Справа № 196/898/23
№ провадження 2/196/379/2023
26 жовтня 2023 року смт. Царичанка
Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Бабічевої Л.П.,
за участі секретаря судового засідання Шевченко Т.І.,
учасників справи:
позивача ОСОБА_1 (у режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт.Царичанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-
Позивач ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Карлаш І.А., звернувся до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно свідоцтва про народження від 17.11.2017 року він та відповідачка є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У шлюбі між собою вони не перебували.
Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 18.01.2019 року з нього на користь відповідачки було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 жовтня 2018 року, і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі зазначеного рішення було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження № 58572455. Постановою державного виконавця АНД ВДВС у м. Дніпрі ПСМУ МЮ (м. Дніпро) Шубіною-Саланжій В.І. від 17.01.2020 року виконавчий лист було повернуто стягувачу на підставі заяви відповідачки. Заборгованість по аліментам станом на час повернення виконавчого документу відсутня. З того часу він сплачував аліменти шляхом надіслання відповідачці поштових переказів.

Разом з тим, починаючи з березня 2023 відповідачка відмовляється отримувати грошові перекази, про що свідчать поштові чеки про повернення переказів з відміткою про відмову в їх отриманні одержувачем. У зв`язку з викладеним листами від 30.06.2023 та від 19.07.2023 він звернувся до органів опіки та піклування із заявою, в якій повідомив про факти відмови відповідачки від одержання аліментів. Листом від 20.07.2023 №966 виконавчий комітет Китайгородської сільської ради, як орган опіки та піклування, повідомив його про те, що з відповідачкою була проведена бесіда, в ході якої вона повідомила, що дійсно відмовляється отримувати аліменти, адже її матеріальний стан дозволяє самостійно забезпечувати дитину, а також те, що жодних матеріальних претензій до нього вона не має. Враховуючи викладене, відповідачка свідомо відмовляється від одержання аліментів на дитину.

У зв`язку з тим, що СК України прямо не регулює питання виплати аліментів через відмову одержувати їх з боку отримувача, вважає за можливе застосування аналогії закону.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 188 СК України, батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби.

У зв`язку з тим, що дитина, як пояснила відповідачка органу опіки, забезпечена всім необхідним та їй нічого не потрібно від нього, він вважає, що такі обставини є підставою для зменшення розміру аліментів до мінімально допустимого 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На підставі викладеного, просить зменшити розмір аліментів, стягнутих з нього за рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 18.01.2019 року у справі № 196/1514/18 до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.03.2023 р. і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути на користь позивача судові витрати.

Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 48).

Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 60).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 (у режимі відеоконференції) позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позові, та просить зменшити розмір аліментів до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, так як відповідачка відмовляється отримувати аліменти.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач та відповідачка мають малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 17 листопада 2017 року (а.с. 15).

Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2019 року у справі №196/1514/18 з позивача по даній справі ОСОБА_1 на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 11 жовтня 2018 року (а.с. 61-62).

На підставі рішення суду Царичанським районним судом Дніпропетровської області було видано виконавчий лист у справі №196/1514/18 про стягнення з позивача аліментів на користь відповідачки. Постановою державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу ДВС у м. Дніпрі ПСМУ МЮ (м. Дніпро) Шубіною-Саланжій В.І. від 17.01.2020 року виконавчий лист було повернуто стягувачу на підставі заяви відповідачки ОСОБА_2 (а.с. 20).

Предметом позову у даній справі є вимога позивача до відповідачки про зменшення розміру аліментів.

До правовідносин сторін щодо зменшення розміру аліментів суд застосовує положення ст.192 СК України.

Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я.

У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

У зв`язку із значним погіршенням матеріального становища платника аліментів, зміною сімейного стану, погіршення здоров`я можливо подати до суду позов про зменшення розміру аліментів.

Отже, підставами для зменшення розміру аліментів, мають бути зміна матеріального або сімейного стану платника аліментів, а також погіршення стану його здоров`я і така зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на ту обставину, що відповідачка відмовляється отримувати аліменти, оскільки дитина забезпечена всім необхідним, що є підставою для зменшення розміру аліментів до 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Однак, суд зазначає, що чинним законодавством не встановлено такої підстави для зменшення розміру аліментів як відмова стягувача отримувати аліменти, а тому дані доводи позивача суд не бере до уваги.

Лише та обставина, що відповідачка відмовляється отримувати аліменти, не може бути підставою для зменшення розміру аліментів за відсутності інших обставин, що мають істотне значення для зменшення розміру аліментів.

Крім того, суд звертає увагу на те, що постановою державного виконавця від 17.01.2020 року виконавчий лист про стягнення з позивача аліментів було повернуто відповідачці на підставі її заяви. Аліменти з позивача на даний час не стягуються.

Також суд зазначає, що вимога позивача про зменшення розміру аліментів до 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не ґрунтується на законі, враховуючи таке.

Так, частиною 3 статті 181 Сімейного Кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно наведених положень закону саме одержувач аліментів має право вибору способу стягнення аліментів (у частці від доходу або у твердій грошовій сумі).

Діючим законодавством передбачено право одержувача аліментів на зміну способу стягнення аліментів, визначеного рішенням суду.

Частина 1 ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст.181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Суд зазначає, що зміна способу стягнення аліментів (ст.181 ч.3 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ст.192 ч.1 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані, зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів.

Отже, виходячи з вищевказаних положень СК України, право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу стягнення аліментів, визначеного рішенням суду, а також вимагати зміну способу стягнення аліментів належить саме одержувачу аліментів, а не платнику аліментів.

У даному випадку позивач просить зменшити розмір аліментів шляхом зміни способу стягнення аліментів (з частки заробітку на тверду грошову суму), а за змістом абзацу другого частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України суд не може змінити спосіб стягнення аліментів за позовом платника аліментів.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги не гуртуються на законі, а тому вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Посилання позивача на застосування у даному випадку приписів ч. 1 ст. 188 СК України, відповідно до якої батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби, є необґрунтованими та безпідставними з огляду на таке.

Так, положення статті 188 СК України визначають підстави звільнення батьків від обов`язку утримувати дитину.

Предметом поданого позову не є вимога позивача про звільнення від обов`язку утримувати дитину. Суд же розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, … в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках / ч. 1 ст. 13 ЦПК України/ і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень / ч. 3 ст.12 ЦПК України/.

У даному випадку відсутні підстави для застосування положень ч.1 ст.188 СК України.

Щодо доданих до позовної заяви копій переказів про перерахування аліментів, то вказані копії документів не стосуються предмету позову і предмету доказування.

Враховуючи вищевикладене суд доходить висновку, що у задоволенні заявлених позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Враховуючи викладене та те, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 03 листопада 2023 року.

Суддя Л.П. Бабічева