ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

27 квітня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 728/1336/22

Головуючий у першій інстанції - Пархоменко П. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/440/23

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

секретар: Поклад Д.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

третя особа: Акціонерне товариство "Кредо Банк"

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області у складі судді Пархоменка П.І. від 06 грудня 2022 року, місце ухвалення рішення м.Бахмач, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки з майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, і стягнення грошової компенсації вартості частки неподільного майна, що є спільною власністю подружжя, третя особа: Акціонерне товариство "Кредо Банк",

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про виділ частки з майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, і стягнення грошової компенсації вартості частки неподільного майна, що є спільною власністю подружжя, зазначивши третьою особою Акціонерне товариство "Кредо Банк", в якій просила: визнати станом на 01.04.2022 року розмір часток співвласників у майні, а саме, спірному автомобілі Hyundai-Elantra, д.н.з. НОМЕР_1 : за позивачем ОСОБА_1 - право на 3742/10000 частку, за відповідачем ОСОБА_2 - право на 6258/10000 частку, припинивши право спільної сумісної власності позивача та відповідача на вказаний автомобіль; стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію вартості 3742/1000 частки спірного автомобіля в сумі 188 521 грн. 96 коп., припинивши право позивача на частку в праві спільної часткової власності на спірний автомобіль. Також позивач ставила питання про стягнення з відповідача на її користь судового збору у розмірі 2 877,61 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 9 000 грн. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 вказувала, що вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.08.2008 року, який розірвано рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 15.06.2022 року. Позивач зазначала, що в період шлюбу ними, відповідно до договору купівлі-продажу було придбано спірний автомобіль вартістю 503 800 грн. На виконання умов даного договору, ОСОБА_2 було сплачено 70 000 грн. спільних коштів подружжя, а остаточний розрахунок за автомобіль в сумі 433 800 грн. було сплачено 16.10.2022 року, після укладення ОСОБА_2 кредитного договору з АТ "Кредо Банк". Позивач вказувала, що спірний автомобіль зареєстровано за ОСОБА_2 , він одноособово ним користується. Оскільки сторони припинили шлюбні відносини, виникає питання про виділ частки з майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, і стягнення грошової компенсації вартості частки неподільного майна, що є спільною частковою власністю подружжя. Позивач зазначала, що станом на 01.04.2022 року, до моменту припинення подружніх відносин, за спірний автомобіль було сплачено 377 080 грн. спільних коштів подружжя, з яких 70 000 грн. - передоплата, а 307 080 грн. - сплата по кредиту. Тобто, за автомобіль подружжям сплачено 74,84 % його вартості, а отже, частка позивача складає 37,42% або 3742/10000, а решта - тобто, 62,58% або 6258/10000 - частка відповідача. У зв`язку з тим, що автомобіль знаходиться у відповідача, і він ним користується, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію за частку в спільному майні подружжя, що у грошовому еквіваленті складає 188 521,96 грн. - 37,42% від вартості автомобіля, припинивши право позивача на частку в праві спільної часткової власності на спірний автомобіль.

Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 06.12.2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки з майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, і стягнення грошової компенсації вартості частки неподільного майна, що є спільною частковою власністю, задоволено частково. Судом виділено автомобіль Hyundai-Elantra д.н.з. НОМЕР_1 у власність ОСОБА_2 , та стягнуто з нього на користь ОСОБА_1 188 521 грн. 96 коп. компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 885 грн. 22 коп. судового збору та витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 5 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 5 000 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції від 06.12.2022 року в частині стягнення з ОСОБА_2 грошової компенсації за автомобіль в сумі 75 846,26 грн., та ухвалити у вказаній частині нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її позовних вимог в даній частині, а також стягнути з ОСОБА_1 на його користь 3 000 грн. в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 вказують, що рішення суду першої інстанції від 06.12.2022 року в частині стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації за автомобіль в сумі 75 846 грн. 26 коп. підлягає скасуванню, оскільки при його ухваленні суд першої інстанції оцінив докази без повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи, надав перевагу позиції позивача та безпідставно не прийняв до уваги доводи відповідача. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що стягнувши з відповідача на користь позивача вартість 1/2 частки спірного автомобіля, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивач просила визначити станом на 01.04.2022 року розмір її частки в спірному автомобілі 3742/10000, та стягнути на її користь грошову компенсацію вартості 3742/10000 частки. Апелянт стверджує, що після набрання оскаржуваним рішенням суду першої інстанції законної сили, на ОСОБА_2 буде покладено обов`язок сплатити грошову компенсацію 1/2 частки вартості автомобіля, при цьому, він продовжуватиме сплачувати кредит та відсотки, а ОСОБА_1 отримає грошову компенсацію 1/2 частки вартості автомобіля, в тому числі, і за ту частину, яка ще не сплачена, що є необгрунтованим. Апелянт вказує, що оскільки зі спільних коштів подружжя сторонами в період шлюбу сплачено за автомобіль лише 225 351,40 грн. (70 000 грн. при купівлі автомобіля і 155 351,40 грн. повернення кредиту банку), то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню половина даної суми - 112 675,70 грн., а автомобіль має бути залишено у власності ОСОБА_2 .

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, у зв`язку із її безпідставністю, а рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 06.12.2022 року - залишити без змін, як обгрунтоване, а також стягнути з відповідача на її користь 3 000 грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду, в режимі відеоконференції, представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Ковалюх В.М. підтримали вимоги та доводи поданої апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду, в режимі відеоконференції, позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Антоненко І.Є. просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 06.12.2022 року - залишити без змін.

В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 та представник третьої особи - Акціонерного товариства "Кредо Банк", належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду даної справи, не з`явились. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що позивач та відповідач з 09.08.2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_2 (а.с.20).

Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 15.06.2022 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. Рішення суду набрало законної сили 16.07.2022 року (а.с.21-22).

Відповідно до договору купівлі-продажу автомобіля №CN-0004308 від 08.10.2018 року, який було укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю "Богдан-Авто Чернігів" та відповідачем ОСОБА_2 , продавець зобов`язався продати та передати, а покупець зобов`язався купити, прийняти та оплатити транспортний засіб - автомобіль марки Hyundai, 2018 року випуску. Загальна ціна за автомобіль по договору склала 503 800 грн. (а.с.14-15). 503 800 грн. - вартість автомобіля, вказана у видатковій накладній №CH-0000591 від 16.10.2018 року (а.с.17).

Додатковою угодою до договору купівлі-продажу №64022016-БАЧ 000234 від 16.10.2018 року (а.с.16) та актом приймання-передачі автомобіля від 16.10.2022 року (а.с.16, зворот) підтверджується передача автомобіля марки Hyundai-Elantra, дата випуску 2018 року, у власність відповідачу ОСОБА_2 .

Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с.81), автомобіль Hyundai-Elantra, д.н.з. НОМЕР_1 , 2018 року випуску, 16.10.2018 року зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2

16.10.2018 року між Публічним акціонерним товариством "Кредобанк" та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний довір №20443/2018 року (а.с.7-9), за яким відповідач отримав кредит в сумі 433 800 грн. на строк до 15.10.2025 року для здійснення повної/часткової оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу марки Hyundai, модель Elantra, дата випуску 2018 року.

Довідкою АТ "Кредобанк" від 28.09.2022 року №208-19950/22 (а.с.19) підтверджується укладення вказаного кредитного договору, а також те, що поручителем за даним кредитним договором виступає ОСОБА_1 .

Відповідно до договору застави від 03.12.2018 року (а.с.10-13), укладеного між ПАТ "Кредобанк" і відповідачем ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Дячуком О.А., спірний автомобіль передано в заставу.

Згідно виписки АТ "Кредобанк" по особовим рахункам відповідача ОСОБА_2 за період з 16.10.2018 року по 01.04.2022 року (а.с.23-54) виплачено по основному боргу 307 080 грн., з яких тіло кредиту - 155 351 грн. 41 коп., відсотки за користування кредитом - 151 577 грн. 60 коп., інші платежі (комісія, пеня) - 151 грн.

Відповідно до графіку платежів станом на 28.10.2022 року по кредитній угоді №20443/2018 від 16.10.2018 року (а.с.82), залишок заборгованості по кредиту становить 273 690 грн. 28 коп., по відсотках до закінчення дії кредитного договору - 95 874 грн.14 коп.

Листом від 12.10.2022 року №208-21175/22/22 (а.с.83), АТ "Кредобанк" повідомило відповідача ОСОБА_2 про зміну графіку платежів, без збільшення терміну кредитування та застосовані штрафні санкції в сумі 45 575 грн. 74 коп. за відсутність договору страхування КАСКО.

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 22.11.2022 року, частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку, що спірне майно було набуто сторонами під час шлюбу, і тому підлягає поділу згідно із статтями: 60,61,69-71 Сімейного кодексу України. При цьому, суд першої інстанції вказав, що позивач обрала, як спосіб поділу спільного майна подружжя стягнення із відповідача грошової компенсації вартості її частки, проти чого не заперечував відповідач. Згідно із узгодженою позицією сторін, вартість автомобіля становить 503 800 грн., відповідно до статті 70 Сімейного кодексу України, частки майна дружини та чоловіка є рівними, підстави для відступу від засад рівності, відповідно до статті 70 Сімейного кодексу України, відсутні. За даних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на 1/2 частину спірного майна, що в грошовій оцінці становить 251 900 грн., але враховуючи заявлені позовні вимоги і зміст статті 13 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заявлена в позові сума в розмірі 188 521 грн. 96 коп. При розгляді даного спору по суті судом першої інстанції було звернуто увагу на ті обставини, що жодна із сторін в даному випадку не порушувала перед судом питань про розподіл обов`язку по погашенню кредитного зобов`язання перед банком, і відповідних доказів суду не надавала, включаючи докази за рахунок кого з подружжя здійснювалось погашення їх спільного боргу, і за рахунок яких коштів відбувалось таке погашення кредиту тощо, що, як зазначив суд першої інстанції, не позбавляє сторони можливості пред`явлення вимог до іншого із подружжя, в тому числі, і за правилами статті 544 ЦК України. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 , судом відмовлено.

Відповідно до приписів ч.1 статті 367 ЦПК України, яка регламентує межі розгляду справи судом апеляційної інстанції, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 відносно того, що рішення суду першої інстанції від 06.12.2022 року у оскаржуваній ним частині підлягає скасуванню, оскільки при його ухваленні суд першої інстанції оцінив докази без повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи, надав перевагу позиції позивача та безпідставно не прийняв до уваги доводи відповідача, не можуть бути підставами для скасування рішення суду першої інстанції від 06.12.2022 року, у оскаржуваній апелянтом частині, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що стягнувши з відповідача на користь позивача вартість 1/2 частки спірного автомобіля, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивач просила визначити станом на 01.04.2022 року розмір її частки в спірному автомобілі 3742/10000, та стягнути на її користь грошову компенсацію вартості 3742/10000 частки.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування рішення суду першої інстанції від 06.12.2022 року, у оскаржуваній частині, виходячи із наступного.

Відповідно до приписів статті 60 Сімейного кодексу України, яка регламентує підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Положеннями ч.1 статті 69 Сімейного кодексу України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Законодавцем визначено, що право на поділ майна, яке перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, і вказана обставина не заперечується сторонами даного спору, що вартість спірного автомобіля становить 503 800 грн., враховуючи приписи статті 70 Сімейного кодексу України щодо рівності часток у майні дружини та чоловіка, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку відносно того, що позивач має право на 1/2 частку спірного майна, що в грошовій оцінці становить 251 900 грн. Але, враховуючи заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги, а також зміст статті 13 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума в розмірі 188 521 грн. 96 коп., в межах вимог заявленого ОСОБА_1 позову.

При цьому, необхідно зазначити, що позивач обрала, як спосіб поділу спільного майна подружжя, стягнення з відповідача на її користь грошової компенсації вартості її частки, проти чого не заперечував відповідач. І оскільки частка позивача ОСОБА_1 у спільному майні подружжя становить 1/2 частину, стягнення судом першої інстанції на користь позивача заявлену в позові суму у розмірі 188 521 грн. 96 коп., яка менше вартості ідеальної частки позивача, не може вважатися виходом за межі позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги стверджують, що після набрання оскаржуваним рішенням суду першої інстанції законної сили, на ОСОБА_2 буде покладено обов`язок сплатити грошову компенсацію 1/2 частки вартості автомобіля, при цьому, він продовжуватиме сплачувати кредит та відсотки, а ОСОБА_1 отримає грошову компенсацію 1/2 частки вартості автомобіля, в тому числі, і за ту частину, яка ще не сплачена, що є необгрунтованим. Апелянт вказує, що оскільки зі спільних коштів подружжя сторонами в період шлюбу сплачено за автомобіль лише 225 351,40 грн. (70 000 грн. при купівлі автомобіля і 155 351,40 грн. повернення кредиту банку), то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню половина даної суми - 112 675,70 грн., а автомобіль має бути залишено у власності ОСОБА_2 .

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 06.12.2022 року, оскільки, як зазначено у рішенні від 06.12.2022 року судом першої інстанції, жодна із сторін не порушувала перед судом питань про розподіл обов`язку по погашенню кредитного зобов`язання перед банком, і відповідних доказів суду з даного приводу не надавала, включаючи докази за рахунок кого з подружжя здійснювалось погашення їх спільного боргу, і за рахунок яких коштів відбувалось таке погашення кредиту тощо, що не позбавляє можливості сторони пред`явити вимоги до іншого із подружжя, в тому числі, і за правилами статті 544 ЦК України. При цьому, судом першої інстанції прийнято до уваги висновки постанови Верховного Суду від 20.06.2022 року у справі №756/10472/15-ц, провадження №61-14042св21.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування рішення суду першої інстанції від 06.12.2022 року, у оскаржуваній апелянтом частині, ухваленого на підставі норм права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з`ясованих, документально підтверджених обставин, на які сторони даного спору посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом в ході розгляду даної справи.

За даних обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно залишити без задоволення, а рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 06.12.2022 року, у оскаржуваній апелянтом частині, необхідно залишити без змін.

У неоскаржуваній апелянтом частині рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 06.12.2022 року апеляційним судом не переглядається, в силу приписів ч.1 статті 367 ЦПК України.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, та, відповідно, заявлене у відзиві на апеляційну скаргу клопотання позивача ОСОБА_1 про відшкодування на її користь витрат на професійну правничу допомогу, понесених нею в суді апеляційної інстанції, у розмірі 3 000 грн., апеляційний суд виходить із наступного.

Приписами статті 141 ЦПК України визначено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Так, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача (п.1 ч.2 статті 141 ЦПК України).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 статті 133 УЦПК України).

Відповідно до ч.1, ч.2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 статті 137 ЦПК України).

Згідно із приписами ч.4, ч.5, ч.6 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Представництво інтересів позивача ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції здійснював адвокат Антоненко І.Є. на підставі договору про надання правничої допомоги від 12.09.2022 року (а.с.55) та ордеру серії СВ №1044121 від 31.01.2023 року (а.с.128).

За змістом розділу 4 вказаного договору про надання правничої допомоги від 12.09.2022 року (а.с.55), клієнт проводить оплату адвокату за надані ним послуги, зокрема, за судовий розгляд справи в суді апеляційної інстанції - 3 000 грн.

Згідно з актом приймання-передачі наданих послуг від 31.01.2023 року, на виконання умов договору від 12.09.2022 року, адвокатом Антоненко І.Є. надано ОСОБА_1 правову допомогу, а саме: ознайомлення з апеляційною скаргою відповідача та додатками до неї - вартість 500 грн.; складання відзиву - вартість 2 000 грн., підготовка додатків до відзиву, підготовка копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам, складання акту виконаних робіт, складання та направлення клопотання про проведення розгляду справи в режимі відеоконференції, подача відзиву до суду та сторонам у справі - вартість 500 грн., всього: 3 000 грн. (а.с.129).

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №4 від 31.01.2023 року, ОСОБА_1 сплатила адвокату Антоненку І.Є. за адвокатські послуги, на підставі договору від 12.09.2022 року - 3 000 грн. (а.с.130).

Під час апеляційного розгляду даної справи стороною відповідача ОСОБА_2 клопотання про неспівмірність заявленого до стягнення на користь позивача розміру витрат на професійну правничу допомогу, та його зменшення, не заявлялось.

Приймаючи до уваги вищенаведене, а також факт отримання позивачем професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції, та документальне підтвердження понесених позивачем у зв`язку із цим витрат, апеляційний суд дійшов висновку щодо необхідності стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 000 грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями: 137, 141, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 06 грудня 2022 року, залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 000 (три тисячі) грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: