Справа № 229/5942/23
Провадження № 4-с/229/17/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09. .2023 року Дружківський міський суд Донецької області

У складі судді Хомченко Л. І.

Секретар Бондаренко А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду у м .Дружківка скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення дії та бездіяльність Державного виконавця Бахмутського відділу державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області східного міжрегіонального управління міністерства юстиції .

В С Т А Н О В И В :

23.08.2023 року скаржник звернувся до суду з вказаною скаргою посилаючись на те ,що 09 серпня 2023 року скаржник ОСОБА_2 не зміг отримати на банкоматі готівкові грошові кошти, які надходять йому від держави на картковий рахунок № НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк» в рамках програми «єПідтримка».

З`ясувалось, що Бахмутський відділ державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, надалі за текстом Бахмутський ВДВС, в межах виконавчого провадження АСВП № 67815608 наклав арешт на грошові кошти, які надходять на картковий рахунок ОСОБА_2 № НОМЕР_1 , відкритий у відділенні Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», МФО банку 305299, код банку 14360570.

12 серпня 2023 року ОСОБА_2 за допомогою отриманого від Бахмутського ВДВС ідентифікатору доступу 3ДГ12ВД33240 ознайомився через Автоматизовану систему виконавчого провадження з матеріалами ВП № 67815608, зокрема, з наступними процесуальними документами:

1. Виконавчий лист № 219/6206/20, 2/219/265/2021, виданий 06.12.2021 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Бахмут-Вода» заборгованості за спожиті послуги з водопостачання в розмірі 13984,58 грн., а також судових витрат по сплаті судового збору по 766,66 грн. з кожного;

2.Постанова про відкриття виконавчого провадження від 10.12.2021 року ВП № 67815608 з метою примусового виконання зазначеного виконавчого документа;

3.Постанова про арешт коштів боржника від 24.01.2022 року ВП № 67815608;

4. Постанова зупинення вчинення виконавчих дій від 28.03.2023 року ВП № 67815608.

Після ознайомлення із вказаними документами ОСОБА_2 звернувся до Бахмутського ВДВС із заявою, в якій просив зняти на підставі п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з грошових коштів, які надходять на його картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у відділенні Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», МФО банку 305299, код банку 14360570, оскільки він призначений для державних виплат в межах програми «єПідтримка».

До зазначеної заяви була додана Довідка АТ КБ «Приватбанк» від 09.08.2023 року № 8О2333IQ9NJVLHLD, з якої вбачається, що на рахунок ОСОБА_2 № НОМЕР_1 надходять виплати за програмою «єПідтримка». Заява була обґрунтована п.1 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки відповідно до зазначеної норми підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Бахмутський ВДВС у відповідь на заяву надіслав лист від 21.08.2023 року № 22950, в якому повідомив про наступне. На виконанні у відділі перебувало виконавче провадження про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь КП «Бахмут-Вода» на загальну суму 16366,05 грн (з урахуванням виконавчого збору та витрат) ВП67815608. ОСОБА_2 відмовлено у розгляді заяви щодо зняття арешту з рахунку, призначеного для отримання одноразової допомоги «єПідтримка», оскільки, на думку Бахмутського ВДВС, вказаний рахунок не є спеціальним, звернення стягнення на які заборонено законом.

Збереження арешту грошових коштів, що знаходяться на картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у відділенні Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», МФО банку 305299, код банку 14360570, порушує право ОСОБА_2 на соціальний захист, гарантоване ст. 46 Конституції України.

Адреса реєстрації місця проживання ОСОБА_2 це АДРЕСА_1 . Внаслідок збройної агресії російської федерації, розпочатої 24.02.2022 року, скаржник був вимушений виїхати з рідного міста та наразі має статус внутрішньо переміщеної особи, адреса його тимчасового проживання/перебування це АДРЕСА_2 .

Статус внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 підтверджує відповідна Довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 22.11.2022 № 7110-.

Держава запровадила надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам згідно з Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 332 (зі змінами), надалі за текстом Порядок № 332.

Абзац перший пункту 2 Порядку № 332 передбачає наступне: «Допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Російською Федерацією території України, а також території адміністративно-територіальних одиниць, де проводяться бойові дії та що визначені в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми єПідтримка, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204.»

Донецька область, в якій зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 входить до затвердженого Розпорядженням КМУ від 6 березня 2022 р. № 204-р Переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми єПідтримка.

Для отримання державної допомоги в рамках Програми єПідтримка ОСОБА_2 відкрив у відділенні Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», МФО банку 305299, код банку 14360570, картковий рахунок № НОМЕР_1 . З наданої суду Довідки АТ КБ «Приватбанк» від 09.08.2023 року вбачається, що на вказаний рахунок надходять виплати за програмою «єПідтримка».

Пункт 3 Порядку № 332 передбачає, що допомога надається щомісячно на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень.

Згідно пункту 4 Порядку № 332, розмір отриманої допомоги не враховується під час обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги, що надаються відповідно до законодавства. Розмір отриманої допомоги не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу відповідно до підпункту 165.1.1 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України.

Оподаткування доходів фізичних осіб регулюється розділом IV Податкового кодексу України (далі Кодекс), відповідно до підпункту 165.1.1 пункту 165.1 статті 165 якого до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків не включається, зокрема, сума державної та соціальної матеріальної допомоги, державної допомоги, компенсацій (включаючи грошові компенсації особам з інвалідністю, на дітей з інвалідністю при реалізації індивідуальних програм реабілітації осіб з інвалідністю, суми допомоги по вагітності та пологах), винагород і страхових виплат, які отримує платник податку з бюджетів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та у формі фінансової допомоги особам з інвалідністю з Фонду соціального захисту інвалідів згідно із законом.

Відповідно до підпункту 1.7 пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ «Прикінцеві положення» Кодексу звільняються від оподаткування збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою). Таким чином, оскільки виплата допомоги здійснюється в рамках бюджетної програми «єПідтримка», а також за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті на відповідний рік, то сума такої допомоги не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків, тобто не оподатковується податком на доходи фізичних осіб відповідно до підпункту 165.1.1 пункту 165.1 статті 165 Кодексу і військовим збором згідно з підпунктом 1.7 пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ «Прикінцеві положення» Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 73 Закону України «Про виконавче провадженя», стягнення не здійснюється також із сумм неоподатковуваного розміру матеріальної допомоги.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадженя», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. Оскільки, згідно пункту 4 Порядку № 332 грошові кошти, що надходять особам зі статусом внутрішньо переміщених осіб в рамках бюджетної програми «єПідтримка» не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, то відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 73 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення з таких сум не здійснюється і виконавча служба, керуючись п. 1 ч. 4 ст. 59 зазначеного закону зобов`язана при отриманні документального підтвердження надходження на картковий рахунок матеріальної допомоги «єПідтримка» зняти арешт з цільових грошових коштів.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Зважаючи на обставини справи, відновлення прав боржника в АСВП № 67815608 ОСОБА_2 , полягає в отриманні належних йому соціальних виплат, які надходять скаржнику від держави в рамках програми «єПідтримка» на картковий рахунок № НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк».

Отже, ефективним способом захисту прав боржника ОСОБА_2 є зобов`язання Бахмутського відділу державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції усунути порушення (поновити порушене право), шляхом зняття, застосованого в межах ВП № 67815608 на підставі Постанови про арешт коштів від 24.01.2022 року, арешту на грошові кошти, які надходять за програмою «єПідтримка» на картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у відділенні Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», МФО банку 305299, код банку 14360570.

Оригінали, наданих суду копій паспорта та довідки з РНОКПП ОСОБА_2 , Довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 22.11.2022, довідки АТ КБ «Приват Банк» від 09.08.2023 року № 8О2333IQ9NJVLHLD, знаходяться у особи, яка подає скаргу боржника ОСОБА_2 . Оригінали наданих суду листа Бахмутського ВДВС від 21.08.2023, Виконавчого листа № 219/6206/20, 2/219/265/2021, виданого 06.12.2021 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області, Постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.12.2021 ВП № 67815608, Постанови про арешт коштів боржника від 24.01.2022 ВП № 67815608, Постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 28.03.2023 ВП № 67815608, знаходяться у Бахмутському відділі державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції.

Згідно ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447,448 ЦПК України рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», пункту «а» ч. 1 ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свобод .

Згідно ч. 2 ст. 449 ЦПК України, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судо м.

Згідно ч.1 ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Згідно ч.1 ст. 453 ЦПК України про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Вважаємо за необхідне звернутися до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для подання скарги.

Як вище зазначено, тільки 09 серпня 2023 року ОСОБА_2 довідався про арешт грошових коштів, які надходять на його картковий рахунок № НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк».

12 серпня 2023 року ОСОБА_2 за допомогою отриманого від Бахмутського ВДВС ідентифікатору доступу через Автоматизовану систему виконавчого провадження ознайомився з матеріалами виконавчого провадження ВП № 67815608, зокрема, з Постановою про арешт коштів боржника від 24.01.2022 року. Зазначена Постанова не надходила ОСОБА_2 за адресою реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 .

21 серпня 2023 року Бахмутський ВДВС у листі № 22950 року повідомив ОСОБА_2 , що не задовольнив його заяву про зняття арешту з рахунку № НОМЕР_1 , оскільки, на думку Бахмутського ВДВС, вказаний рахунок не є спеціальним, звернення стягнення на які заборонено законом

ОСОБА_2 не мав можливості оскаржити арешт грошових коштів безпосередньо після 24 січня 2022 - дати видання Бахмутським ВДВС Постанови про арешт коштів боржника по ВП № 67815608, оскільки не знав до 09 серпня 2023 року про наявність обмежень у користуванні належним йому картковим рахунком, а крім того, не мав карткового рахунку для зарахування грошових коштів від держави у якості матеріальної допомоги у рамках програми «єПідтримка».

Враховуючи викладене, керуючись ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 332 (зі змінами), Переліком адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми єПідтримка, затвердженого Розпорядженням КМУ від 6 березня 2022 р. № 204-р, п. 1 ч. 4 ст. 59, п. 1 ч. 2 ст. 73, ст. 74 Закону України «Про виконавче провадженя», ст.ст. 447-451 ЦПК України, просив:

1.Поновити пропущений строк для подання скарги на бездіяльність Бахмутського відділу державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції та відкрити провадження за цією скаргою.

2.Зобов`язати Бахмутський відділ державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції усунути порушення прав боржника - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , шляхом зняття, застосованого в межах ВП № 67815608 на підставі Постанови про арешт коштів боржника від 24.01.2022 року, арешту на грошові кошти, які надходять за програмою «єПідтримка» на картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_2 у відділенні Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», МФО банку 305299, код банку 14360570.

Заявник та представник заявника до судового засідання не з`явилися ,просили розглядати скаргу у їх відсутність.

Представник Бахмутського відділу державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції до судового засідання не з`явився , про час та дату розгляду справи його було повідомлено належним чином .

Представник стягувача до судового засідання не з`явився , про час та дату розгляду справи його було повідомлено належним чином .

Дослідив матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Справа була розглянута Артемівським міськрайонним судом Донецької області.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану Розпорядженням Голови Верховного Суду змінено територіальну підсудність справ Артемівського міськрайонного суду Донецької області з визначенням територіальної підсудності їх справ за Дружківським міським районним судом Донецької області.

Дана скарга подана до Дружківського міського суду Донецької області , з дотриманням правил підсудності.

Судом встановлено, що 06.12.2021 року Артемівським міськрайоним судом Донецької області видано виконавчий лист № 219/6206/20 2/219/265/2021 про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь комунального підприємства ,.Бахмут -Вода ,, заборгованості за спожиті послуги з водопостачання в розмірі 13984,58 гривень ,а також судових витрат по сплаті судового збор по 766,66 гривень с кожного.

Так, на виконанні в державного виконавця Бахмутського відділу державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції перебуває виконавче провадження ВП № 67815608, де боржником є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , стягувачем є комунального підприємства ,.Бахмут -Вода ,, .

10.12. 2021 року державним виконавцем Бахмутського відділу державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції відкрито виконавче провадження ВП № 67815608 з виконання виконавчого листа № 219/6206/20 2/219/265/2021 про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь комунального підприємства ,.Бахмут -Вода ,, заборгованості за спожиті послуги з водопостачання в розмірі 13984,58 гривень ,а також судових витрат по сплаті судового збор по 766,66 гривень с кожного що підтверджується інформацією про виконавче провадження.

24.01. 2022 року державним виконавцем Бахмутського відділу державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції при примусовому виконанні зазначених вище виконавчих листів у зведеному виконавчому провадженні ВП № 67815608 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та /або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_2 у межах суми звернення стягнення про що видано відповідну постанову.

В обґрунтування винесеної постанови державний виконавець зазначає, що на підставі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно та кошти боржника застосовується для забезпечення виконання рішення суду.

В судовому засіданні встановлено, що вказана постанова боржником не отримана.

Відповідно до довідки від 22листопада 2022 року № 7110-7 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 є внутрішньо переміщеною особою.

У боржника є картковий рахунок , на якій надходять виплати як внутрішньо переміщеній особіза програмою «єПідтримка» на картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_2 у відділенні Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», МФО банку 305299, код банку 14360570.

Відповідно до довідки Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_2 у відділенні Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», МФО банку 305299, код банку 14360570.Надходять виплата за програмою «єПідтримка» (допомога для внутрішньо переміщених осіб).

Представником заявника адвокатом Плахій Є.В. оскаржуються дії державного виконавця щодо накладення арешту на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_2 у відділенні Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», МФО банку 305299, код банку 14360570. На якій надходять виплата за програмою «єПідтримка» (допомога для внутрішньо переміщених осіб),враховуючи те, що державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника від 24.01.2022 року накладено арешт на грошові кошти які містилися та надходять на вказаний рахунок у межах суми звернення стягнення

Всі зараховані кошти направляються на погашення арештованої суми, а боржник не отримує жодної копійки.

21.08.2023р. на електронну адресу боржника старшим держвиконавцем ОСОБА_5 спрямована відповідь в якій зазначено, що відсутні підстави для зняття державним виконавцем арешту, накладеного на кошти боржника.

Спірні правовідносини в цій справі склались з приводу незгоди скаржника з постановою державного виконавця про арешт коштів боржника, якою було накладено арешт на рахунок, на який здійснюється нарахування його заробітної плати.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої та другої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 351 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до положень частини першої, другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зокрема виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Питання організації, порядку та умов виконання судових рішень і рішень інших органів, що підлягають примусовому виконанню, зокрема звернення стягнення на кошти боржника на рахунках в банках, передбачені як Законом N 1404-VIII, так і Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України N 512/5 від 02 квітня 2012 року (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 7 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 351 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до частини 7 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Якщо у заяві про відкриття виконавчого провадження не зазначено майно боржника та/або його кошти на рахунках у банківських установах, то у відповідності до статті 36 Закону України «Про виконавче провадження», розшук майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Частинами першою-третьою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Наявність накладеного виконавцем у процесі виконавчого провадження арешту державного або комунального майна, крім арешту, накладеного у кримінальному провадженні, не перешкоджає продажу шляхом приватизації єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства, до складу якого входить таке майно.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Державний та/або приватний виконавець перед накладанням арешту повинен з`ясувати суму та статус грошей, що знаходяться на рахунку боржника, і у постанові про накладання арешту серед інших відомостей вказати про суму коштів, на яку накладається арешт, або зазначити, що арешт поширюється на кошти на усіх рахунках, у тому числі, що будуть відкрити після накладення арешту. Накладання арешту на суми, що перевищують суми, визначені виконавчим документом, та перевищують суми витрат виконавчого провадження, що підлягають стягненню, є незаконним.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 351 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відтак, частиною другою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено невичерпний перелік рахунків, кошти на яких не підлягають арешту, оскільки передбачено, що законом можуть бути визначені й кошти на інших рахунках боржника, звернення стягнення та/або накладення арешту на які заборонено законом.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі N 905/361/19 (провадження N 12-28гс20) (пункт 7.13 постанови).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статі 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Згідно з частиною першою статті 69 Закону України «Про виконавче провадження» підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Відповідно до частини першої, другої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: - у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; - за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Відповідно до статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 43Конституції України встановлено , що кожен має право на працю ,що включає можливість заробляти собі на життя працею ,яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (стаття 43 Конституції України).

Згідно із частиною п`ятою статті 97 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

З наведених норм права вбачається, що зобов`язання з виплати заробітної плати мають пріоритет перед іншими зобов`язаннями суб`єкта господарювання, у тому числі тими, які виконуються в примусовому порядку виконання судових рішень. У разі виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі, на кошти, які знаходяться на поточному рахунку боржника, у такому ж розмірі не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю.

Відповідно до статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Відповідно до статті 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Норми статті 41 Конституції України встановлюють принцип непорушності права приватної власності.

Приписами ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01 липня 1949 року №95, ратифікованої Україною 04 серпня 1961 року, визначено, що ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

На час розгляду скарги у суді державному виконавцю було відомо про вказаний рахунок боржника , під який видана банківська платіжна картка, відкритий в Акціонерному товаристві комерційний банк «Приватбанк» на який зараховується виплата як внутрішньо переміщеній особі, та має спеціальний режим використання.

Відповідно до підпункту 6 пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року N 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до довідки Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» вище вказаний картковий рахунок боржника відкритий у Акціонерному товаристві комерційний банк «Приватбанк» заявником для отримання виплат як внутрішньо переміщена особа.

Представник заявника звертаючись до державного виконавця з прохання зняти арешт з коштів боржника вказував на спеціальний режим використання даного рахунку, державний виконавець отримавши інформацію, що вищевказаний рахунок боржника відкритий в Акціонерному товаристві комерційний банк «Приватбанк» на який зараховується виплата як внутрішньо переміщеній особі, має спеціальний режим використання, зняття арешту з нього ним здійснено не було.

Таким чином ,суд вважає, що законодавством заборонено державному виконавцю накладати арешт на рахунок боржника на який надходять виплати як внутрішньо переміщеній особі, оскільки чинним законодавством передбачений окремий порядок здійснення таких відрахувань.

Накладення арешту на кошти, що складають, виплати як внутрішньо переміщеній особі є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання соціальних виплат як внутрішньо переміщеній особі та достойні умови життя.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статі 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону (абзац другий частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі N 905/361/19 (провадження N 12-28гс20) (пункти 7.14, 7.15 постанови).

При цьому передбачене абзацом другим частини другої статті 59 Закону N 1404-VIII зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до підпункту 1 частини четвертої статті 59 цього закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.

Для боржника надання вищевказаних підтверджуючих документів є процесуальною можливістю відновити свої права, порушені у зв`язку накладенням незаконного арешту, а для виконавця зняття такого арешту є здійсненням повноважень для усунення спричинених негативних наслідків. Однак це не виключає зобов`язання банку при виконанні приписів державного та/або приватного виконавця окремо від боржника повідомити виконавця про неможливість накладення арешту на грошові кошти боржника у зв`язку з забороною встановленою законом.

Наявність у виконавчому провадженні звітів підприємства, установи, організації, фізичної особи-підприємця, що здійснюють боржнику певні виплати про нарахування доходів та розмір утримань з цього доходу на погашення боргу, надає можливість виконавцю здійснювати не тільки контроль за правильністю такого утримання, а й можливість визначення розмір коштів, які складають дохід боржника, з якого здійснення стягнення неможливе.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд враховує правову позицію викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 р. у справі N 756/8815/2 (провадження N 14-218цс21), Велика Палата Верховного Суду вважає, що у випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів.

За змістом статті 451 ЦПК у разі обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Державний виконавець не надав суду будь-яких підтверджень при вирішенні питання доведеності факту зловживання процесуальними правами чи невиконання боржником обов`язків, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», наслідком чого було прийняття оскаржуваної постанови.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження правомірності накладення арешту на рахунок для виплати як внутрішньо переміщеній особі, наявність арешту порушує права скаржника на забезпечення себе речами першої необхідності.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

Статтею 451 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до пункту 18 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07 лютого 2014 року, за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам ЦПК України.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

При цьому суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37 - 38 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження).

При задоволенні скарги суд не вправі допустити негайне виконання рішення.

Дослідивши надані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що скаргу належить задовольнити.

Зобов`язати Бахмутський відділ державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції усунути порушення прав боржника - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , шляхом зняття, застосованого в межах ВП № 67815608 на підставі Постанови про арешт коштів боржника від 24.01.2022 року, арешту на грошові кошти, які надходять за програмою «єПідтримка» на картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_2 у відділенні Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», МФО банку 305299, код банку 14360570.

Представник заявника, в поданій до суду скарзі, просить поновити пропущений з поважних причин строк для подання скарги.

В матеріалах справи відсутні докази про належне повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження, які повинні доводитись до відома сторін, не надходили боржнику.

Заявник взятий на облік як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою.

Отже у нього була відсутня можливість отримувати кореспонденцію за місцем реєстрації.

Боржник ознайомився з виконавчим провадженням 12.08.2023 року .Отже, строк оскарження можливо рахувати від цієї дати, так як про неправомірну бездіяльність державного виконавця дізналися тільки 12.08..2023р. і скарга подана протягом 10 днів.

Відповідно до пункту а) частини 1 статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Відповідно до частини 2 статті 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Суд вважає що наявні всі підстави для поновлення строку звернення до суду зі скаргою, оскільки його пропущено з поважних причин.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст.12, 76-80, 81, 141, 258-261, 447-453, 353 ЦПК України, суд, -

постановив:

Поновити заявнику пропущений строк для подання скарги на бездіяльність Бахмутського відділу державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції та відкрити провадження за цією скаргою.

. Скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення дії та бездіяльність Державного виконавця Бахмутського відділу державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області східного міжрегіонального управління міністерства юстиції задовольнити .

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Бахмутського відділу державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області східного міжрегіонального управління міністерства юстиції щодо залишення арешту грошових коштів на картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_2 у відділенні Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», МФО банку 305299, код банку 14360570 для зарахування виплат тимчасово переміщеним особам .

Зобов`язати Бахмутський відділ державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції усунути порушення прав боржника - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , шляхом зняття, застосованого в межах ВП № 67815608 на підставі Постанови про арешт коштів боржника від 24.01.2022 року, арешту на грошові кошти, які надходять за програмою «єПідтримка» на картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_2 у відділенні Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», МФО банку 305299, код банку 14360570.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Хомченко Л.І.

07 вересня 2023 р. м. Дружківка, Донецької області