ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/3331/21
Номер провадження: 22-ц/819/72/23
Постанова

Іменем України

20 вересня 2023 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Радченка С.В.

суддів : Воронцової Л.П., Пузанової Л.В.

розглянувши у порядку письмового провадженняапеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 21 грудня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином,

встановив :

Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь матеріальну шкоду в розмірі 9902,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн., а всього стягнути грошову суму в розмірі 59902,00 грн. Позовна заява мотивована наступним. Вироком суду від 16.01.2020 року ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, потерпілою в якому є позивач. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 24.10.2019 року, позивач отримала середньої тяжкості тілесні пошкодження. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, відчутті фізичного болю, обмеження у русі та усунення позивачки від звичайного життєвого ритму. Враховуючи зазначене та її похилий вік 85 років, позивач оцінює моральну шкоду у 50000,00 грн., матеріальна шкода це витрати на протезування зубів після ДТП, що підтверджується довідкою № 268.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 21 грудня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. Вирішено питання про судові витрати. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що в частині стягнення матеріальної шкоди позивачем не було доведено та не було надано доказів на підтвердження того, що витрати у розмірі 9902,00, які були витрачені на лікування у вигляді протезування зубів у 2020 році, були пов`язані із лікуванням тілесних ушкоджень, які є наслідком ДТП, яке відбулося 24.10.2019 року з вини відповідача. Крім того, вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 16.01.2020 року встановлено факт відшкодування ОСОБА_1 матеріальної шкоди, що підтверджено її поясненнями про відшкодування ОСОБА_2 на день розгляду справи в суді всіх витрат на її лікування, що склали 5150,00 грн. Стосовно позовних вимог щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 50000 грн., то суд визнав зазначений розмір шкоди завищеним, та з урахуванням обставин, на які посилається позивач, характеру душевних та психічних страждань, характеру немайнових втрат, вимушеності змін в життєвих стосунках, відновлення попереднього стану після отримання внаслідок ДТП тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які частково знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково, а саме: підлягає стягненню з відповідача на користь позивача моральна шкода в розмірі 5000 грн., що відповідає моральній компенсації за лікування, факт відшкодування якої встановлений вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 16.01.2020 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 21 грудня 2021 року скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з ОСОБА_2 на її користь матеріальну шкоду у розмірі 9902 грн. та моральну шкоду у розмірі 50000 грн., а всього стягнути суму у розмірі 59902 грн.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції, щодо відшкодування матеріальної шкоди, було повністю проігноровано той факт, що наслідки шкоди від вчиненого злочину можуть мати довгостроковий характер, а також можуть мати свої прояви через деякий час. Враховуючи її вік, 85 років, вона не мала об`єктивної можливості раніше зробити відновлюючу операцію, оскільки повинна була спочатку відійти від отриманих від ДТП травм, у зв`язку з чим не могла провести операцію до ухвалення вироку та забезпечити суд доказами стосовно витрат на протезування. Вважає, що суд безпідставно та незаконно відмовив їй у задоволенні позову в частині відшкодування матеріальної шкоди. Щодо відшкодування моральної шкоди, яка була задоволення у розмірі 5000 грн., вважає, що суд формально віднісся до вирішення цього питання та не взяв до уваги, що злочин було скоєно проти здоров`я вкрай похилої людини, яка протягом тривалого часу після ДТП відчувала неймовірний фізичний біль та тривале відновлення. Вважає, що прийняте судом рішення про стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 грн. жодним чином не відповідає глибині та часу моральних страждань та не відповідає принципам справедливості.

Встановлені судом обставини справи

ОСОБА_2 24.10.2019 року близько 09:30 години, керуючи технічно справним мотоциклом «QINGQI», рухаючись по вул. Перекопській зі сторони вул. Кременчуцька в сторону вул. Суботи в м. Херсоні, грубо порушуючи вимоги пункту 2.3 «Б» (бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі), пункту 18.1 (водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека) Правил дорожнього руху України, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкість, не зупинився та не переконався, що на пішохідному переході немає пішоходів, продовжив рух та не надав дорогу ОСОБА_1 , яка переходила проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу з права на ліво, внаслідок чого здійснив наїзд на останню. Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження за критерієм тривалості розладу здоров`я, які перебувають у причинному зв`язку з грубим порушенням ПДР з боку водія ОСОБА_2 .

Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 16.01.2020 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Встановлено, що ОСОБА_2 на день розгляду справи в суді відшкодував всі витрати на лікування потерпілої, що склали 5150,00 грн.

Позиція апеляційного суду.

Згідно частини першої ст. 368 ЦПК України в апеляційному суді справа розглядається за правилами розгляду справ у суді першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

За частиною третьою ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи, що справа є малозначною, з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її розгляд здійснюється у письмовому провадженні, без виклику сторін.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Щодо стягнення матеріальної шкоди.

Відповідно до частини першої статті 1195 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, проводиться фізичною або юридичною особою, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі. Така особа зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані лікуванням та необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Отже, зі змісту цієї норми вбачається, що шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, складається з втраченого заробітку (доходу), додаткових витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Тобто будь-які витрати, які стягуються на користь потерпілого на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язані з лікуванням та заходами, спрямованими на відновлення здоров`я.

Специфіка шкоди, яка завдана здоров`ю, полягає також і в тому, що вона не може бути відшкодована в натурі та оцінена в грошовому еквіваленті. Саме тому об`єктом відшкодування буде не зазначена шкода, а лише майнові втрати, що зазнала фізична особа, внаслідок завдання цієї шкоди. До таких втрат законодавець відносить, зокрема, додаткові витрати, викликані необхідністю придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.

Установивши, що позивачка як на підставу своїх вимог про стягнення матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП вказала витрати на протезування зубів, однак не надала належних та допустимих доказів на підтвердження факту отримання таких пошкоджень саме внаслідок ДТП, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Щодо стягнення моральної шкоди

Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення їх прав. Частина друга вказаної статті передбачає, що моральна шкода, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода - це негативні наслідки (втрати) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку з посяганням на її права та інтереси.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Зокрема моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Отже, враховуючи зміст позовних вимог, в даному випадку саме на відповідача покладається обов`язок спростувати заявлені позовні вимоги.

Задовольняючи частково позов у частині відшкодування моральної шкоди на підставі ст.ст. 23, 1167 ЦК України та стягуючи з відповідача 5 000 гривень, суд першої інстанції виходив із тривалості страждань позивачки в зв`язку із завданням тілесних ушкоджень.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1 є правильним, проте, розмір відшкодування в сумі 5 000 гривень, з урахуванням обставин дорожньо-транспортної пригоди, обставин справи та вимушених змін у житті позивачки, її віку, тяжкості тілесних ушкоджень, тривалості лікування не відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про зміну рішення суду першої інстанції відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.376 ЦПК України в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 5 000 гривень, збільшивши розмір моральної шкоди що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь позивачки з урахуванням обставин дорожньо-транспортної пригоди, обставин справи та вимушених змін у житті позивача з 5 000 гривень до 50 000 гривень, що відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості. Відповідачем не були спростовані позовні вимоги позивачки в частині відшкодування моральної шкоди, а тому вони мають бути задоволені у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 21 грудня 2021 року в частині стягнення моральної шкоди змінити, збільшити розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з 5000 гривень до 50000 гривень.

В іншій частині зазначене рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.В. Радченко

Судді Л.П.Воронцова

Л.В.Пузанова