Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ЗАОЧНЕ

"24" жовтня 2023 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Маслак В.П.,

за участю секретаря судового засідання Годлюк А.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2021р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом згідно якого просив стягнути з ОСОБА_2 суму заборгованості в розмірі 108847,05 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказав, що 02.09.2018р. року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики у вигляді розписки, відповідно до якої позивач надав, а відповідач зобов`язалась повернути в строк до 09.11.2018р. грошову суму в розмірі 56000 грн.

В подальшому 30.08.2021р. ОСОБА_2 повернула позивачу 200 дол. США, що згідно із курсом НБУ, на день повернення вказаної суми, еквівалентно 5414,00 грн. У зв`язку із цим сума основного боргу складає 50586,00 грн.

З огляду на зазначене, оскільки ОСОБА_2 не виконала взятого на себе зобов`язання та у зазначений термін грошей не повернула, ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості з урахуванням 3% річних, інфляційних втрат та пені, всього 108847,05 грн.

Відповідно до заяви про збільшення розміру позовних вимог від 21.09.2023р., ОСОБА_1 вказує, що оскільки грошове зобов`язання відповідачем не виконано, сума заборгованості з дня подання позову по 21.09.2023р. зросла з 108847,05 грн. до 168648,50 грн. Беручи до уваги вищенаведене, ОСОБА_1 просить суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 168648,50 грн.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Від нього 26.09.2023р. надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, рекомендовані повідомлення, направлені на адресу ОСОБА_2 , повернулись на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно з постановою Верховного Суду від 18 березня 2021 року за справою № 911/3142/19 надіслання листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб говорити про належне повідомлення, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю суду.

Крім того, секретарем судового засідання, додатково було повідомлено відповідача, шляхом оприлюднення оголошення на сайті судової влади України про виклик ОСОБА_2 в судове засідання, яке відбудеться 21.09.2023р. о 10:40 год.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення виходячи з наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Згідно розписки від 02.09.2018р. ОСОБА_2 отримала в борг від позивача ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 56000,00 грн., які зобов`язалась повернути в строк до 09.11.2018р. (а.с. 9, 106).

У вказаній розписці зазначено дату її складення, особу позикодавця та позичальника, суму позики, строк, на який вона надається, та обов`язок позичальника повернути кошти, отримані в борг. На цій розписці міститься підпис позичальника - відповідача.

Відповідач не заперечив обставин складання ним розписки та отримання грошових коштів у борг.

Відповідно розписки від 30.08.2021р. ОСОБА_2 повернула ОСОБА_1 200 дол. США, що на момент повернення згідно із курсом НБУ еквівалентно 5414,00 грн. (а.с. 13).

В зв`язку з невиконанням ОСОБА_2 грошового зобов`язання, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи питання на предмет задоволення позову, суд враховує наступне.

Згідно частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Верховний Суд України у своїй Постанові від 11.11.2015 у справі №6-1967цс, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики, зазначив, що на підтвердження укладення договору позики та його умов згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми та дати отримання коштів.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором; позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок

При цьому, наявність оригіналу розписки у позивача (позикодавця) згідно положень ст.545 ЦК України свідчить, що зобов`язання з повернення позики не виконано.

Дана позиція відображена в постанові Верховного Суду від 26.09.2019р. по справі №295/455/16-ц.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що у позивача ОСОБА_1 знаходяться розписки від 02.09.2018р. та 30.08.2021р., оригінали яких долучено до матеріалів справи 21.09.2023р. та оглянуто судом судовому засіданні (а.с 106, 107).

Враховуючи вищевикладене, приписи ст.1047 ЦК України, суд дійшов висновку, що між сторонами по справі виникли правовідносини, що випливають з договору позики, укладення якого підтверджується розпискою від 02.09.2018 року, яка засвідчує факт отримання ОСОБА_2 в борг грошових коштів у розмірі 56000,00 грн.

Матеріали справи свідчать, що відповідач, отримавши від позивача позику в сумі 56000,00 грн., свої зобов`язання виконала частково - в сумі 200 дол. США, що на момент повернення згідно із курсом НБУ еквівалентно 5414,00 грн.

Доказів того, що відповідач повернула позивачу кошти у повному обсязі суду не надано, а тому борг на момент розгляду справи становить 50586,00 грн.

Відповідно до ст. 625 УК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд приймає до уваги розрахунок позивача відповідно якого, інфляційні втрати, пеня, та 3% річних обраховані позивачем з урахуванням повернутих 30.08.2021р. ОСОБА_2 200 дол. США, що згідно із курсом НБУ станом на день повернення еквівалентно 5414,00 грн.

Відповідно до розрахунку позивача, в період з 10.11.2018р. по 30.08.2021р. (сума боргу 56000,00 грн), з відповідачки підлягає стягненню 3% річних в розмірі 4713,00 грн., а в період з 31.08.2021р. по 21.09.2023р. (сума боргу 50586,00 грн.), з ОСОБА_2 підлягає стягненню 3% річних в розмірі 3122,00 грн.

При цьому інфляційні втрати, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , обраховані за період з листопада 2018р. по серпень 2021р., що становить 10439,25 грн. та в період з вересня 2021р. по вересень 2023р. 18349,37 грн.

Відносно пені, судом встановлено, що така обрахована в період з 10.11.2018р. по 30.08.2021р. (на суму боргу 56000,00 грн.) та становить 35964,26 грн., а в період з 31.08.2021р. по 21.09.2023р. (на суму боргу 50586,00 грн.) становить 40014,62 грн.

Таким чином, станом на 21.09.2023р., з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог загальна сума заборгованості відповідачки перед позивачем складає 168648,50 грн., з яких: 10116,51 (загальна сума заборгованості станом на 30.08.2021 року) + 3122,00 (3% річних) + 40015,62 (пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ) + 18394,37 (втрати від інфляції).

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність у відповідача боргового зобов`язання перед позивачем у розмірі 168648,50 грн , отже позов підлягає задоволенню.

Згідно з п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Судом задоволені позовні вимоги повністю, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1686,57 грн.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись статтями 10, 12, 13, 19, 81, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 168648,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1686,57 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто Корольовським районним судом м. Житомира за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира в 30-денний строк з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя В. П. Маслак