Справа №760/3803/22 2/760/3792/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Ішуніної Л. М.,

за участю секретаря судового засідання Отруби В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини заробітку від всіх доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до повноліття дітей.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з серпня 2008 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 01 квітня 2021 року було розірвано.

Від шлюбу мають двох спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначає, що вона з відповідачем спільно не проживають, не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. Після розірвання шлюбу малолітні діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні.

Відповідач належним чином не займається вихованням дітей, щомісяця надсилає кошти на утримання дітей в розмірі 3 000 грн, а останні два місяці - 4 000 грн, що є меншим ніж прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років - 2 618 грн. Крім того, їх спільний син є інвалідом І групи та потребує комплексу реабілітаційних заходів спрямованих на відновлення порушених та втрачених функцій організму. Вона не в змозі самостійно забезпечити дітям достатній рівень життя, а наданих коштів відповідачем також недостатньо для забезпечення такого рівня життя дітям.

Враховуючи, що відповідач інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків немає, є здоровим та працездатним, він має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку з усіх його видів доходів, щомісячно, на двох малолітніх дітей.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 лютого 2022 року вказану справу передано судді Ішуніній Л. М.

Ухвалою суду від 05 липня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін за вищевказаним позовом та надано відповідачу 15-денний термін для надання відзиву.

Оскільки розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторони в судове засідання не викликались. Згідно з даними рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи, сторони отримали копії ухвали про відкриття провадження, а відповідач - також копію позовної заяви з додатками.

16 листопада 2022 року до суду надійшов відзив відповідача, в якому зазначає, що визнає позовні вимоги щодо стягнення з нього аліментів у визначеному позивачем розмірі, одна не погоджується з періодом стягнення. Так, відповідач просить стягнути з нього аліменти, починаючи з 01 вересня 2022 року, а не з дня звернення до суду - 21 лютого 2022 року, оскільки в лютому місяці він вже сплатив аліменти в розмірі 4 000 грн, що не заперечується стороною позивача. Крім того, з 24 лютого 2022 до 31 серпня 2022 року діти проживали разом з ним та перебували на його утриманні, а позивач мешкала окремо, тому вважає, що аліменти повинні стягуватися з того часу, коли діти припинили проживати разом з ним.

Також, у відзиві відповідач навів заперечення щодо заявленого позивачем розміру судових витрат, посилаючись на те, що правова допомога надавалася та оплачувалася не на підставі договору про надання правової допомоги, тобто фактично без належної правової підстави. Долучений до позовної заяви договір про надання правової допомоги не містить предмету договору, тобто відсутні правові питання з яких надається правова допомога та її обсяг. Крім того, договір не містить ціни, тобто відсутнє як визначення вартості правової допомоги за договором, так і посилання в договорі на визначення цієї вартості додатковими документами, що свідчить про безоплатність договору та відсутність правових підстав для стягнення з нього витрат на правничу допомогу. Окрім цього, вважає, що розмір правової допомоги є не співмірним з кваліфікацією і досвідом адвоката, оскільки останнім, на його думку був обраний нераціональний спосіб захисту.

Судом на підставі частини другоїстатті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом установлено, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 01 квітня 2021 року, яке набрало законної сили, розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Сторони від шлюбу мають двох спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 29 січня 2011 року та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 17 лютого 2016 року.

Діти проживають разом з матір`ю (позивачем) та знаходяться на її утриманні, що не заперечувалось відповідачем.

Звертаючись до суду з указаним позовом позивач зазначає, що відповідач надає не достатню, меншу за розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, матеріальну допомогу на утримання дітей.

Згідно з частинами першою та другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною першою статті 51 Конституції України встановлено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями частин першої та другої статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частиною другою-третьою статті 181 СК України встановлено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Як встановлено судом, малолітні: ОСОБА_3 , 2011 року народження, та ОСОБА_4 , 2016 року народження, проживають разом з матір`ю. Відповідачем не спростовано зазначений факт.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 182 СК України).

При цьому, як передбачено частиною другою статті 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 грудня 2022 року встановлено у розмірі 2 833 грн, з 01 січня 2023 року - 2 833 грн (стаття 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік», стаття 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік»).

Згідно з частинами першою-третьою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

При визначенні розміру аліментів суд враховує вік дітей, розмір прожиткового мінімуму для дітей, а також те, що малолітній ОСОБА_4 має захворювання та є особою з інвалідністю, діти перебувають на утриманні матері, доказів протилежного відповідачем суду не надано, відповідач є особою працездатного віку, перераховував позивачу кошти на утримання дітей в сумі 3 000/4 000 грн на місяць до лютого 2022 року, та він зобов`язаний утримувати дітей до досягнення ним повноліття і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації життя.

Доказів того, що відповідач не має можливості чи не здатен допомагати дітям в матеріалах справи відсутні. Посилання відповідача на те, що протягом періоду з 24 лютого 2022 року по 31 серпня 2022 року діти проживали з ним оцінюються судом критично, оскільки надані ним довідки про взяття на облік його та дітей в якості внутрішньо переміщених осіб не є безумовним доказом проживання дітей разом з ним без позивача. Крім того, відповідачем не надано будь-яких доказів, що в цей час позивач проживала окремо від них та не брала участі в утриманні дітей.

Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що вона носить імперативний характер, тому вимога позивача про стягнення аліментів з дня пред`явлення позову є законною, у свою чергу, відповідачем не доведено належними доказами, що з моменту пред`явлення позову до суду і до 31 серпня 2022 року діти проживали разом з ним та перебували виключно на його утриманні.

У такому випадку, враховуючи, що позивач не заперечував проти розміру аліментів, визначеного позивачем, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на аліменти на дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 18 лютого 2022 року до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Водночас, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно зістаттею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Крім того, частиною п`ятою статті 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.

Згідно з частиною першою статті 133 та частиною другою, шостою статті 141 ЦПК України, судові витрати, що включають судовий збір у розмірі 992,40 грн підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Пунктом 1 частини третьоїстатті 133ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої-третьоїстатті 137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Судом установлено, що 17 лютого 2022 року між Адвокатським об`єднанням "Оболонська колегія адвокатів м. Києва" в особі учасника адвоката Фогеля В. В. та Нагорною Т. А. було укладено договір про надання правової допомоги № 59, відповідно до якого Адвокатське об`єднання "Оболонська колегія адвокатів м. Києва" в особі учасника адвоката Фогеля В. В. бере на себе зобов`язання надати правову допомогу клієнту з наступних правових питань та у таких обсягах: (без обмежень та заборон щодо захисту прав, обов`язків та інтересів клієнта (пункту 1 договору).

Згідно з Актом № ОУ-0000016 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 17 лютого 2022 року, підписаного Адвокатським об`єднанням "Оболонська колегія адвокатів м. Києва" та ОСОБА_1 , виконавцем були проведені такі роботи: складання та подання позовної заяви про стягнення аліментів на дітей вартістю 3 500 грн.

Відповідно до рахунка-фактури № СФ-0000016 від 17 лютого 2022 року вартість послуги: складання та подання позовної заяви про стягнення аліментів на дітей становить 3 500 грн.

Сплата коштів у сумі 3 500 грн підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 18 лютого 2022 року.

У свою чергу, відповідач у відзиві зазначив про те, що визначений позивачем розмір витрат на правничу допомогу є недоведеним, оскільки рахунок-фактури від 17 лютого 2022 року, акт здачі-приймання робіт від 17 лютого 2022 року та квитанція від 18 лютого 2022 року не містять посилання на договір, за яким було надано послуги, що оплачуються. Крім того, договором про надання правової допомоги не визначено правові питання з яких надається правова допомога та її обсяг, а також вартість правової допомоги або посилання на визначення цієї вартості додатковими документами. Також, вважає неспівмірною вартість правової допомоги з кваліфікацією і досвідом адвоката, оскільки ним було обрано нераціональний спосіб захисту (позовне замість наказного провадження).

Згідно із частиною четвертою статті 137ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, спірні правовідносини між сторонами у справі виникли у зв`язку зі стягненням аліментів на дітей, тому адвокатом в інтересах позивача було складено відповідну позовну заяву та подано її до суду.

Посилання відповідача на те, що сума витрат є неспівмірною з кваліфікацією адвоката, оскільки ним було обрано нераціональний спосіб захисту (позовне замість наказного провадження) є безпідставним, оскільки заявлення вимог про стягнення аліментів в порядку наказного провадження чи позовного провадження є виключно правом особи, яка звертається до суду і чинним законодавством не передбачено обов`язкових умов, за яких звернення до суду можливо виключно в порядку одного з вищенаведених видів провадження.

Щодо твердження відповідача, про те, що договором про надання правової допомоги не визначено обсяг надання правової допомоги та вартість послуг, суд оцінює його критично, оскільки зі змісту договору вбачається, що позивач надала право Адвокатському об`єднанню "Оболонська колегія адвокатів м. Києва" в особі учасника адвоката Фогеля В. В., зокрема, подавати від її імені позови, апеляційні, касаційні скарги. У свою чергу, саме вартість послуги - складання та подання позову до суду становить 3 500 грн, яку сторона позивача проситься стягнути з відповідача в якості компенсації витрат на правничу допомогу.

Крім того, судом встановлено, що договір про надання правової допомоги дійсно не містить положень про визначення вартості наданих послуг, однак згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2021 року у справі №922/3812/19, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписамистатті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

З урахуванням викладеного, аналізуючи надані адвокатом суду докази щодо виконаних ним послуг у відповідності до умов договору про надання правової допомоги та їх вартості, а також відсутність заперечень відповідача щодо співмірності витрат на правничу допомогу складності справи, не доведеність ним безпідставності вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд вважає, що визначений стороною позивача до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу є співмірним, обґрунтованим і пропорційним об`єму здійсненої роботи та наданих послуг, складності справи, а тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3 500 грн витрат на правничу допомогу.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання.

На підставі викладеного, керуючись статтями 84,91,141,180-184,191 СК України, статтями2,4,10,12,13,76-81,89,141,258,263,264,265,273,354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 18 лютого 2022 року до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500 грн.

Рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Л. М. Ішуніна