Справа № 135/1278/21
Провадження № 2-др/135/2/23
04.05.2023 м. Ладижин Вінницька область
Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:
головуючого судді Волошиної Т.В.,
за участі секретаря судових засідань Глушко І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин Вінницької області заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів комісії та купівлі продажу №7417/3123 транспортного засобу та визнання права власності на спадкове майно,
У провадженні суду перебувала цивільна справа 135/1278/21 за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів комісії та купівлі продажу №7417/3123 транспортного засобу та визнання права власності на спадкове майно.
Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 29.11.2022 прийнято відмову позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_5 від позову в частині позовних вимог до ОСОБА_4 . Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів комісії та купівлі продажу №7417/3123 транспортного засобу та визнання права власності на спадкове майно в частині позовних вимог до ОСОБА_4 закрито.
Заочним рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 29.11.2022 позов ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів комісії та купівлі продажу №7417/3123 транспортного засобу та визнання права власності на спадкове майно задоволено. Визнано недійсним договір комісії №7417/3123 від 10.03.2021, укладений між ОСОБА_6 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 в особі директора ОСОБА_2 . Визнано недійсним договір купівлі-продажу №7417/3123 від 10.03.2021, укладений між ОСОБА_2 в особі директора ОСОБА_2 та ОСОБА_7 . Визнано за ОСОБА_1 як спадкоємцем другої черги за законом право власності на спадкове майно, а саме транспортний засіб RENAULT TRAFIC, рік виготовлення 2008, колір білий, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1995 см, державний номерний знак НОМЕР_2 . Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3047 грн 40 коп.
25.04.2023 від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якій він просить суд стягнути на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 25 000 грн.
До заяви додано: угоду про надання правничої (правової) допомоги від 20 жовтня 2021 року, ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ЧК№018087 від 08 листопада 2021 року, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №37 від 11 жовтня 1993 року, виданого Радою адвокатів Черкаської області, копію посвідчення адвоката № 24, виданого 14 березня 2003 року Радою адвокатів Черкаської області, розрахунок опис від 03 жовтня 2022 року судових витрат у даній цивільній справі на суму 25 000 грн, квитанція до прибуткового касового ордера від 20.10.2021 на суму 25 000 грн.
Ухвалою суду від 25.04.2023 заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у даній справі призначено до розгляду.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Враховуючи конкретні обставини справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали цивільної справи та заяви, суд прийшов до висновку про її задоволення з наступних підстав.
Порядок та підстави ухвалення додаткового рішення визначені статтею 270 ЦПК України.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку,
що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства
є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін
до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);
3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів
у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови,
що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Установлено, що позивач ОСОБА_8 звертаючись до суду із позовною заявою просив стягнути з відповідачів на її користь понесені судові витрати на судовий збір та інші понесені судові витрати (а.с. 2-5, т. 1).
Заочним рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 29 листопада 2022 року не вирішено питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу.
25.04.2023 від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якій він просить суд стягнути на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 25 000 грн.
Обсяг наданих адвокатом послуг, виконаних робіт та їх вартість підтверджено належними доказами, а саме: угодою про надання правничої (правової) допомоги від 20 жовтня 2021 року, ордером на надання правничої (правової) допомоги серії ЧК№018087 від 08 листопада 2021 року, копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №37 від 11 жовтня 1993 року, виданого Радою адвокатів Черкаської області, копією посвідчення адвоката № 24, виданого 14 березня 2003 року Радою адвокатів Черкаської області, розрахунком-описом від 03 жовтня 2022 року судових витрат у даній цивільній справі на загальну суму 25 000 грн, квитанцією до прибуткового касового ордера від 20.10.2021 на суму 25 000 грн.
Таким чином, відповідачем підтверджено обсяг наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість.
Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6статті 137 ЦПК України).
У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду:від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18)та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року;від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19);від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19).
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі«East/WestAlliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України`зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18)та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
З розрахунку-опису від 03.10.2022 установлено, що адвокатом Мельником О.Ф. згідно з угодою від 20.10.2021 були надані наступні послуги: вивчення документів, надання консультацій по справі (5 годин) - 5 000 грн; оформлення запитів (3 запити) - 3 000 грн; складання позовної заяви (5 годин) - 5 000 грн; складання клопотання про витребування доказів (2 години) - 2 000 грн; участь в судовому засіданні - 10 000 грн. Всього 25 000 грн (а.с.2 том 2).
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження №12-171гс19).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином на користь позивача з відповідачів підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 грн, що відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, кількості судових засідань, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, суд
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити.
Стягнути в рівних частках з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 25 000 (двадцять п`ятнадцять тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього додаткового рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повний текст додаткового рішення складено 04.05.2023.
Суддя