Справа №718/1994/22
Провадження №2/718/517/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

13.03.2023 року м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого-судді Мінів О.І.

секретаря судових засідань Анучкіній О.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіцмань, цивільну справу №718/1994/22 за позовною заявою ОСОБА_1 (місце проживання: с.Кліводин Чернівецький район Чернівецька область) до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження: 01001, м.Київ, вул.Грушевського,11, адреса для листування: 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги,50, код ЄДРПОУ 14360570) про захист прав споживача, припинення нарахування заборгованості ,

за участі: представника відповідача - Бацей Т.М.,

У С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про захист прав споживачів, розірвання кредитного договору та повернення коштів.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що у нього на утриманні є донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є інвалідом першої групи підгрупи А, а він є її опікуном. У зв`язку з хворобою дитини, ним в липні 2022 року оформлена допомога на сайті Є ПІДТРИМКА.

Вказує, що 30.07.2022 до нього на телефон надійшло смс-повідомлення з сайту Apbill про отримання грошової виплати в сумі 2400 грн., для зарахування яких необхідно авторизуватися в Приват24 і відразу до нього зателефонував консультант ПриватБанку та запитав його чи дає він підтвердження входу у Приват24, щоб отримати вказані кошти. Після чого з його кредитної картки «Універсальна» № НОМЕР_1 зникла сума в обсязі 41 000 гривень.

Стверджує, що про шахрайські дії та викрадення коштів, він того ж дня повідомив банк за телефоном «гарячої лінії», а також написав заяву у відділення поліції м.Кіцмань. За його заявою було зареєстровано кримінальне провадження за ч.1ст. 190 КК України.

В подальшому ним було наділасно банку повідомлення з ВП (м.Кіцмань) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області, яке зареєстровано в банку під номером 324-Вб від 02.08.2022. Крім того, 18.08.2022 року він скерував заяву на адресу банку з проханням не нараховувати відсотки, оскільки кошти він не отримував, вказаною кредитною картою взагалі не користується та повідомленням, що кошти зняті невідомими особами, а також те, що відкрито кримінальне провадження. Так, 06.09.2022 ним було отримано відмову банку щодо не нарахування відсотків.

Вважає, такі дії Відповідача протиправними, які проявилися внаслідок недбалості та незабезпеченні АТ КБ «ПриватБанк» належної безпеки його особистих даних, в зв`язку із чим відповідач надав можливість шахраям 30.07.2022 року зняти з його рахунку грошові кошти.

07.12.2022 він подав заяву про зміну позовних вимог. (а.с.73)

А відтак, посилаючись на норми матеріального та процесуального права, просив розірвати кредитний договір від 08.12.2016 року між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», на підставі якого відкрито картку «Універсальна» № НОМЕР_1 ; припинити нарахування по картці «Універсальна» № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк», скасувавши раніше нараховані платежі та заборгованість за ними; зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок коштів у сумі 44 238,69 грн. на картку «Універсальна» № НОМЕР_1 у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 08.12.2016 року.

Представник відповідача адвокат Бацей Т.М. подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову з підстав, 12.08.2019 року під час отримання кредитної картки та встановлення кредитного ліміту та надання можливості користуватися кредитними коштами ОСОБА_1 було належним чином ознайомлено з умовами кредитування, що підтверджується особистим підписом на паспорті споживчого кредиту від 12.08.2019, в якому чітко зазначено умови кредитування. На підставі Анкети-заяви про приєднання Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, Паспорту споживчого кредиту ОСОБА_1 було відкрито картковий рахунок НОМЕР_1 та видано кредитну картку «Універсальна Голд» та встановлено кредитний ліміт в розмірі 42 000,00 грн. та підтверджується банківською випискою по рахунку. Вказує, що до моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. В архівах банку не виявлено звернень ОСОБА_1 з доручення про постанову карти в СТОП-ЛИСТ платіжної системи, або з вимогою про блокування картки до моменту переказу коштів з картки. Як зазначає позивач йому на телефон прийшло смс-повідомлення з сайту Apbill про отримання грошової виплати в сумі 2400,00 грн., для зарахування яких необхідно було авторизуватися по силці в ПРиват24. Після чого йому зателефонували представившись працівником ПриватБанку та чи дає від підтвердження для входу у Приват24. Та позивач зайшов в Приват24 по силці, яка була вказана у смс повідомленні та перейшов на фітинговий сайт Приват24, тим самим надав всю інформацію шахраям, яка необхідна була для проведення платежів через термінал самообслуговування. Отже, ОСОБА_1 надав всю необхідну інформацію шахраям, яка надала їм змогу авторизуватися в терміналі самообслуговування і переказати кошти на інший рахунок в іншому банку. Позивач повинен самостійно нести усю відповідальність за здійснення платіжних операцій.

Крім того, представником відповідача подано доповнення до відзиву, в якому звертає увагу, що позивач звернувся до відповідача про блокування картки після здійснення спірних транзакцій по списанню з кредитної картки коштів. Однак в архівах банку не виявлено звернень ОСОБА_1 з дорученням про блокування карти. А тому, відповідно п.6 розділу VI Положення №705 та п.14.6 ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе позивач.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Кіцманського районного суду Чернівецької області Мінів О.І. від 21.09.2022 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 01.11.2022 (а.с.20).

01.11.2022 ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про участь особи в судовому засіданні в режимі відео конференції задоволено та судове засідання призначене на 21.11.2022 (а.с.31)

21.11.2022 представником відповідача Бацей Т.М. скеровано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні вимог.

07.12.2022 позивач ОСОБА_1 надав суду заяву, якою змінив позовні вимоги (а.с.73)

25.01.2023 представником відповідача Бацей Т.М. скеровано доповнення до відзиву на позовну заяву(а.с.82-87)

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25.01.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.02.2023, яке відкладено на 13.03.2023 (а.с.89)

Заходів щодо забезпечення доказів, забезпечення позову по справі не вживалося, зупинення і поновлення провадження не здійснювалося.

Дослідивши подані матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Позиція сторін в судовому засіданні

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, скерував заяву про підтримання позовних вимог в зміненій редакції. Розгляд справи просив проводити за його відсутності. Представник відповідача адвокат Бацей Т.М. в судовому засіданні підтримала раніше поданий відзив, просила відмовити у задоволенні позовних виполвністю, оскільки ОСОБА_1 сам надав всю необхідну інформацію шахраям, яка надала їм змогу авторизуватися в терміналі самообслуговування і переказати кошти на інший рахунок в іншому банку. Позивач повинен самостійно нести усю відповідальність за здійснення платіжних операцій. Крім того, пояснила, що з 2016 року ОСОБА_4 є клієнтом банку, позивач справно виконував умови та правила користування карткою, сплачував відсотки вчасно, претензій до нього не було. А коли отримав смс шахраїв сам зайшов за посиланням, такя кя хотів отримати допомогу. Самостійно сприяв шахраям у списанні коштів, без вини банку, оскільки в подальшому на телефонний дзвінок повідомив усі коди доступу до Приват 24. Коли отримали позовну заяву ОСОБА_1 , в Банку провели службове розслідування. За результатми якого встановлено відсутність вини банку в несанкціонованому списанні коштів, клієнт своїми діями спричинив шахрайство.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 08.12.2016 між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір Анкета-Заява SAMDNWFC2, на підставі якого ОСОБА_1 відкрито картковий рахунок НОМЕР_2 та видано кредитну картку «Універсальна Голд». Встановлено кредитний ліміт в розмірі 42 000 гривень. (а.с.45-62)

30.07.2022 невідомі особи, без відома та згоди ОСОБА_1 , шляхом шахрайських дій, зняли кошти з його кредитної картки «Універсальна» № НОМЕР_1 в сумі 29000 грн. та 12000 грн., а всього разом 41000 грн. Про вказані дії ОСОБА_1 довідався із смс повідомлення, яке надійшло на його мобільний телефон після зняття коштів.

За заявою ОСОБА_1 від 31.07.2022, внесено відомості до ЄРДР за № №0000101 від 01.08.2022 за ч.1 ст. 190 КК України, та розпочато досудове розслідування в кримінальному провадженню (а.с.14)

31.07.2022 ОСОБА_1 звернувся в АТ «ПриваБанк» з повідомленням про несанкціоноване списання грошей в сумі 41 000 грн. Повідомив, що даною картою він взагалі не користувався, а тому просив не нараховувати відсотки по даному картковому рахунку, так як відкрито кримінальне провадження по даному факту шахрайства. (а.с.12)

Так, згідно фабули Витягу, 31.07.2022 року о 19:00 невідома особа, переслідуючи мотив на шахрайське заволодіння коштами, під приводом оформлення соціальних виплат «Е-допомоги», під час чого потерпілий ОСОБА_1 добровільно надав свої анкетні дані та реквізити своїх банківських карток КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , № НОМЕР_1 , після чого невідома особа за допомогою смс-повідомлень отримала доступ до вищевказаних карткових рахунків та зняла з карти № НОМЕР_1 кошти на загальну суму 41000 гривень, які належать ОСОБА_1 , завдавши навмисними діями потерпілому шкоди на вказану суму (а.с.17).

АТ КБ «Приватбанка» листом від 05.09.2022 повідомив ОСОБА_1 про те, що йому відмовлено у вимозі призупинення нарахування відсотків за кредитом, посилаючись на норми ст.ст.628, 629 ЦК України (а.с.18)

Згідно диску із записом телефонної розмови, ОСОБА_1 30.07.2022 одразу ж, протягом години після виявлення списання грошових коштів повідом Банк, зателефонувавши на «гарячу лінію», повідомив про несанкціоноване списання коштів, подав заявку «по шахрайству», заявку на повернення коштів. Заблокував картковий рахунок. (а.с.78)

Мотиви, з яких виходив суд та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частинами першою, другою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої, абзацу дванадцятого частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Згідно з частиною першою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

На підставі частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Згідно частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах.

Відповідно до пункту 2.1.4.55.4 Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови та правила) клієнт у випадку втрати Карти (ПІНу) постійного пароля/одноразових паролів/ мобільної сім картки із фінансовим номером телефону Клієнта або виникнення у Клієнта підозр, що Карта /Пін/ постійний пароль/ одноразові паролі могли бути втрачені, або виникнення ризику несанкціонованого використання Карти/ПІНу/ постійного пароля/ одноразових паролів Держатель картки протягом 15 хвилин з моменту виникнення таких обставин зобов`язаний звернутися до банку за телефонами 3700 (безкоштовно) по Україні.

Згідно пункту 2.1.4.56.6 Умов та правил, клієнт зобов`язаний у разі виявлення факту несанкціонованого доступу до карткового рахунку шляхом здійснення операцій електронної комерції чи мото-операцій Клієнт повинен подати заяву в Банк з даного питання протягом 35 днів з моменту здійснення операції. Банк в свою чергу представляє інтереси Клієнта в Міжнародній Платіжній Системі з питання повернення несанкціонованої списаної суми.

Пунктом 1.1.3.1.7. Умов та правил передбачено, що банк зобов`язаний в разі виникнення овердрафта або одержання усного або письмового повідомлення власника або довіреної особи, переданого у порядку, передбаченому Правилами, про втрату/крадіжку картки або про можливість несанкціонованого використання картки третіми особами забезпечити призупинення розрахунків з використанням картки.

Згідно пунктів 2.1.4.33. Умов та правил при підозрі на шахрайство по відношенню до Клієнта Банк має право без попереднього узгодження з Клієнтом змінити ПІН код по картці клієнта, надіславши новий ПІН код через смс-повідомлення на фінансовий номер телефона клієнта. (а.с.50-62)

Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).

Згідно зі ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його ж рахунка, банк повинен негайно, після виявлення порушення, зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб`єктів переказу, а також визначення загального порядку здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Згідно пункту 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до вимог пункту 6 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 705 від 05 листопада 2014 року, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Посилання ПАТ КБ «ПриватБанк» на ту обставину, що позивач порушив Умови та Правила надання банківських послуг, оскільки своїми діями сприяв незаконному використанню інформації, та який дав змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій, не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи зводяться виключно до припущень, що не мають доказового підтвердження.

З матеріалів даної цивільної справи вбачається, що ОСОБА_1 , як користувач картки послуг щодо замовлення послуги переказ коштів зі своєї картки не замовляв, для їх виконання банком жодних дій не вчиняв, одразу звернувшись на гарячу лінію ПриватБанк та першого ж робочого дня до найближчого відділення АТ КБ «ПриватБанк» для з`ясування питання щодо зняття з його картки значної суми коштів без його розпорядження, а також звернулась до поліції з приводу шахрайських дій, проведених за його карткою.

Оцінюючи доводи позивача, судом взято до уваги нерівний стан сторін у зазначених договірних відносинах, які є споживчими за своєю правовою природою. При цьому правові та фактичні можливості з доведення обставин справи належать переважно відповідачу.

Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, суд виходить з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними.

В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

При цьому відповідач у порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України не довів того, що ОСОБА_1 втрачав та/або сприяв незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, а також не довів вину позивача у вказаних операціях, зокрема, щодо вчинення позивачем будь-яких розпоряджень на списання грошових коштів зі свого рахунку шляхом подання платіжних доручень до АТ «КБ «ПриватБанк» письмово, чи в електронному вигляді з використанням електронної системи «Приват24», чи за допомогою свого фінансового телефону.

В матеріалах справи міститься виписка по картці рахунку № НОМЕР_1 , з якої вбачається, що кошти в сумі 29 000,00 грн. та 12 000,00 грн. були переказані з карти (а.с.63-66).

При цьому, на відміну від інших переказів не має посилання на переказ цих коштів з картки через додаток Приват 24.

АТ КБ «Приватбанк» не довело належними та допустимими доказами, яким чином та через яку систему був здійснений переказ спірних коштів.

Суд прийшов до висновку, що позивач здійснив всі визначені заходи, які передбачені в даному випадку щодо доведення своєї невинуватості у здійсненні зазначених дій, а отже, як користувач картки не може нести відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 квітня 2021 року у справі №336/3989/19 (провадження №61-13978св20), постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі №202/10128/14-ц (провадження № 61-1856св17), від 13 вересня 2019 року у справі №501/4443/14-ц (провадження №61-10469св18), від 20 листопада 2019 року у справі №577/4224/16-ц (провадження №61-30583св18), від 17 червня 2021 року у справі №759/4025/19 (провадження № 61-1035св21), постанові Верховного Суду України у складі судової палати Касаційного цивільного суду від 20 липня 2022 року у справі №61-4665св22.

Таким чином, з урахуванням положень пункту 37.2. статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та п. 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про зобов`язання АТ КБ "ПриватБанк" здійснити перерахунок коштів у сумі 44238 грн. 69 коп. на картку № НОМЕР_1 у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 08.12.2016 року.

Відповідно до вимог статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Враховуючи істотне порушення банком вимог Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні, Умов та правил надання банківських послуг, зокрема наявності факту здійснення операцій за кредитним рахунком позивача, які нею не замовлялися та не оформлялися, що завдало їй істотної шкоди у вигляді зарахування додаткової заборгованості, яку вона має погашати, та нарахування плати у великому розмірі за послугу «Миттєва розстрочка» за кредитні кошти, які нею не отримувались, а сама послуга не замовлялась, колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку, про застосування до спірних правовідносин положення статті 651 ЦК України та розірвати кредитний договір, оскільки банком було допущено вказане порушення, яке за своєю суттю є істотним.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно положень статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач при подачі позову до суду судовий збір не сплачував, оскільки він звільнений від сплати судового збору у відповідності до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Оскільки позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, з відповідача на користь Держави слід стягнути 1073 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача, припинення нарахування заборгованості задовольнити.

Розірвати кредитний договір від 08.12.2016 року між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», на підставі якого відкрито картку «Універсальна» № НОМЕР_1 .

Припинити нарахування по картці «Універсальна» № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк», скасувавши раніше нараховані платежі та заборгованість за ними.

Зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок коштів у сумі 44 238,69 грн. на картку Універсальна» № НОМЕР_1 у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 08.12.2016 року.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави судові витрати в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Кіцманський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: с.Кліводин Чернівецький район Чернівецька область

Відповідач: Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження: 01001, м.Київ, вул.Грушевського,11, адреса для листування: 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги,50, .

Повний текст рішення виготовлено 17.03.2023

Суддя: О.І. Мінів