Справа № 464/2014/23
пр.№ 2/464/879/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.10.2023 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючого - судді Теслюка Д.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Керницької І.В.,

представника позивачів ОСОБА_1 ,

представника відповідача Степушенка П.М. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування шкоди, завданої смертю особи та стягнення страхового відшкодування,

в с т а н о в и в:

представник позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - адвокат Гудз Р.А. 04.04.2023 звернулась в суд із позовом до відповідача ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» (далі - ПрАТ «УТСК»), у якому, згідно із заявою про зменшення позовних вимог, яка надійшла до суду 14.07.2023, просить: стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_3 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 7 433, 80 грн, три відсотки річних у розмірі 446,01 грн, інфляційні втрати в розмірі 411,17 грн, а всього 8 290,98 грн; стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_4 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 3 481,64 грн, три відсотки річних у розмірі 208,90 грн, інфляційні втрати в розмірі 80,40 грн, а всього 3 770, 94 грн. Окрім цього, позивачі просять стягнути на їх користь з відповідача витрати на професійну правничу допомогу по 6 500 грн на кожного з позивачів.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 09 грудня 2022 року мала місце дорожньо - транспортна пригода (далі - ДТП), під час якої водій ОСОБА_5 , керуючи автобусом марки «БАЗ», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом на території стоянки ПП «Качеровський», що у м. Львові на вул. Навроцького, 8, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , внаслідок чого пішохід ОСОБА_6 від отриманих тілесних ушкоджень помер. Цивільно-правова відповідальність водія автобуса марки «БАЗ», р.н. НОМЕР_1 , на момент ДТП, була застрахована у відповідача ПрАТ «УТСК» за Полісом №209501259. 09.12.2022 за фактом вказаної ДТП ГУНП у Львівській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000972 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. З огляду на норми ч. 2 ст. 22.1, ч.1, ч.5, ч.7 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), 20 грудня 2022 року на адресу ПрАТ «УТСК» було надіслано заяву про виплату страхового відшкодування та долучено всі необхідні документи, передбачені ст. 35 Закону. Загальна сума вимоги становила 98 260 грн, з яких для матері загиблого ОСОБА_4 - 40 200 грн відшкодування моральної шкоди та для батька загиблого ОСОБА_3 - 40 200 грн відшкодування моральної шкоди, 17 860 грн відшкодування витрат на поховання. 24 січня 2023 року на адресу ПрАТ «УТСК» було надіслано заяву про долучення документів, що підтверджували фактично понесені ОСОБА_3 витрати на поховання у загальному розмірі 23 538 грн. Листом від 26.12.2022 відповідачем повідомлено про прийняте рішення у страховій справі, відповідно до якого рішення щодо виплати страхового відшкодування буде прийнято після отримання ПрАТ «УТСК» відповідного рішення щодо результатів розгляду кримінальної справи за фактом вказаної ДТП, тим самим призупинивши строк розгляду справи. З рішенням ПрАТ «УТСК» про зупинення строків розгляду страхової справи і відтермінування прийняття рішення про виплату страхового відшкодування позивачі не погодились, вважаючи його безпідставним, оскільки внаслідок ДТП загинула третя особа - пішохід ОСОБА_6 , а тому цивільно-правова відповідальність водія автобуса марки «БАЗ», р.н. НОМЕР_1 , в силу вимог ст. ст. 1166, 1187 ЦК України, настає незалежно від вини. Таким чином, позивачі вважають, що рішення ПрАТ «УТСК» про зупинення строків розгляду справи про виплату страхового відшкодування через відсутність постанови слідчого/вироку суду є необґрунтованим та таким, що порушує право потерпілих на отримання страхового відшкодування. В подальшому, за період з 11.05.2022 по 01.06.2023 на рахунок представника позивачів для позивачів від ПрАТ «УТСК» надійшли грошові кошти у загальному розмірі 98 260 грн витрат на поховання та моральної шкоди, а за період з 22.06.2023 по 03.07.2023 надійшло 5 678 грн витрат на поховання та 56 862 грн витрат на встановлення надгробного пам`ятника. Останній платіж щодо виплати страхового відшкодування відповідачем проведено 03.07.2023. При цьому, штрафні санкції на страхове відшкодування витрат на встановлення надгробного пам`ятника не нараховувались, оскільки 90-денний строк з моменту одержання страховиком заяви про долучення документів із вимогою про виплату даного виду страхового відшкодування відповідачем порушено не було. Отже, враховуючи здійснені виплати, відповідач ПрАТ «УТСК» виконав своє зобов`язання із виплати страхового відшкодування позивачам. Разом з тим, оскільки страхова компанія прострочила 90-денний строк для прийняття рішення і виплати страхового відшкодування позивачам за заявою про виплату страхового відшкодування, з неї підлягає стягненню відповідно до ст. 36.5 Закону та ч.2 ст.625 ЦК України, пеня із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, 3% річних та інфляційні втрати від простроченої суми боргу. З моменту отримання відповідачем заяви про виплату страхового відшкодування (20.12.2022) минуло понад 90 днів (21.03.2023), тому представником позивачів надано розрахунок штрафних санкцій станом на день останнього проведеного платежу. Відповідно до таких розрахунків, за період з 21.03.2023 по 23.06.2023 розмір штрафних санкцій становить: пеня із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України для ОСОБА_4 - 3481,64 грн, пеня із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України для ОСОБА_3 - 7433,80 грн; 3% річних для ОСОБА_4 - 208,90 грн, 3% річних для ОСОБА_3 - 446,01 грн; інфляційні втрати для ОСОБА_4 - 80,40 грн, інфляційні втрати для ОСОБА_3 - 411,14 грн. Вказані суми штрафних санкцій просять стягнути з відповідача в користь позивачів.

Ухвалою від 10.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження.

Від представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» Степушенка П.М. надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог, із покликанням на таке. ПрАТ «УТСК» не відмовляло у виплаті страхового відшкодування, а цілком законно призупинило перебіг строків для прийняття рішення по заявленому збитку, що відповідає вимогам абз.4 п. 36.2 ст. 36 Закону. Так, згідно з абз.4 п. 36.2 ст. 36 Закону, якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. За наслідками ДТП, яка мала місце 09.12.2022, порушено кримінальне провадження № 0000972 від 10.12.2022 та здійснюється досудове розслідування Головним управлінням Національної поліції у Львівській області. З витягу із Єдиного державного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 0000972 від 10.12.2022, встановлено, що 09.12.2023 в період часу з 23:00 год невстановлений водій, керуючи автобусом «БАЗ А-079.24», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом на території стоянки ПП «Качеровський», що у м. Львові на вул. Навроцького, 8, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який ймовірно перебував у лежачому стані на спині. Тобто, з урахуванням інформації щодо досудового розслідування кримінального провадження, неможливо встановити всіх обставин ДТП та неможливо встановити особу, яка відповідальна за ДТП. Як з`ясовано, досудове розслідування даного кримінального провадження триває, остаточне процесуальне рішення станом на час судового розгляду даної справи, не прийнято. Враховуючи наведене, ПрАТ «УТСК» призупинено перебіг строків по заявленому збитку до закінчення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні. Таким чином, представник відповідача зазначає, що на даний час відповідачем не порушено жодні права позивачів і правові підстави для задоволення позову відсутні. Вважає необґрунтованим та надуманим нарахування штрафних санкцій, оскільки ПрАТ «УТСК» строки для прийняття рішення по заявленому збитку не пропущено, тим більше що останні документи надійшли від позивачів лише 24.01.2023. Оскільки позивачами було подано заяву на виплату страхового відшкодування 20.12.2022, а документи, якими вони підтверджують свої майнові вимоги, були подані страховику лише 24.01.2023, тобто через 35 днів, то враховуючи факт порушення строку надання документів, встановлених ст. 35 Закону, граничний термін для прийняття рішення страховиком та проведення регламентної виплати може бути продовжено до 35 днів загалом з дати отримання останнього документу.

Від представника позивачів - адвоката Гудз Р.А. 10.05.2023 надійшла відповідь на відзив представника відповідача, у якому остання заперечила щодо його покликань на зупинення строків розгляду страхової справи. Із покликанням на ст. ст. 1166, 1187 ЦК України та ухвалу Верховного Суду України від 19.10.2011 у справі №6-208св10, вказала, що наявність чи відсутність вини водія у вчиненні кримінального правопорушення не має правового значення для розгляду страхової справи, яка за своєю природою є цивільно-правовим відношенням. Окрім цього, зазначила, що положення ст. 35 Закону не містять вимог щодо подання разом із заявою про виплату страхового відшкодування доказів на підтвердження вини страхувальника у вчиненні ДТП. Таким чином, вважає, що прийняття відповідачем рішення про зупинення строків розгляду у виплаті страхового відшкодування через відсутність постанови/вироку суду, порушує право потерпілих на тримання страхового відшкодування. Також навела практику Верхового Суду про те, що відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП (постанова від 05.10.2022 у справі №208/4598/21). Щодо стягнення штрафних санкцій, зазначила, що згідно із правовим висновком Верховного Суду України від 29.06.2016 у справі №6-192цс16, від якого не відступав Верховний Суд, право особи на звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права виникає (та відповідно перебіг позовної давності починається) з моменту, коли право цієї особи порушене (особа довідалася про порушення свого права), тобто з моменту 90-денного строку для прийняття рішення у страховій справі. Таким чином, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Стягнення штрафних санкцій є похідною вимогою від раніше заявленої позовної вимоги про стягнення страхового відшкодування, яке було добровільно сплачено відповідачем, а відтак наявні підстави для стягнення таких.

Від представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» Степушенка П.М. 05.09.2023 надійшли додаткові пояснення у справі. У вказаних поясненнях представник відповідача вказав, що після подання ним відзиву на позовну заяву, у якому зазначено про призупинення строків для прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування, Страховиком було продовжено процес врегулювання страхового випадку, з`ясовувались обставини дорожньо-транспортної пригоди, робились відповідні запити до поліції, потерпілих та страхувальника. Станом на 03.07.2023 Страховиком врегульовано даний страховий випадок в повному обсязі, на рахунок представника позивачів було перераховано такі страхові платежі: 40 200 грн моральної шкоди на користь ОСОБА_4 , 58 060 грн (40 200 грн моральної шкоди та 17 860 грн витрат на поховання) на користь ОСОБА_3 , 62 540 грн витрат на встановлення надгробного пам`ятника на користь ОСОБА_3 . Щодо зупинки строку для прийняття рішення по заявленому збитку зазначив, що з урахуванням інформації щодо досудового розслідування кримінального провадження №0000972, неможливо встановити особу, яка керувала транспортним засобом і неможливо встановити чи дана особа правомірно володіла транспортним засобом в момент ДТП. Більше того, невідомо чи були дії такої особи неправомірними і чи є безпосередній причинний зв`язок між діями такої особи та шкодою, яка заподіяна потерпілим, відтак строк для прийняття рішення було призупинено та проводилось власне розслідування щодо обставин ДТП. За результатом проведеного Страховиком розслідування було встановлено, що водій ОСОБА_5 09.12.2022 о 23:00 год у м.Львові на вул.Навроцького, керуючи автобусом марки «БАЗ», р.н. НОМЕР_1 , на території паркування, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , від отриманих травм пішохід помер на місці пригоди. Пояснення ОСОБА_5 від 21.06.2023 наявні в матеріалах справи. Тобто, єдиним документом, яким встановлено особу водія, який причетний до ДТП, являються пояснення ОСОБА_5 . Саме з моменту отримання цих пояснень у Страховика з`явилась можливість встановити особу, причетну до ДТП, та перевірити її правомірність володіння забезпеченим транспортним засобом. Таким чином, вказує, що відповідачем не порушені жодні права позивачів, оскільки страхове відшкодування виплачено в межах строків, передбачених ст. 36 Закону, відтак позовні вимоги останніх про стягнення штрафних санкцій у вигляді пені, 3% річних та інфляційних втрат є необґрунтованими та надуманими.

Ухвалою суду від 06.09.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивачів - адвокат Гудз Р.А. позов підтримала з підстав, що наведені в такому, а також у інших її заявах по суті, просила позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача ПрАТ «УТСК» Степушенко П.М., який брав участь в справі в режимі відеоконференції, в судовому засіданні заперечив щодо позовних вимог позивачів, просив відмовити у задоволенні позову повністю. Надав пояснення, які відповідають змісту відзиву на позовну заяву, а також його додаткових пояснень.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 09 грудня 2022 року відбулась дорожньо - транспортна пригода, під час якої водій ОСОБА_5 , керуючи автобусом марки «БАЗ», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом на території стоянки ПП «Качеровський», що у м. Львові по вул. Навроцького, 8, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 від отриманих тілесних ушкоджень помер.

Цивільно-правова відповідальність водія автобуса марки «БАЗ», р.н. НОМЕР_1 , на момент зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована у ПрАТ «УТСК» за Полісом №209501259, що не оспорюється сторонами.

За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди 09 грудня 2022 року ГУНП у Львівській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000972 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

20 грудня 2022 року директором ТзОВ «Центр Автовиплат Поліс» Шелепінським О.М., в інтересах батьків померлого ОСОБА_6 , на адресу ПрАТ «УТСК» було надіслано заяву про виплату страхового відшкодування та долучено всі необхідні документи, передбачені ст. 35 Закону. Загальна сума вимоги становила 98 260 грн, з яких для матері ОСОБА_4 40 200 грн - відшкодування моральної шкоди та для ОСОБА_3 : 40 200 грн - відшкодування моральної шкоди та 17 860 грн відшкодування витрат на поховання.

Окрім цього, додатково представником позивачів 24.01.2023 на адресу ПрАТ «УТСК» було надіслано заяву про долучення документів, що підтверджували фактично понесені ОСОБА_3 витрати на поховання у загальному розмірі 23 538 грн.

Листом від 26 грудня 2022 року відповідачем ПрАТ «УТСК» повідомлено заявника щодо даної страхової справи, відповідно до якого рішення щодо виплати страхового відшкодування буде прийнято після отримання ПрАТ «УТСК» відповідного рішення щодо результатів розгляду кримінальної справи за фактом вказаної ДТП, тим самим призупинивши строк розгляду даної справи.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 980 ЦК України передбачено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них п.9 ч.1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини в цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону).

Відповідно до статті 5 Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення виплати страхового відшкодування у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, страховик відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону).

Згідно з пунктами 27.1-27.5 статті 27 Закону страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Пунктом 27.3 статті 27 Закону передбачено, що Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відповідно до п. 27.4 ст. 27 Закону, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Згідно з пунктом 35.1 статті 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 Закону Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Виключний перелік підстав для відмови у здійсненні страховиком страхового відшкодування передбачений у статті 37 Закону.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

З огляду на презумпцію вини завданої шкоди, передбаченої ч.2 ст.1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

Не заслуговують на увагу покликання представника відповідача ПрАТ «УТСК» щодо зупинення строку прийняття рішення Страховиком у даному страховому випадку до отримання останнім постанови про закриття кримінального провадження чи вироку суду у кримінальному провадженні для підтвердження доказів настання цивільно - правової відповідальності, з огляду на таке.

Матеріалами даної справи підтверджено, що на момент ДТП цивільно - правова відповідальність щодо експлуатації транспортного засобу (автобуса) була застрахована у відповідача ПрАТ «УТСК».

У цивільно - правових відносинах із відшкодування шкоди, завдано джерелом підвищеної небезпеки, наявна презумпція вини, а як зазначено вище, відповідно до ст. ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини.

Таким чином, із зазначеного вбачається, що наявність чи відсутність вини водія у вчиненні кримінального правопорушення не має правового значення для розгляду страхової справи, яка за своєю правовою природою є цивільно - правовим відношенням.

Окрім цього, згідно з п.35.1. ст.35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до п.35.2. ст.35 Закону до заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; г`) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Як вбачається із матеріалів справи, до заяви про виплату страхового відшкодування від 20 грудня 2022 року, представником позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надано відповідачу ПрАТ «УТСК» необхідний перелік документів.

Разом з тим, наведений вище перелік не вимагає подання заявником доказів на підтвердження вини страхувальника у вчиненні ДТП.

Частиною 36.1 статті 36 Закону передбачено, що страховик приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Тобто, відповідач в силу норм ст. 36 Закону, зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування у визначений 90-денний строк з моменту одержання заяви про виплату страхового відшкодування та документів, згідно переліку, визначеного ст. 35 Закону.

В ході судового розгляду даної справи було встановлено факт визнання відповідачем даної події страховим випадком та добровільної виплати страхового відшкодування позивачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Суд звертає увагу на те, що з пояснень представника відповідача вбачається, що така виплата страховою компанією була проведена з моменту отримання пояснень ОСОБА_5 21.06.2023, у зв`язку з чим з`явилась можливість виплатити таке страхове відшкодування позивачам, однак станом на день такої виплати будь-якого рішення чи вироку суду за результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні також не було.

Покликання представника відповідача про те, що в даній справі відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону перебіг визначених законом строків на прийняття рішення за заявою про виплату страхового відшкодування припинився, оскільки було розпочате кримінальне провадження за фактом даного ДТП, не заслуговують на увагу, оскільки вказана норма передбачає відповідне припинення перебігу строку виключно, якщо на цей час відповідна дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі.

Разом з тим, зі змісту ст. 124 Конституції України вбачається, що правосуддя, тобто розгляд вказаних вище справ здійснюється виключно судом.

Також зі змісту ст. 3 КПК України (п. 24 - судове провадження - кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами) слідує, що досудове розслідування кримінального провадження не є розглядом такого кримінального провадження, натомість розгляд кримінального провадження є частиною судового провадження та здійснюється виключно судом.

Отже положення п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо припинення перебігу відповідних строків можуть бути застосовані виключно у випадку, якщо відповідна цивільна, господарська або кримінально справа щодо ДТП в цей час розглядається саме судом.

Вказане також узгоджується із постановою Верховного Суду від 16.02.2022 року у справі №242/1930/21.

Таким чином, оскільки кримінальне провадження щодо даної ДТП перебуває на стадії досудового розслідування та на розгляд суду ні на час звернення позивачів до відповідача із заявами про виплату страхового відшкодування, ні на даний час не надходило, відтак прийняття відповідачем рішення про зупинення строків розгляду у виплаті страхового відшкодування через відсутність постанови/вироку суду, порушувало право потерпілих на отримання страхового відшкодування.

Згідно статті 33-1.2. Закону на підставі письмового запиту страховика або МТСБУ відповідний підрозділ Національної поліції зобов`язаний надати йому довідку про дорожньо-транспортну пригоду, форма та порядок видачі якої встановлюється Міністерством внутрішніх справ України; заклад охорони здоров`я - довідку про тимчасову втрату працездатності (лікування), форма та порядок видачі якої встановлюється Міністерством охорони здоров`я України, відомості про діагноз, лікування та прогноз хвороби потерпілого, висновки судово-медичної експертизи, а також іншу інформацію, необхідну для вирішення питання щодо здійснення страхового відшкодування або регламентної виплати; медико-соціальна експертна комісія - документи, що підтверджують ступінь втрати професійної чи загальної працездатності потерпілого; суди та правоохоронні органи - копії наявних документів щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, розміру заподіяної та відшкодованої шкоди.

Відповідно до статті 34 Закону, Страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

З огляду на наведене вище, у порушення наведених норм, страхова компанія, отримавши інформацію про дорожньо-транспортну пригоду, не вчинила дій передбачених ст. 34 Закону, щодо виплати страхового відшкодування, а безпідставно призупинила розгляд такої заяви через відсутність документального підтвердження даних про винну особу, у зв`язку із не набранням законної сили судового рішення за результатом розгляду кримінального провадження. Однак, в подальшому здійснила таке страхове відшкодування, незважаючи на відсутність рішення за результатами досудового розслідування кримінального провадження щодо даної ДТП.

Згідно із постановою Верховного Суду від 4 липня 2018 року в справі №755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Порушення зобов`язання - це невиконання зобов`язання (нездійснення боржником передбачених у зобов`язанні дій) або виконання з порушенням умов, визначених його змістом (неналежне виконання - часткове невиконання будь-якого обов`язку за зобов`язанням або виконання, що не відповідає тим або іншим умовам зобов`язання) (ст. 610 ЦК України).

Прострочення виконання грошового зобов`язанням тягне за собою відповідальність, передбачену законом або договором.

Пунктом 36.5 статті 36 Закону передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Отже, внаслідок вказаної ДТП, у відповідача виникло деліктне зобов`язання щодо відшкодування шкоди, завданої забезпеченим транспортним засобом, яке сплачено останнім добровільно з порушенням строку.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склалися між сторонами у справі на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є грошовим зобов`язанням.

Зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності, за прострочення виконання зобов`язання.

Така правова позиція узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 30.01.2018 у справі №910/17993/15, від 28.02.2018 у справі №149/344/15-ц, від 06.06.2019 у справі №758/8819/16-ц, від 26.06.2019 у справі №760/2905/16-ц, від 04.09.2019 у справі №280/2625/13-к, від 16.10.2019 у справі №452/3519/15.

Окрім цього, у постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі №910/22034/15 зроблений висновок, що ст. 625 ЦК України поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, з яким погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі №910/10156/17 (провадження №12-14гс18).

Отже, у разі прострочення боржником (страховою компанією) виконання грошового зобов`язання, передбаченого договором страхування, зокрема, виплати суми страхового відшкодування, страхова компанія зобов`язана на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням встановлених фактичних обставин та вищенаведених вимог закону, суд приходить до висновку, що між сторонами спору виникло грошове зобов`язання, яке відповідачем було виконано добровільно про стягнення виплат страхового відшкодування. Проте, така виплата була проведена відповідачем несвоєчасно та здійснена із простроченням, адже відповідач самостійно без зміни підстав, на які посилався у своїх листах, виплатив страхове відшкодування, прострочивши його виконання, відтак несе майнову відповідальність перед позивачами.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході розгляду справи позивачі, зменшуючи позовні вимоги, надавали відповідний розрахунок штрафних санкцій.

Згідно з п. 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового правовідношення є дата зарахування коштів на рахунок кредитора.

Суд погоджується із доводами позивачів щодо дати початку порушення грошового зобов`язання (21.03.2023) та моментом завершення грошового зобов`язання (03.07.2023), а також поданим представником позивачів розрахунком, адже такий здійснено із урахуванням вимог чинного законодавства. Альтернативного розрахунку, наданого відповідачем, до суду не надходило, відтак суд приймає такий розрахунок про визначенні розміру штрафних санкцій.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами, відтак такі підлягають задоволенню, шляхом стягнення з відповідача ПрАТ «УТСК» на користь ОСОБА_3 за період з 21.03.2023 по 03.07.2023: пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 7 433,80 грн, три відсотки річних у розмірі 446,01 грн, інфляційних втрат у розмірі 411,17 грн, а всього - 8 290,98 грн, та на користь ОСОБА_4 за період з 21.03.2023 по 03.07.2023 пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 3 481,64 грн, три відсотки річних у розмірі 208, 90 грн, інфляційні втрати у розмірі 80,40 грн, а всього 3 770,94 грн.

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, слід зазначити таке.

Відповідно до положень ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, експертів та проведенням експертизи.

Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Із врахуванням наведеного вище, оскільки позивачі, на підставі п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнені від сплати судового збору при поданні позову, із відповідача ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» в дохід держави слід стягнути судовий збір в сумі 236,59 грн, що пропорційно відповідатиме задоволеній частині позовних вимог кожного з позивачів.

Питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу не вирішувалось, оскільки представником позивачів - адвокатом Гудз Р.А. в ході розгляду справи подано заяву у порядку ч.8 ст.141 ЦПК України, у якій зазначено, що докази понесення позивачами таких витрат буде подано стороною позивачів протягом п`яти днів після ухвалення рішення справі.

Керуючись статтями 13, 81, 89, 263 - 265 ЦПК України,

у х в а л и в:

позов задовольнити.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_3 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України в розмірі 7 433 грн 80 коп, три відсотки річних у розмірі 446 грн 01 коп та інфляційні втрати у розмірі 411 грн 17 коп, а всього 8 290 (вісім тисяч двісті дев`яносто) грн 98 коп.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_4 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України в розмірі 3 481 грн 64 коп, три відсотки річних у розмірі 208 грн 90 коп та інфляційні втрати у розмірі 80 грн 40 коп, а всього 3 770 (три тисячі сімсот сімдесят) грн 94 коп.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» в дохід держави 236 грн 59 коп судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03.11.2023.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Позивач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія», , м.Київ, вул.Саксаганського, 77.

Суддя Дмитро ТЕСЛЮК