Номер провадження 2/754/1705/23
Справа №754/149/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Лісовської О.В.

за участю секретаря - Грей О.П.

представника позивача Торгана В.Б.

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , Акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Аркада», третя особа: державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Кашніков Руслан Едуардович, про визнання недійсними договорів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , АТ АКБ «Аркада» про визнання недійсними договорів, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.11.2007 між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 було укладено кредитну угоду №Д 07-02-147 МК, за умовами якої останній було надано кредит в розмірі 180 000,00 доларів США під зобов`язання повернення кредиту, сплати процентів та інших платежів. Виконання зобов`язань Позичальника за кредитною угодою забезпечено договором іпотеки, укладеним 15.11.2007 між позивачем та ОСОБА_3 . За умовами даного договору Банку було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: нежилі приміщення № 1, 2 (гр. прим. № 9) (в літ. А) загальною площею 87,20 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та на момент укладення договору належав Іпотекодавцю на праві власності. Також, з метою забезпечення повернення кредиту за кредитним договором Банком було укладено договір поруки з ОСОБА_3 , який несе солідарну відповідальність за невиконання умов кредитного договору згідно договору поруки. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 06.07.2012 у справі № 2-88/12 позовні вимоги Банку задоволено частково: стягнуто солідарно з Позичальника та Іпотекодавця (як поручителя) на користь Банку суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 280 816,50 доларів США, що за курсом НБУ станом на 13.01.2011 року складає 2 234 793,89 грн. В задоволенні інших вимог позову відмовлено. 12.07.2013 в рамках виконавчого провадження державним виконавцем проведено опис заставного іпотечного майна, а саме: нежилі приміщення № 1, 2 (групи приміщень № 9) (в літері А), загальною площею 87,2 квадратних метрів, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Під час виконавчого провадження було проведено оцінку об`єкта нерухомого майн та виставлено для продажу на електронних торгах СЕТАМ. Разом з тим, вказане майно не було реалізовано ні під час перших, ні під час других, ні під час третіх торгів. Не погоджуючись з діями державного виконавця, вважаючи свої права порушеними, Банк звернувся до суду з позовом до Деснянського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.06.2019 у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2019 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва скасовано, позов Банку задоволене визнано протиправними дії Деснянського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві щодо відмови в передачі арештованого іпотечного майна стягувачу (іпотекодержателю), зобов`язано Деснянський РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві винести постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, за фактом такої передачі скласти акт про реалізацію арештованого іпотечного майна. Постанова Шостого апеляційного адміністративного суду не була виконана у зв`язку з тим, що 25.06.2019 року право власності на предмет іпотеки було зареєстровано за ОСОБА_1 . Реєстрація була проведена державним реєстратором Кашніковим Р.Е., КП "Реєстраційне бюро", м. Київ. З матеріалів реєстраційної справи вбачається, що 04.08.2005 між АКБ «Аркада» та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір №784-НП, відповідно до п. 1.1. якого іпотекодержатель має право у разі невиконання іпотекодавцем своїх зобов`язань за договором про іпотечний кредит №784-НП від 04.08.2005, укладеного між сторонами, задовольнити свої вимоги за рахунок вартості предмета іпотеки, наданого в іпотеку за договором. Відповідно до п. 3.1. іпотечного договору №784-НП предметом іпотеки є майнові права на нежитлове приміщення, будівництво якого не завершено, а також саме приміщення, що буде збудоване. Майнові права на приміщення належать іпотекодавцю згідно договору про участь у Фонді фінансування будівництва №784-НП від 15.07.2005. Іпотекодавець набуде право власності на приміщення з моменту його державної реєстрації. Згідно із п. 3.4. іпотечного договору №784-НП предметом іпотеки є майнові права па приміщення №9. В подальшому, 18.11.2013 між ТОВ «ФК «Дрім Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором №784-НП. На підставі цієї заяви державним реєстратором були внесені зміни відповідного запису про право власності та зареєстровано право власності відповідачки на групу приміщень №9 (в літ.А), які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , тобто на об`єкт, який є предметом іпотеки за договором іпотеки, укладеним між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» та відносно якого були внесені відповідні записи про обтяження іпотекою. На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить визнати недійсним іпотечний договір № 784-НП від 04.08.2005, укладений між АКБ «Аркада» та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Личиною О.В. та зареєстрованим у реєстрі під №3274; визнати недійсним договір про відступлення прав за іпотечним договором № 784-НП від 18.11.2013, укладений між ТОВ «ФК «Дрім Фінанс» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Личиною О.В. та зареєстрованим у реєстрі під № 4625.

02.02.2023 року до суду надійшов Відзив на позовну заяву від представника відповідача Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ АКБ «Аркада». Відповідно до викладених у Відзиві заперечень зазначено, що 04.08.2005 року між АКБ «Аркада», правонаступником якого є ПАТ «АКБ «Аркада» та ОСОБА_3 і укладено Іпотечний договір № 784-НП, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Личиною О.В., реєстровий № 3274. Вказаний Іпотечний договір укладався з метою забезпечення вимог за Договором про іпотечний кредит № 784-НП від 04.08.2005 року. 14.11.2013 року на підставі Договору факторингу №1-11/2013, укладеним між АКБ «АРКАДА» та ТОВ «ФК «Дрім Фінанс» права за Договором про іпотечний кредит №784-НП та Іпотечним договором № 784-НП перейшли до ТОВ «ФК «Дрім Фінанс». Як вбачається з документів доданих до позовної заяви 18.11.2013 року права за Договором про іпотечний кредит №784-НП та Іпотечним договором № 784-НП перейшли до ОСОБА_1 . З огляду на викладене, з моменту відчуження Відповідачем-2 майнових прав за Договором про іпотечний кредит №784-НП та Іпотечним договором № 784-НП, АКБ «АРКАДА» не є стороною вказаних правочинів, а отже не може відповідати за позовом та є неналежним відповідачем. Крім того, представник зазначає, що в 2005 році, станом на день укладення оскаржуваного Іпотечного договору не існувало правовідносин між позивачем та ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , отже, вказаний Іпотечний договір не порушує жодних прав позивача і у останнього відсутні правові підстави для звернення до суду з метою оскарження такого правочину. На підставі викладеного, представник просить суд відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

08.03.2023 року у судовому засіданні представником відповідача ОСОБА_1 подано Відзив на позовну заяву. Відповідно до викладених у Відзиві заперечень зазначено, що 04.08.2005 року між АКБ «Аркада» та ОСОБА_3 укладено Договір про іпотечний кредит №784-НП, відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у сумі 277 695, 00 грн. для інвестування в житлове будівництво згідно Договору про участь у Фонді фінансування будівництва №784-НП від 15.07.2005 року на строк до 01.08.2012 року. Позичальник зобов`язувався на умовах Договору про іпотечний кредит №784-НП від 04.08.2005 року повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами. Забезпечення повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами є майнові права на приміщення, будівництво якого не завершено, а саме приміщення - об`єкт інвестування, щодо яких встановлюється іпотека відповідно до Іпотечного договору. 04.08.2005 року між АКБ «Аркада» та ОСОБА_3 укладено Іпотечний договір №784-НП, відповідно до якого Іпотекодержатель має право у разі невиконання Іпотекодавцем своїх зобов`язав за Договором про іпотечний кредит №784-НП від 04.08.2005 року, задовольнити свої вимоги за рахунок вартості предмета іпотеки, наданого в іпотеку за договором. Відповідно до п. 3.1. Іпотечного договору предметом іпотеки є майнові права на нежитлове приміщення (далі - приміщення), будівництво якого не завершено, а також саме приміщення, що буде збудоване. Майнові права на приміщення належать Іпотекодавцю згідно Договору про участь у Фонді фінансування будівництва №784-НП від 15.07.2005 року. Іпотекодавець набуде право власності на приміщення з моменту його державної реєстрації. Відповідно до п.3.2. Іпотечного договору за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням у повному обсязі. Такі вимоги визначаються іпотекодержателем на момент їх фактичного задоволення, включаючи повернення суми кредиту, сплату процентів за користування кредитними коштами, процентів і пені за прострочку виконання та будь-якого збільшення зазначених платежів, а також вимоги щодо відшкодування інших витрат, які виникнуть у Іпотекодержателя, внаслідок не виконання зобов`язань за Договором про іпотечний кредит. Відповідно до п.7.1. Іпотечного договору у разі порушення Іпотекодавцем обов`язків, встановлених цим Договором та Договором про іпотечний кредит Іпотекодержатель має право набути права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання Іпотекодавця. 14.11.2013 року між ТОВ «ФК «Дрім Фінанс», як Фактором, та ПАТ АКБ «Аркада», як Клієнтом, укладено Договір факторингу №1-11/2013, відповідно до якого Фактор передає грошові кошти Клієнту, а Клієнт відступає права вимоги до Боржників, в тому числі Боржника - ОСОБА_3 за Договором про іпотечний кредит №784-НП від 04.08.2005. 15.11.2013 року між ПАТ АКБ «Аркада», як Первісним іпотекодержателем, та ТОВ «ФК «Дрім Фінанс», як Новим іпотекодержателем укладено Договір про відступлення прав за іпотечними договорами №2-11/2013, за якими Первісний іпотекодержатель відступає (передає) Новому іпотекодержателю права за іпотечними договорами, в тому числі за Іпотечним договором №784-НП. 14.11.2013 року між ТОВ «ФК «Дрім Фінанс», як Первісним кредитором, та ОСОБА_1 , як Новим кредитором, укладено Договір №141113/2 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором №784-НП від 04.08.2005, за яким Первісний кредитор у відповідності до вимог ст. 512 ЦК України передав свої права шляхом відступлення права вимоги, а Новий кредитор прийняв всі права вимоги і став Новим кредитором за кредитним договором №784-НП від 04.08.2005. 18.11.2013 року між ТОВ «ФК «Дрім Фінанс» та ОСОБА_1 укладено Договір про відступлення прав за іпотечним договором №784-НП, за яким Первісний кредитор передав, а Новий кредитор одержав належні Первісному кредитору права Іпотекодержателя в зобов`язанні за Іпотечним договором №784-НП. Відповідно до абз. 2 п.2.1. Договору про відступлення прав за іпотечним договором №784-НП право вимоги за Іпотечним договором, Первісний кредитор набув на підставі договору відступлення прав за іпотечним договором №2-11/2013, щодо Іпотечного договору №784-НП, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Личиною О.В. 04.08.2005 року за реєстровим №3274у, укладеного між ПАТ АКБ «Аркада» та Первісним кредитором. З моменту укладення Договору про відступлення прав за іпотечним договором №784-НП Новий кредитор набуває статусу Іпотекодержателя за Іпотечним договором. Предметом зазначеного Іпотечного договору є нежиле приміщення загальною площею 88,17 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_3 . Іпотекою за Іпотечним договором забезпечено виконання зобов`язань Позичальником - ОСОБА_3 перед Первісним кредитором за Договором про іпотечний кредит. Відповідно до п.1.3. Договору про відступлення прав за іпотечним договором №784-НП права іпотекодержателя за Іпотечним договором, які відступаються на користь Нового кредитора відповідно до умов цього Договору, зокрема включають: право на звернення стягнення на Предмет іпотеки у випадках, передбачених Іпотечним договором; право задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки в порядку та в обсязі, передбаченому законодавством України, Іпотечним договором та Договором про іпотечний кредит, а також будь-які інші права іпотекодержателя, передбачені законодавством України, Іпотечним договором та Договором про іпотечний кредит. Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 являлась Іпотекодержателем за Іпотечним договором укладеним 04.08.2005 року та в її іпотеці перебувало нежиле приміщення, яке було зареєстроване як нежилі приміщення №1,2 (групи приміщень 9), загальною площею 87,20 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Отже, у зв`язку з набуттям 25.06.2019 року ОСОБА_1 як іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, іпотечного договору №784-НП від 04.08.2005 припинив свою дію. Отже, в 2005 році ОСОБА_3 передав в іпотеку нежитлові приміщення АТ КБ «Аркада», права за яким перешли до ОСОБА_1 , а в 2007 році передав ці приміщення в іпотеку АТ КБ «Приватбанк». З інформації наявної у Відповідача 1 АТ КБ «Аркада» не надавало згоди на передачу нежитлових приміщень в іпотеку АТ КБ «Приватбанк», та і сам договір іпотеки від 15.11.2007 свідчить про це. За таких обставин договір іпотеки від 15.11.2007 укладений між ОСОБА_3 та АТ КБ «Приватбанк», посвідчений приватний нотаріусом КМНО Журавльовою Л.М. зареєстрований в реєстрі за №833 щодо передачі в іпотеку нежилих приміщень №1,2 (гр. прим. №9), загальною площею 87,20 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , в якості забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором №Д07-02-147 від 15.11.2007 є недійсним, оскільки його недійсність встановлена ч. 3 ст.12 Закону №898- IV, та відповідно до положень ст. 215 ЦК України - нікчемним. На підставі викладеного, представник просить суд відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідачки ОСОБА_1 - ОСОБА_4 - у судовому засіданні просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі з підстав, викладених у Відзиві на позов.

Представник відповідача - АТ АКБ «Аркада» - у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника відповідача, за наявних у справі матеріалів.

Третя особа - державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Кашніков Р.Е. - у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності третьої особи, за наявних у справі матеріалів.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Судом встановлено, що 04.08.2005 року між АКБ «Аркада» та ОСОБА_3 укладено Договір про іпотечний кредит №784-НП, відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у сумі 277 695, 00 грн. для інвестування в житлове будівництво згідно Договору про участь у Фонді фінансування будівництва №784-НП від 15.07.2005 року на строк до 01.08.2012 року. Позичальник зобов`язувався на умовах Договору про іпотечний кредит №784-НП від 04.08.2005 року повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами.

Згідно п. 3.1. Іпотечного кредиту, забезпечення повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами є майнові права на приміщення, будівництво якого не завершено, а саме приміщення - об`єкт інвестування, щодо яких встановлюється іпотека відповідно до Іпотечного договору.

04.08.2005 року між АКБ «Аркада» та ОСОБА_3 укладено Іпотечний договір №784-НП, відповідно до якого Іпотекодержатель має право у разі невиконання Іпотекодавцем своїх зобов`язав за Договором про іпотечний кредит №784-НП від 04.08.2005 року, задовольнити свої вимоги за рахунок вартості предмета іпотеки, наданого в іпотеку за договором.

Відповідно до п. 3.1. Іпотечного договору предметом іпотеки є майнові права на нежитлове приміщення (далі - приміщення), будівництво якого не завершено, а також саме приміщення, що буде збудоване. Майнові права на приміщення належать Іпотекодавцю згідно Договору про участь у Фонді фінансування будівництва №784-НП від 15.07.2005 року. Іпотекодавець набуде право власності на приміщення з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до п. 3.2. Іпотечного договору за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням у повному обсязі. Такі вимоги визначаються іпотекодержателем на момент їх фактичного задоволення, включаючи повернення суми кредиту, сплату процентів за користування кредитними коштами, процентів і пені за прострочку виконання та будь-якого збільшення зазначених платежів, а також вимоги щодо відшкодування інших витрат, які виникнуть у Іпотекодержателя, внаслідок не виконання зобов`язань за Договором про іпотечний кредит.

Відповідно до п.7.1. Іпотечного договору у разі порушення Іпотекодавцем обов`язків, встановлених цим Договором та Договором про іпотечний кредит Іпотекодержатель має право набути права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання Іпотекодавця.

15.11.2007 між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 було укладено кредитну угоду №Д 07-02-147 МК, за умовами якої останній було надано кредит в розмірі 180 000,00 доларів США під зобов`язання повернення кредиту, сплати процентів та інших платежів.

Виконання зобов`язань Позичальника за кредитною угодою забезпечено договором іпотеки, укладеним 15.11.2007 між позивачем та ОСОБА_3 . За умовами даного договору Банку було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: нежилі приміщення № 1, 2 (гр. прим. № 9) (в літ. А) загальною площею 87,20 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та на момент укладення договору належав Іпотекодавцю на праві власності.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 06.07.2012 у справі № 2-88/12 позовні вимоги Банку задоволено частково: стягнуто солідарно з Позичальника та Іпотекодавця (як поручителя) на користь Банку суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 280 816,50 доларів США, що за курсом НБУ станом на 13.01.2011 року складає 2 234 793,89 грн., судовий збір у розмірі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн. В задоволенні інших вимог позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13.11.2012 року Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 06.07.2012 року залишено без змін.

14.11.2013 року між ТОВ «ФК «Дрім Фінанс», як Фактором, та ПАТ АКБ «Аркада», як Клієнтом, укладено Договір факторингу №1-11/2013, відповідно до якого Фактор передає грошові кошти Клієнту, а Клієнт відступає права вимоги до Боржників, в тому числі Боржника - ОСОБА_3 за Договором про іпотечний кредит №784-НП від 04.08.2005.

15.11.2013 року між ПАТ АКБ «Аркада», як Первісним іпотекодержателем, та ТОВ «ФК «Дрім Фінанс», як Новим іпотекодержателем укладено Договір про відступлення прав за іпотечними договорами №2-11/2013, за якими Первісний іпотекодержатель відступає (передає) Новому іпотекодержателю права за іпотечними договорами, в тому числі за Іпотечним договором №784-НП.

14.11.2013 року між ТОВ «ФК «Дрім Фінанс», як Первісним кредитором, та ОСОБА_1 , як Новим кредитором, укладено Договір №141113/2 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором №784-НП від 04.08.2005, за яким Первісний кредитор у відповідності до вимог ст. 512 ЦК України передав свої права шляхом відступлення права вимоги, а Новий кредитор прийняв всі права вимоги і став Новим кредитором за кредитним договором №784-НП від 04.08.2005.

18.11.2013 року між ТОВ «ФК «Дрім Фінанс» та ОСОБА_1 укладено Договір про відступлення прав за іпотечним договором №784-НП, за яким Первісний кредитор передав, а Новий кредитор одержав належні Первісному кредитору права Іпотекодержателя в зобов`язанні за Іпотечним договором №784-НП.

Відповідно до абз. 2 п.2.1. Договору про відступлення прав за іпотечним договором №784-НП право вимоги за Іпотечним договором, Первісний кредитор набув на підставі договору відступлення прав за іпотечним договором №2-11/2013, щодо Іпотечного договору №784-НП, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Личиною О.В. 04.08.2005 року за реєстровим №3274у, укладеного між ПАТ АКБ «Аркада» та Первісним кредитором.

З моменту укладення Договору про відступлення прав за іпотечним договором №784-НП Новий кредитор набуває статусу Іпотекодержателя за Іпотечним договором. Предметом зазначеного Іпотечного договору є нежиле приміщення загальною площею 88,17 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_3 . Іпотекою за Іпотечним договором забезпечено виконання зобов`язань Позичальником - ОСОБА_3 перед Первісним кредитором за Договором про іпотечний кредит.

Відповідно до п.1.3. Договору про відступлення прав за іпотечним договором №784-НП права іпотекодержателя за Іпотечним договором, які відступаються на користь Нового кредитора відповідно до умов цього Договору, зокрема включають: право на звернення стягнення на Предмет іпотеки у випадках, передбачених Іпотечним договором; право задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки в порядку та в обсязі, передбаченому законодавством України, Іпотечним договором та Договором про іпотечний кредит, а також будь-які інші права іпотекодержателя, передбачені законодавством України, Іпотечним договором та Договором про іпотечний кредит.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.06.2019 у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до Деснянського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, відмовлено в повному обсязі.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2019 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва скасовано, визнано протиправними дії Деснянського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві щодо відмови в передачі арештованого іпотечного майна стягувачу (іпотекодержателю), зобов`язано Деснянський РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві винести постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, за фактом такої передачі скласти акт про реалізацію арештованого іпотечного майна.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 222453744 від 02.09.2020 року, майно зареєстроване як об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 00 - а саме, нежилі приміщення № 1,2 (групи приміщень № 9) (в літ. А), новим власником даного майна вказано ОСОБА_1 , на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47547332 від 27.06.2019 16:03:38, «Реєстраційне бюро», м. Київ.

Відповідно до ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою , п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За змістом статей 572,575 ЦК України іпотека є видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Як передбачено у ч. 1, 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Статтею 37 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Рішенням Конституційного Суду України від 14 липня 2020 року № 8-р/2020 (щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч. 1, 2 ст. 23 ЗУ "Про іпотеку") встановлено, що іпотека є специфічним видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні його власника, який обмежений у правомочності самостійно розпоряджатися предметом іпотеки. Тобто іпотека обмежує такий елемент права власності, як право розпорядження нерухомим майном, яке є предметом іпотечного договору. Зазначений вид забезпечення виконання зобов`язання передбачає стимулювання боржника до належного виконання зобов`язання та запобігання негативним наслідкам, що настають у разі порушення ним свого зобов`язання. У разі порушення боржником свого зобов`язання до особи, яка передала в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання такого зобов`язання, можуть бути застосовані заходи цивільно-правової відповідальності у виді звернення стягнення на предмет іпотеки. Особливістю цього виду забезпечення виконання зобов`язання є те, що обтяження майна іпотекою відбувається незалежно від зміни власника такого майна, тому стосовно кожного наступного власника іпотечного майна виникають ризики настання відповідальності перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання, зокрема звернення стягнення на предмет іпотеки.

У своїх позовних вимогах АТ КБ «ПриватБанк» посилається на те, що іпотечний договір №784-НП від 04.08.2005р., укладений між АКБ «Аркада» та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Личиною О.В. та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 3274 є недійсним, оскільки предметом вищевказаного договору іпотеки були майнові права на ще не існуючий об`єкт нерухомого майна, а не сам об`єкт нерухомого майна.

Так, статтею 5 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, яка була чинною на час укладення договору іпотеки) був визначений вичерпний перелік об`єктів, які могли бути предметом іпотеки за іпотечним договором.

Предметом іпотеки могли бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернення стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Предметом також міг бути об`єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому.

Частина об`єкта нерухомого майна могла бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості чи приєднання її до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості.

Водночас поняття «іпотека майнових прав» і регулювання відносин при передачі в іпотеку майнових прав у цій редакції закону були відсутні.

Дія Закону України від 19 червня 2003 № 979-IV «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати (редакція з 14 січня 2006 року по 23 липня 2010 року) на правовідносини при укладенні договору іпотеки між банком і фізичною особою з метою забезпечення кредитного договору не поширюються.

Зазначений правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 17 квітня 2013 року у справі № 6-8цс13.

Згідно з ч. 1 ст. 576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 583 ЦК України заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави.

Згідно ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами.

Майнові права на нерухомість, що є об`єктом будівництва (інвестування), не є речовими правами на чуже майно, оскільки об`єктом цих прав не є «чуже майно», а також не є правом власності, оскільки об`єкт будівництва (інвестування) не існує на момент встановлення іпотеки, а тому не може існувати й право власності на нього.

Отже, майнове право, яке можна визначити як «право очікування» є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав, це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно, інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Майнові права на об`єкт незавершеного будівництва віднесені до предмета іпотеки згідно із Законом України від 25 грудня 2008 року «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», що набрав чинності 14 січня 2009 року, якими були внесені зміни до Закону України «Про іпотеку.

Спірним договором іпотеки в іпотеку було передано нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця, і лише та обставина, що положення ст. 5 Закону України «Про іпотеку» (у редакції від 05 червня 2003 року) не передбачали, що предметом іпотеки не можуть виступати майнові права, не може бути безумовною підставою для визнання недійсним вказаного пункту договору.

Разом з тим сам по собі факт того, що на час укладення спірних договорів іпотеки стаття 5 Закону України «Про іпотеку» не визначала майнові права як предмет іпотеки не може свідчити про його недійсність, оскільки головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушення прав і законних інтересів особи, яка оспорює зазначені договори.

Зазначений правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 61-5085сво18.

Майнове право, що є предметом застави (іпотеки) - це обумовлене право набуття в майбутньому прав власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, що є необхідними й достатніми для набуття речового права.

Разом з тим, згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положення ст. 5 Закону України «Про іпотеку» (у редакції чинній на час укладення договору іпотеки) передбачали, що предметом іпотеки може виступати об`єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору.

Положеннями пункту п. 3.1. Іпотечного договору від 04.08.2005 року, що був укладений між АКБ «Аркада» та ОСОБА_3 , передбачено, що відповідно до предметом іпотеки є майнові права на нежитлове приміщення (далі - приміщення), будівництво якого не завершено, а також саме приміщення, що буде збудоване. Майнові права на приміщення належать Іпотекодавцю згідно Договору про участь у Фонді фінансування будівництва №784-НП від 15.07.2005 року. Іпотекодавець набуде право власності на приміщення з моменту його державної реєстрації.

Таким чином, системний аналіз цих норм свідчить про те, що укладений між АКБ «Аркада» та ОСОБА_3 спірний договір іпотеки за яким іпотекодавцем передано в іпотеку майнові права на об`єкт незавершеного будівництва, з урахуванням безумовного права сторін цього правочину на врегулювання у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами та неприпустимості втручання держави в договірні правовідносини, суд дійшов висновку про те, що оспорений позивачем правочин не суперечив чинному на час його укладення закону, а тому правові підстави для визнання його недійсним відсутні.

Що стосується вимог позивача про визнання недійсним договору про відступлення прав за іпотечним договором, то слід зазначити наступне.

18.11.2013 року між ТОВ «ФК «Дрім Фінанс» та ОСОБА_1 укладено Договір про відступлення прав за іпотечним договором №784-НП, за яким Первісний кредитор передав, а Новий кредитор одержав належні Первісному кредитору права Іпотекодержателя в зобов`язанні за Іпотечним договором №784-НП.

Позивач вказує, що оскільки іпотечний договір визнається недійсним, то недійсним також є договір про відступлення прав за іпотечним договором № 784-НП, укладений між ТОВ «ФК «Дрім Фінанс» та ОСОБА_1 .

Законодавство передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд не знаходить підстав для визнання даного договору недійним, оскільки позивачем не доведено порушення обставин, передбачених ст. 203 ЦК України для чинності правочину, та обставин, визначених статтею 227 ЦК України та враховуючи те, що судом відмовлено в задоволені позовних вимог щодо визнання недійсним іпотечного договору № 784-НП від 04.08.2005 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтями 10-13 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до вимог ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1 ) письмовими, речовими і електронними доказами; 2 ) висновками експертів; 3 ) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання недійсним іпотечного договору № 784-НП від 04.08.2005, укладеного між АКБ «Аркада» та ОСОБА_3 та договору про відступлення прав за іпотечним договором № 784-НП від 18.11.2013, укладений між ТОВ «ФК «Дрім Фінанс» та ОСОБА_1 .

Враховуючи те, що суд відмовляє в задоволені позовних вимог з підстав недоведеності та необґрунтованості, то питання про застосування строку позовної давності судом не вирішується.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати у справі суд відносить на рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265 ЦПК України, Конституцією України, ст. 203, 215, 257, 267 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , Акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Аркада», третя особа: державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Кашніков Руслан Едуардович, про визнання недійсними договорів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», , адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д.

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 .

Відповідач - Акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк «Аркада», , адреса: м. Київ, вул. Ольгинська, 3-А.

Третя особа - державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Кашніков Руслан Едуардович, адреса: м. Київ, вул. Дегтярівська, 8А, оф. 406.

Повний текст рішення виготовлений 30 травня 2023 року.

Суддя О.В.Лісовська