Номер провадження: 22-ц/813/6290/23
Головуючий у першій інстанції Ярема Х.С.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.,

суддів: Назарової М.В.,Стахової Н.В.

за участю секретаря судового засідання Гуденка Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник-адвокат Гареєв Євген Шамільович

на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 04 травня 2023 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеського обласного спеціалізованого ремонтно-будівельного підприємства протипожежних робіт Добровільного пожежного товариства України про стягнення заробітної плати, грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки,

встановив:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває вказана вище справа за позовом ОСОБА_1 .

Як убачається з матеріалів справи 14 січня 2023 року позивачка ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник-адвокат Гареєв Є.Ш. звернулася з уточненою позовною заявою у якій просить стягнути з Одеського обласного спеціалізованого ремонтно-будівельного підприємства протипожежних робіт Добровільного пожежного товариства України на свою користь невиплачену заробітну плату за березень-травень 2022 року у розмірі 26158 грн., а також компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 41173,27 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивачка працювала з 03 січня 2011 року по 18 травня 2022 року в Одеському обласному спеціалізованому ремонтно-будівельному підприємстві протипожежних робіт Добровільного пожежного товариства України на посаді начальника відділу кадрів. 16 травня 2022 року позивачка подала заяву про звільнення разом із вимогою про виплату невиплаченої зарплатні, компенсації за невикористану відпустку та розрахунок компенсації. 06 червня 2022 року позивачка повторно надіслала на адресу відповідача вимогу про здійснення розрахунку. Також позивачка вказує, що впоровж всього часу роботи, вона фактично жодного разу не була у відпустці, а тому при звільненні має право на отримання компенсації за увесь час невикористаної відпустки. Крім того, зазначає, що у проміжку часу лютий-травень 2022 року, заробітна плата їй або ж не виплачувлася взагалі, або ж сплачувалася у неповному розмірі.

28 квітня 2023 року представник відповідача адвокат Чебаненко О.А. звернулася до суду з клопотанням у якому просила призначити у справі судово-бухгалтерську експертизу на вирішення якої поставити питання: Чи підтверджується документально заборгованість Одеського обласного спеціалізованого ремонтно-будівельного підприємства протипожежних робіт Добровільного пожежного товариства України з виплати компенсації невикористаної відпустки перед працівником ОСОБА_1 .? Проведення експертизи доручити Одеському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України.

Клопотання обґрунтоване тим, що предметом доказування у цій справі є доведення наявність заборгованості та її точний розмір з виплати відповідачем на користь позивачки компенсації за невикористану відпустку за період 2011-2021 року, а тому для цього необхідні спеціальні знання у сфері бухгалтерського обліку, без чого встановити наявність або відсутність заборгованості неможливо.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 травня 2023 року клопотання відповідача про призначення судово-бухгалтерської експертизи задоволено та призначено у справі судово-бухгалтерську експертизу, проведення якої доручено експертам Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. На вирішення експерта поставлено такі питання: «Чи підтверджується документально заборгованість Одеського обласного спеціалізованого ремонтно-будівельного підприємства протипожежних робіт Добровільного пожежного товариства України з виплати компенсації невикористаної відпустки перед працівником ОСОБА_1 .?». Експертизу проводити за наявними матеріалами судової справи, надавши їх у розпорядження судових експертів. Попереджено експерта про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384,385 КК України. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник-адвокат Гареєв Є.Ш. просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 04 травня 2023 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції проігноровано клопотання представника позивачки про відкладення розгляду справи, призначеного на 04 травня 2023 року (день ухвалення судом оскаржуваної постанови). Зазначає, що необхідність відкладення розгляду справи, була обумовлена тим, що відповідач разом із клопотанням про призначення експертизи надав докази на 224 аркушах, і цю поштову кореспонденцію представник позивачки отримав 28 квітня 2023 року, тобто у п`ятницю, після обіду. Зважаючи, що наступні дні після отримання цієї кореспонденції були вихідними, відтак фактично у представника позивачки було лише три дні для вивчення нових матеріалів, однак зважаючи на зайнятість адвоката у інших судових засідання, він не мав на це фактичної можливості, а також узгодити правову позицію із позивачкою, яка знаходиться за кордоном.

На думку скаржниці, призначивши експертизу у відсутність її представника, суд першої інстанції позбавив її можливості запропонувати питання для експертизи та обрати експертну установу для проведення експертизи.

Зазначає, що оскаржувана ухвала є невмотивованою, оскільки не містить обґрунтувань, які слугували підставами для призначення експертизи у справі.

На думку скаржниці, призначення у справі експертизи лише затягне розгляд справи у часті, натомість, у матеріалах справи містять усі необхідні письмові докази заборгованості відповідача перед позивачкою з виплати компенсації невикористаної відпустки, що на думку скаржниці не потребує встановленню, шляхом проведення експертизи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Приймаючи участь в судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 , адвокат Гареєв Є.Ш. підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Представники Одеського обласного спеціалізованого ремонтно-будівельного підприємства протипожежних робіт Добровільного пожежного товариства України Медведенко Л.М., Чебаненко О.А., Фарнієва К.В. заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог

і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржувана ухвала суду відповідає.

Частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством (частина перша статті 102 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи (ч. 1 ст. 104 ЦПК України).

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" (рішення (Dulskiy v. Ukraine) від 01 червня 2006 року, заява N 61679/00, пункт 71) зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури. Судова експертиза призначається лише в разі дійсної потреби в спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто в разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить ухвалити судове рішення. Цей матеріальний зміст позовних вимог позивача, проявляється в матеріально-правовій заінтересованості - отримати певне матеріальне благо. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Отже судова експертиза призначається виключно для встановлення обставин справи, які стосуються предмета доказування у справі.

Предметом позову у цій справі є стягнення невиплаченої заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку.

Задовольняючи клопотання представника відповідача про призначення судово-бухгалтерської експертизи у цій справі, суд першої інстанції виходив із того, що така необхідність обумовлена визначенням особою, що має спеціальні знання, наявності чи відсутності заборгованості відповідача перед позивачкою на основі бухгалтерських документів, що має значення для вирішення справи та є належним засобом доказування.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки з огляду на існування спору між сторонами щодо наявності у відповідача заборгованості з виплати на користь позивачки заробітної плати, компенсації їх грошових коштів за невикористану відпустку, розміру таких виплат, доведення (підтвердження) цих обставин, шляхом проведення експертизи безумовно має істотне (суттєве) значення для правильного вирішення спору по суті.

Доводи апеляційної скарги щодо невмотивованості оскаржуваної ухвали, апеляційний суд відхиляє, оскільки як убачається зі змісту її мотивувальної частини, суд навів мотиви з яких виходив, задовольняючи клопотання представника відповідача про призначення у справі судово-бухгалтерської експертизи.

Посилання скаржниці в якості доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції постановляючи оскаржувану ухвалу за відсутності її представника, позбавив її можливості запропонувати власні питання на вирішення експерта та обрати експертну установи, апеляційний суд відхиляє, з огляду на таке.

Згідно із ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як убачається з матеріалів справи, судове засідання в якому судом постановлено оскаржувану ухвалу проведено 04 травня 2023 року, у той час як поштову кореспонденцію, яка містила клопотання про призначення експертизи та долучені до нього документи, представник позивачки адвокат Гареєв Є.Ш. отримав 28 квітня 2023 року, про що зазначено скаржницею у апеляційній скарзі, тобто за 5 календарних днів до судового розгляду, не враховуючи день отримання кореспондеції та день судового засідання.

Апеляційний суд вважає, що сторона позивачки мала достатньо процесуального часу для реалізування права на звернення до суду з метою поставлення на вирішення експерта власних питань, які на думку позивачки потрібно вирішити експертом у ході проведення експертного дослідження, а також на висловлення власної позиції щодо обрання конкретної експертної установи, яка на думку позивачки має проводити цю експертизу.

Не з`явившись в судове засідання, подавши клопотання про відкладення розгляду справи, сторона на власний розсуд понесла ризики настання наслідків, пов`язаних із невчиненням нею процесуальних дій, зокрема, щодо можливості вирішення судом питання про призначення експертизи у справі за відсутності представника позивачки.

Апеляційна скарга не містить аргументів щодо недоцільності проведення експертизи у справі в цілому, як і не зазначає скаржниця про те, які саме питання, на її думку, не були, хоча мали бути постановлені на вирішення експерта. Також скаржницею не наведено доводів щодо неналежності експертної установи, якій судом доручено проводити експертизу у справі.

За результатами перегляду апеляційної скарги, апеляційним судом надано оцінку правовій позиції позивачки та аргументам, які наведені нею щодо доцільності призначення експертизи у справі, унаслідок чого апеляційний суд вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для призначення у цій справі судово-бухгалтерської експертизи.

Разом із тим, апеляційний суд вважає за доцільне роз`яснити позивачці, що у разі не згоди з результатами проведеної експертизи на виконання ухвали суду, вона не обмежена у праві ініціювати питання про призначення у справі додаткової чи повторної експертизи.

Доказів які б спростували правильні висновки суду скаржницею не надано.

Порушень судом норм процесуального права колегією суддів не встановлено.

Отже доводи апеляційної скарги позивачки не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання про призначнення експертизи у справі.

За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції, з мотивів наведених у апеляційній скарзі.

У відповідності ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 04 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови складено 15 вересня 2023 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: Н.В. Стахова

М.В. Назарова