Дата документу 01.11.2023
Справа № 334/4224/19
Провадження № 2/334/2854/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Козлової Н.Ю.,

при секретарі Александровій А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за централізоване водопостачання і водовідведення,

встановив:

Представник Комунального підприємства «Водоканал» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за централізоване водопостачання і водовідведення, вказавши в заяві, що відповідачі проживають за адресою: АДРЕСА_1 , користуються послугами КП "Водоканал", але оплату за воду та послуги каналізації у повному обсязі не здійснюють, у зв`язку з чим, за період з 01.02.2012 року по 30.04.2019 року утворилась заборгованість у сумі 14011,20 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів, а також стягнути понесені судові витрати: судовий збір в розмірі 1921,00грн.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.10.2019 року позовні вимоги КП «Водоканал» задоволено в повному обсязі та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КП «Водоканал» заборгованість за централізоване водопостачання і водовідведення у сумі 14011 (чотирнадцять тисяч одинадцять) гривень 20 коп., а також судовий збір у розмірі 960,00 гривень з кожного.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.08.2023 року вищевказане заочне рішення було скасовано.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності на підставі матеріалів які наявні у справі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 -кази у судове засідання не з`явилася, надавала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, надавши при цьому відзив на позовну заяву разом з заявою про застосування строків позовної давності.

Оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі станом на 2019 рік проживають за адресою: АДРЕСА_1 , що також підтверджено письмовими документами долученими до матеріалів справи.

Відповідачі користуються послугами КП "Водоканал", але оплату за воду та послуги каналізації не здійснюють у повному обсязі, у зв`язку з чим, за період з 01.02.2012 року по 30.04.2019 року утворилась заборгованість у сумі 14011,20 грн., що підтверджується відповідним розрахунком та довідкою про заборгованість (а.с.3-4).

Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України наймач квартири зобов`язаний своєчасно, не пізніше 10 числа наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, в число яких входять послуги по водопостачанню та каналізації.

Відповідно до ч.3 ст.815 ЦК наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.10.2019 року позовні вимоги послугами КП "Водоканал" задоволено в повному обсязі та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КП «Водоканал» заборгованість за централізоване водопостачання і водовідведення у сумі 14011 (чотирнадцять тисяч одинадцять) гривень 20 коп., а також судовий збір у розмірі 960,00 гривень з кожного.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.08.2023 року вищевказане заочне рішення було скасовано.

Відповідачем заявлено клопотання про застосування строку позовної давності в частині стягнення заборгованості за період з 02.2012 року по 04.06.2016 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Вона обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків.

Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Метою встановлення в законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, можна зробити висновок, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

У даному випадку позивач був обізнаний, що відповідач протягом тривалого часу, а саме з лютого 2012 року взагалі не здійснював оплату за надані послуги, оскільки на рахунок позивача не надходили відповідні грошові кошти не пізніше 20-го числа наступного за розрахунковим місяця. Відповідно до розрахунку заборгованості, долученого до позову, оплата послуг з лютого 2012 року не здійснювалася.

Проте, до суду із даним позовом позивач звернувся 04 червня 2019 року, тобто зі спливом позовної давності за позовними вимогами, які заявляються за період з 02.202012 року до 05.2016 року.

За ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Таким чином, у даному випадку в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 02.2012 року до 05.2016 року слід відмовити, у зв`язку із пропуском позивачем позовної давності.

З урахуванням викладеного та наданого позивачем розрахунку заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення за період 02.2012 року по 04.2019 року, задоволенню підлягають позовні вимоги за період з 06.2016 року по 04.2019 року включно на суму 6961,32 грн..

Суд зауважує, що відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа стає споживачем житлово-комунальних послуг за умови, якщо фактично користується (чи є намір користуватися) цими послугами. Обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникають у споживачів з моменту користування цими послугами. Відповідач мав змогу також відмовитися від отримання певних послуг по даній квартирі (відключення водопостачання холодної та гарячої води, водовідведення, теплопостачання, постачання газу, тощо), відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», так як не в змозі за них сплачувати належним чином, але не скористався цією можливістю.

Всупереч вимогам закону відповідачі не здійснювали оплату за послуги водопостачання та водовідведення, а тому у позивача наявні правові підстави для стягнення заборгованості, що утворилась внаслідок несплати за надані послуги, а саме в межах строку позовної давності на суму 6961,32 грн. за період з 06.2016 року по 04.2019 року включно.

Доводи відповідача ОСОБА_2 викладені у відзиві на позовну заяву, не заслуговують на увагу суду, оскільки вони спростовані матеріалами цивільної справи № 334/4224/19.

Таким чином, позовні вимоги КП «Водоканал» підлягають частковому задоволенню з вищенаведених підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, що становить 954,40 грн..

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 223, 259, 263, 264, 265, 268, 280-284, 289 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за централізоване водопостачання і водовідведення задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , на користь КП «Водоканал», заборгованість за централізоване водопостачання і водовідведення у сумі 6961 (Шість тисяч дев`ятсот шістдесят одна) грн.. 32 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , на користь КП «Водоканал», судовий збір в розмірі 477 (чотириста сімдесят сім) гривень 20 коп. з кожного.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 01 листопада 2023 року.

Суддя: Козлова Н. Ю.