідчать про об`єктивні причини неможливості повного чи часткового виконання нею обов`язків опікуна та необхідності призначення недієздатній ОСОБА_3 ще одного опікуна.

Доводи апеляційної скарги про те, що орган опіки та піклування погодив кандидатуру апелянта про його призначення другим опікуном, оскільки вбачав необхідність у такому призначенні, та самостійно звернувся до суду з відповідним поданням не заслуговують на увагу, оскільки в поданні органу опіки та піклування відсутні мотиви потреби ОСОБА_3 ще в одному опікуні, а в матеріалах справи відсутні докази необхідності призначення ОСОБА_1 ще одним опікуном над недієздатною сестрою.

Колегія суддів вважає безпідставними твердження ОСОБА_1 про те, що чинне законодавство не покладає на заявника додаткових обов`язків в поданні окремих доказів, окрім висновку про призначення опікуна, оскільки призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості, бути належним чином мотивоване та містити мотиви необхідності в призначенні другого опікуна.

В поданні Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради зазначено, що необхідність подачі ОСОБА_1 звернення про призначення його ще одним опікуном недієздатної сестри, є те, що її опікун, матір ОСОБА_4 у зв`язку з частими відрядженнями, в тому числі і закордонними, не може в повному обсязі виконувати обов`язки опікуна, однак, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, належні та допустимі докази на їх підтвердження ОСОБА_1 суду першої інстанції не надав.

Ним також не було надано суду першої інстанції довідки на підтвердження того, що його рідні сестри, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , навчаються в школі в м. Варшава, що потребує частого перебування та проживання їх матері ОСОБА_4 , яка є опікуном недієздатної ОСОБА_3 , разом з ними.

Колегія суддів вважає, що заявником в суді першої інстанції не доведено належними та допустимими доказами потреби недієздатної ОСОБА_3 у призначенні їй ще одного опікуна.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Враховуючи положення ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відмову в її задоволенні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 30 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 09.11.2023 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк