Справа № 183/5042/23
Провадження № 2/0203/1114/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

19.12.2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання Сливчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовом Дніпровського державного медичного університету до ОСОБА_1 про стягнення витрат на навчання,

ВСТАНОВИВ:

05 червня 2023 року до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська на підставі ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.05.2023 року про передачу справи для розгляду за підсудністю надійшли матеріали цивільної справи №183/5042/23 за позовом Дніпровського державного медичного університету до ОСОБА_1 про стягнення витрат на навчання, в якому позивач просить суд:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Дніпровського державного медичного університету витрати на навчання у розмірі 260972,68грн.

І. Стислий виклад позиції позивача.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що на підставі рішення приймальної комісії наказом ректора Державного закладу «Дніпропетровська медична академія» Міністерства охорони здоров`я України (найменування з 16.03.2021 року Дніпровський державний медичний університет ) № 658-ОС від 11 серпня 2014 року ОСОБА_1 зарахована на перший курс Дніпропетровської державної медичної академії МОЗ України.01 вересня 2014 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено угоду № 297 про підготовку фахівців з вищою освітою, за умовами якої остання зобов`язується прибути після закінчення вищого закладу освіти на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років, а у разі відмови їхати за призначенням відшкодувати відповідно до державного бюджету вартість навчання в установленому порядку. Як зазначає позивач, згідно із наказом № 380-ос від 22.06.2020 року «Про завершення навчання» відповідач отримала освітньо-кваліфікаційний рівень за спеціальністю та видано документ про вищу освіту. Згідно із наказом № 604-ос від 01.09.2020 року відповідач була зарахована до очної частини інтернатури. Згідно із наказом № 353-ос від 30.06.2022 року «Про випуск лікарів-інтернів» відповідач була відрахована з очної інтернатури у зв`язку із закінченням навчання та присвоєнням звання лікаря-спеціаліста та наказом ДОЗН ДМР № 131-о від 20.07.2022 року ОСОБА_1 була направлена до Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня № 6» ДМР для роботи на посаді лікаря-терапевта. Проте ОСОБА_1 з 31.07.2022 року була звільнена за власним бажанням, та від працевлаштування на посаді лікаря-терапевта відмовилась, тобто не відпрацювавши три роки за направленням. Таким чином відповідач не дотрималась умов угоди про підготовку фахівців з вищою освітою від 01.09.2014 року № 297, в частині зобов`язання відпрацювати після закінчення вищого навчального закладу три роки відповідно до направлення на роботу, тобто порушила добровільно взяті на себе цивільно-правові зобов`язання. Відповідно до розрахунку грошових коштів, які підлягають поверненню за навчання за державним замовленням витрачено коштів з державного бюджету на навчання відповідача у закладі вищої освіти та інтернатурі у розмірі 260972,68грн. У зв`язку з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на навчання у розмірі 260972,68грн та судові витрати у справі.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 08.06.2023 року було прийнято до свого провадження цивільну справу №183/5042/23; відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

07.06.2023 року від представника позивача надійшла письмова заява, за змістом якої остання просить суд розглянути справу за її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

У судові засідання, призначені на 31.07.2023 року, 29.09.2023 року, 16.11.2023 року та 19.12.2023 року, відповідач, яка була повідомлена належним чином про дату, час та місце судових засідань, не з`явилася, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надсилала, про причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала.

У зв`язку з цим, за наявності підстав, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Крім того, суд на підставі ст.ст. 211, 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, продовжив судове засідання за відсутності представника позивача та без фіксування судового засідання технічними засобами.

Під час розгляду справи судом були досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що наказом ректора Державного закладу «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України» від № 658ос від 11 серпня 2014 року ОСОБА_1 зарахована з 01 вересня 2014 року до Державного закладу «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України» на перший курс за бюджетною формою навчання (а.с.9-11).

01 вересня 2014 року між Державним закладом «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України» та ОСОБА_1 було укладено угоду про підготовку фахівців з вищою освітою, відповідно до умов якої остання зобов`язується прибути після закінчення вищого закладу освіти на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років, а у разі відмови їхати за призначенням відшкодувати до бюджету вартість навчання в установленому порядку (а.с.4).

Зазначена угода укладена зі згоди і за домовленістю з відповідачем, що підтверджується її підписом.

Відповідно до наказу ректора Державного закладу «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України» № 380 ос від 22 червня 2020 року «Про завершення навчання», ОСОБА_1 присуджено освітньо-кваліфікаційний рівень за спеціальністю лікувальна справа та видано документ про вищу освіту та відраховано зі складу студентів у зв`язку із завершенням навчання (а.с.12-14).

Відповідно до наказу Департаменту охорони здоров`я населення від 20.07.2020 року № 131-о «Про зарахування в інтернатуру ОСОБА_1 », ОСОБА_1 направлено для проходження заочної частини інтернатури на базу Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня № 6» Дніпровської міської ради (а.с.21-22).

Відповідно до наказу Державного закладу «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України» № 604ос від 01.09.2020 року «Про зарахування лікарів інтернів за державним замовленням по факультету післядипломної освіти», ОСОБА_1 зараховано до очної частини інтернатури на кафедру патологічної анатомії, терміном навчання один рік 02.01.2021р. 30.06.21р. (а.с.15-17).

Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 473 від 16.03.2021 змінено тип та перейменовано Державний заклад «Дніпровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України» на Дніпровський державний медичний університет (а.с.26).

Відповідно до наказу Державного закладу «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України» від 30.06.2022 року № 353 ос «Про випуск лікарів-інтернів, що атестувались на визначення знань та практичних навичок спеціаліста (червень 2022 року) по факультету післядипломної освіти», ОСОБА_1 закінчила навчання та була відрахована 30.06.2022 року з очної частини інтернатури з присвоєнням звання лікаря-спеціаліста з відповідних спеціальностей і отримала сертифікат встановленого зразка МОЗ України (а.с.18-20).

Згідно з листом Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №6» Дніпровської міської ради від 01.08.2022 року за вих. №11/537, ОСОБА_1 , випускниця 2020 року, бюджет, ДЗ «ДМА МОЗ України» згідно з наказом ДОЗН ДМР №131-о від 20.07.2020 року була направлена у Комунальне некомерційне підприємство «Міська клінічна лікарня № 6» Дніпровської міської ради для проходження інтернатури зі спеціальності «Внутрішні хвороби» з 01 серпня 2020 року по 31.07.2022 року, з подальшим працевлаштуванням на посаді лікаря-терапевта. ОСОБА_1 після закінчення інтернатури звільнено з 31.07.2022 року за власним бажанням. Від працевлаштування на посаді лікаря-терапевта остання відмовилась (а.с.23).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку грошових коштів, які підлягають поверненню за навчання за державним замовленням, Дніпровським державним медичним університетом витрачено коштів з державного бюджету на навчання студента медичного факультету Дніпровського державного медичного університету ОСОБА_1 (випуск 2020 року) за навчальні роки 2014р.-2020р. у розмірі 215267,64грн, витрачено коштів з державного бюджету на навчання в інтернатурі лікувальна справа за 2020р.-2022р. у розмірі 45705,04грн, а загалом витрачено на навчання 260972,68грн (а.с.24).

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу стягнення з відповідача на користь позивача витрат на навчання у загальному розмірі 260972,68грн. у зв`язку порушенням умов угоди про підготовку фахівців з вищою освітою від 01.09.2014 року, в частині зобов`язання відпрацювати після закінчення вищого навчального закладу три роки за направленням.

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до положень ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 21 Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України від 25 грудня 1997 р. № 367 і зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 квітня 1998 р. за № 246/2686 (далі Порядок), в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, випускник повинен прибути до місця призначення у термін, визначений у направленні на роботу. Незгода випускника з рішенням комісії з працевлаштування випускників не звільняє його від обов`язку прибути на роботу за призначенням. У разі, якщо він не прибув за направленням або відмовився приступити до роботи за призначенням з причин, не зазначених у п. 9 та 18 цього Порядку, чи його звільнено з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за порушення трудової дисципліни або звільнено за власним бажанням протягом навчання в інтернатурі та трьох років після закінчення останньої, він зобов`язаний відшкодувати у встановленому порядку відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.

Відповідно до п. п. 9, 18 Порядку, розірвати угоду, передбачену пунктом 5 цього Положення, випускник має право з таких причин: встановлення інвалідності I або II групи, внаслідок чого випускник не може стати до роботи за місцем призначення; встановлення інвалідності I або II групи у дружини (чоловіка) випускника, у одного з батьків (або осіб, які замінюють батьків) випускника; якщо випускник - вагітна жінка, мати або батько, які мають дитину у віці до трьох років або дитину, яка згідно з медичним висновком потребує догляду (до досягнення нею шестирічного віку); одинока мати або батько, які мають дитину до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; у разі проходження чоловіком (дружиною) військової служби (крім строкової), в тому числі за контрактом, на посадах рядового, сержантського й старшинського складу, прапорщиків, мічманів та офіцерів у Збройних Силах, Національній гвардії, Прикордонних військах, Службі безпеки, а також інших військових формуваннях, створених відповідно до законодавства України, та служби в органах внутрішніх справ поза місцем розташування замовника; у разі вступу випускників вищих закладів освіти I - II рівнів акредитації до вищих закладів освіти III - IV рівнів акредитації . У цих випадках за рішенням комісії з працевлаштування випускників видається довідка про надання можливості самостійного працевлаштування (додаток 4). Якщо умови угод, укладених до шлюбу чоловіком і дружиною, не передбачають направлення їх до одного й того самого населеного пункту, місце їх роботи визначається за домовленістю між ними й замовниками, а у разі, коли вони не дійшли згоди, один з подружжя має право розірвати угоду в односторонньому порядку.

У ході судового розгляду справи судом було встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , добровільно підписуючи угоду про підготовку фахівців з вищою освітою від 01.09.2014 року, погодилась на працевлаштування навчальним закладом, отримала направлення на роботу та, навчаючись за кошти державного бюджету, погодилась відшкодувати вартість навчання у разі відмови відпрацювати не менше трьох років.

Аналіз викладеного вище вказує, що відповідач порушила вимоги чинного законодавства України та добровільно взяті на себе цивільно-правові зобов`язання за умовами угоди про підготовку фахівців з вищою освітою від 01.09.2014 року, в частині обов`язку відпрацювати після закінчення вищого навчального закладу протягом трьох років, відповідно до направлення на роботу. Оскільки за повідомленням Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №6» Дніпровської міської ради, ОСОБА_1 після закінчення інтернатури було звільнено з 31.07.2022 року за власним бажанням, та від працевлаштування на посаді лікаря-терапевта остання відмовилась. При цьому поважність причин відмови відпрацювати три роки за направленням на роботу, зокрема, визначені п. 9 і п. 18 вищевказаного Порядку, відповідач ані позивачу, ані суду не повідомила.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладено у постановах Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 598/760/17 (касаційне провадження № 61-14476св18), Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 607/3682/17 (касаційне провадження №61-32084св18), Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 607/3681/17-ц (касаційне провадження № 61-26840св18), Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 607/3690/17 (касаційне провадження № 61-1116св17), Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 607/7122/17-ц (касаційне провадження № 61-27937св18), Великої Палати Верховного Суду у справі № 607/3693/17 (касаційне провадження № 14-151цс20), що відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України враховуються судом.

Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на навчання у загальному розмірі 260972,68грн, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви.

Суд, враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства України, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, доходить висновку, що позовні вимоги Дніпровського державного медичного університету до ОСОБА_1 про стягнення витрат на навчання є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог необхідно стягнути судовий збір у розмірі 3914,59 грн відповідно.

Керуючись статтями 5, 7, 10-13, 19, 23, 76-81, 89, 133, 141, 209, 210, 213, 228, 229, 258, 259, 263-265, 274, 275, 279, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

вирішив:

Позов Дніпровського державного медичного університету до ОСОБА_1 про стягнення витрат на навчання задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Дніпровського державного медичного університету (місцезнаходження: 49044, місто Дніпро, вул. Володимира Вернадського, 9, ) витрати на навчання у розмірі 260972,68 грн (двісті шістдесят тисяч дев`ятсот сімдесят дві гривні 68 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Дніпровського державного медичного університету (місцезнаходження: 49044, місто Дніпро, вул. Володимира Вернадського, 9, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3914,59 (три тисячі дев`ятсот чотирнадцять гривень 59 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини заочного рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ф.М. Ханієва