Справа № 539/3208/23
Провадження № 2/539/747/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Просіної Я.В.,

за участі секретаря судового засідання Ковтун І.О.,

представника позивача - Мельник І.С.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Антіховича В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Лубни у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №195099850 від 08 липня 2021 року в розмірі 18719,08 грн та понесені судові витрати.

Заявлені вимоги мотивують тим, що 08 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №195099850. Відповідно до Реєстру боржників №161 від 23.11.2021 року до Договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №195099850. 20.10.2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги.

Відповідно до Реєстру прав вимоги №1 від 21.10.2022 року до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 18719,08 грн, з яких: 10480,66 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 8238, 42 грн сума заборгованості за відсотками.

Згідно з умовами Кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку визначеному договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 21.10.2022 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 195099850 в розмірі 18719,08 грн.

24.07.2023 року по справі було відкрито провадження та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

25.09.2023 року до суду надійшло клопотання від представника позивача про витребування доказів.

06.11.2023 року на адресу суду надійшов лист з АТ КБ «Приватбанк» з витребуваною ухвалою суду від 16.10.2023 року інформацією.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовну заяву підтримала, просила її задовільнити. Окрім того, відповідно до кредитного договору, то він надавався терміном на 126 календарних днів. Відповідно до договору факторингу вони отримали право вимоги лише на 18 719,08 грн, тобто підрахувавши суму, можна дійти до висновку, що відповідачем була здійснена часткова оплата заборгованості.

В подальшому представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що позов він не визнає, оскільки не брав цих грошей. Він загубив телефон в іншому місті, а через деякий час виявилося, що в нього мікрозайм. Після того, як він відновив номер телефону йому телефонували колектори, але він пояснював їм, що нічого не брав. З приводу таких телефонних дзвінків до правоохоронних органів не звертався. Вважає, що оскільки він в 2020 році він служив в Національній гвардії України і взяв кредит, то його дані були і взяті для отримання оспорюваного кредиту. В телефоні у нього був кабінет з його особистими даними.

Представник відповідача Антіхович В.В. в судовому засіданні зазначив, що при первинному ознайомленні з матеріалами справи ним виявлено, що документів на підтвердження наявності у позивача права вимоги за цим договором не має, позивач не надав суду будь-яких завірених належним чином копій,що свідчить про відсутність права вимоги. Щодо платіжного доручення маються сумніви, та він стверджує, що даний доказ не може існувати поки немає його оригіналу. Даний доказ не існує в межах даної справи. Позивач визнає, що в нього відсутні оригінали, тому він не може засвідчити його копію. Окрім того, оригіналом може вважатися не будь який електронний документ, а лише підписаний електронний документ. Посилання на внутрішню систему документообігу, який не можливо перевірити не являється електронним документом. В матеріалах справи відсутній будь який доказ електронного підпису. Стосовно довідки виданої АТ КБ «Приватбанк», то дана довідка немає ніякого відношення до відповідача, в ній не ідентифіковані дані відповідача. В платіжному дорученні не зазначена частина номеру карти і його не можливо виконати оскільки відсутні повні ідентифікуючі дані. Йому не відомо, що це за переказ. До моменти повної ідентифікації вважає її не належним доказом.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст. 89, 263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В судовому засіданні встановлено, що 08.07.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №195099850, згідно з якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» надало ОСОБА_1 кредит на суму 16000 грн 00 коп, а останній зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених договором (а.с.6-9).

Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 6 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

Відповідно до паспорту кредиту продукту «Комфорт» до Договору №195099850 від 08.07.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» надало ОСОБА_1 кредит у сумі 160000 грн, строком на 126 днів (а.с.5).

20.10.2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги (а.с.10-11).

Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги №1 до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 18719,08 грн., з яких: 10480,66 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 8238,42 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с.12).

Відповідно до Розрахунку заборгованості за Кредитним договором №195099850 від 08.07.2021 за період з 21.10.2022 по 30.06.2023 заборгованість ОСОБА_1 не погашена, залишок заборгованості складає 18719,08 грн (а.с.13).

Згідно додаткової угоди №26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року Договір факторингу №28/1118/-1 викладено в новій редакції (а.с.46-47).

Відповідно до копії витягу до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» по кредитному договору №195099850 від 08.07.2021 року (а.с.48 з.б.).

Згідно з платіжним дорученням від 08.07.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на платіжну картку ОСОБА_1 кошти у сумі 16000 грн (а.с.75).

Відповідно до відповіді на запит АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_1 IBAN НОМЕР_2 , на яку 08.07.2021 року здійснено переказ коштів на суму 16000,00 UAH.

Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України).

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.2 ст.509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, на підставі договору та інших правочинів.

Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України).

Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні регламентовані Законом України «Про електронну комерцію», який визначає порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем, а також права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Згідно статті 3 цього Закону електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частин 3-6, 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справах №524/5556/19 від 12.01.2021, №234/7159/20 від 10.06.2021.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Тобто, установлено, що договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому позичальник на веб-сайті товариства подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, вказавши свої персональні дані, підтвердив умови отримання кредиту, після чого кредитор надіслав йому за допомогою засобів зв`язку на вказаний позичальником номер мобільного телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді СМС-повідомлення, який він використав для підтвердження підписання кредитного договору.

В зв`язку з порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором позики виникла заборгованість на загальну суму 18719,08 грн, з яких: 10480,66 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 8238, 42 грн сума заборгованості за відсотками.

Суд приймає до уваги розрахунок заборгованості, наданий позивачем, оскільки відповідачем не було надано власного розрахунку заборгованості для спростування доводів, на які посилається позивач.

Доказів виконання умов договору та погашення заборгованості повністю або частково відповідачем до суду не надано та відповідачем розмір заборгованості не оспорюється.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором позики є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Що стосується тверджень відповідача та його представника про те, що позивачем не підтверджено надання йому коштів, то суд їх не приймає до уваги оскільки ТОВ «ФК «ЄАПБ» не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів за укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» кредитним договором, щодо якого виник спір, з тих причин, що не є первісним кредитором, а дані документи, формуються, складаються та зберігаються в установі який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України.

В свою чергу, позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» є правонаступником ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс».

У відповідності до умов укладеного кредитного договору, кошти у розмірі суми кредиту на споживчі потреби перераховуються на банківський (картковий) рахунок Позичальника в безготівковій формі, відкритий у Банку, на підставі укладеного договору та заявки.

Тобто, доводи відповідача про неотримання ним коштів, а також те що від нього вимагають кошти, які він не отримував є неспроможними, оскільки в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_1 IBAN НОМЕР_2 , на яку саме 08.07.2021 року здійснено переказ коштів на суму 16000,00 UAH, відповідно до умов договору від 08.07.2021 року.

Водночас, позивач просить стягнути з відповідача 10 480,66 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 8238, 42 грн сума заборгованості за відсотками, тобто відповідно до розрахунку заборгованості з моменту видачі 08.07.2021 року до моменту продажу 23.11.2021 відповідачем ОСОБА_1 здійснювалася оплата як тіла кредиту так і процентів, відповідно до умов договору від 08.07.2021 року. (а.с.73-74)

Разом з тим, відповідач не зміг логічно пояснити інший, ніж особисто, спосіб надання персональних даних щодо нього та факт отримання грошових коштів. Фактично, представник відповідача не спростував факту їх отримання згідно платіжного доручення, а лише вказав на невідповідність реквізитів, які, на його думку, є недостатніми для ідентифікації карткового рахунку відповідача. Проте в даному випадку, належним доказом на підтвердження відсутності факту отримання ним кредитних коштів є виписка по банківському рахунку позичальника, яка б підтверджувала відсутність зарахувань коштів, та відповідачем не підтверджено своїх заперечень.

Окрім того, відповідач ОСОБА_1 з приводу неправомірних дій фінансової установи відносно нього до правоохоронних органів не звертався.

Отже, судом достовірно встановлено, що відповідач не виконав свого обов`язку з повернення кредитних коштів в строки, передбачені кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією №39847 від 04 липня 2023 року про сплату судового збору в сумі 2684,00 грн.

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 2684,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 195099850 в розмірі 18 719 (вісімнадцять тисяч сімсот дев`ятнадцять) грн 08 коп, з яких: 10480,66 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8238,42 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп судових витрат понесених позивачем при зверненні до суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Представник відповідача: ОСОБА_3 , адреса робочого місця: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складений 13.11.2023 року.

Суддя Я.В. Просіна