РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26 вересня 2023 рокуСправа № 951/580/23
Провадження №2/951/152/2023

Козівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Братків І. І.,

за участю секретаря судового засідання Барилко А. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт Козові Тернопільської області у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області до ОСОБА_1 про конфіскацію земельних ділянок сільськогосподарського призначення,

ВСТАНОВИВ:

25.07.2023 Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить конфіскувати у ОСОБА_1 , громадянки російської федерації, земельні ділянки сільськогосподарського призначення площею 0,1693 га за кадастровим номером :02:001:0720 та площею 0,12 га за кадастровим номером :02:001:0721 для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в с. Велика Плавуча Козівського району Тернопільської області (на даний час Зборівська міська рада Тернопільського району Тернопільської області), на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області; стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області понесені судові витрати.

1.Стислий виклад позиції учасників справи.

1.1 Позиція позивача.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до частин 1, 2, 4 статті 145 Земельного кодексу України у новій редакції, чинній на даний час, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду.

Спеціалістами Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління на підставі даних Державного земельного кадастру з`ясовано, що 03.08.2020 до Державного земельного кадастру внесено відомості про земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства площею 0,1693 га за кадастровим номером :02:001:0720 та площею 0,12 га за кадастровим номером :02:001:0721, які розташовані в с. Велика Плавуча Козівського району Тернопільської області (на даний час Зборівська міська рада Тернопільського району Тернопільської області).

У Державному реєстрі прав на нерухоме майно містяться копія паспорта, виданого 07.11.2011 ОСОБА_1 , який підтверджує її громадянство російської федерації.

З огляду на наведене та враховуючи, що відповідачем з 15.04.2021, тобто з дати державної реєстрації права власності на земельні ділянки, відповідно до положень статей 125, 126 Земельного кодексу України, у продовж строку, встановленого частиною 1 статті 145 Земельного кодексу України, не відчужено земельні ділянки, тому вони, згідно вимог частини 2 статті 145 Земельного кодексу України, підлягають конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області.

Представник позивача Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області Оленяк В. Я., 26.09.2023 подав до суду заяву, відповідно до якої вимоги позивача підтримав у повному обсязі та просив такі задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Справу розглядати без участі представника Головного управління, на підставіі наявних документів.

1.2. Позиція відповідача.

Відповідач правом подання відзиву не скористався, у судові засідання не прибував.

2. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 28.07.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 30.08.2023 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.09.2023. Судовий розгляд справи відкладався на 26.09.2023

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не прибула, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайт Судової влади України. Причин неявки суду не повідомила. Заяв про відкладення розгляду справи до суду не подавала. Правом на подання відзиву відповідач не скористалася.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Оскільки представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, з урахування викладеного вище, суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

3. Фактичні обставини, встановлені судом.

03.08.2020 до Державного земельного кадастру внесено відомості про земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства площею 0,1693 га за кадастровим номером :02:001:0720 та площею 0,12 га за кадастровим номером :02:001:0721, які розташовані в с. Велика Плавуча Козівського району Тернопільської області (на даний час Зборівська міська рада Тернопільського району Тернопільської області), що підтверджується витягами з Державного земельного кадастру від 17.07.2023 (додаються).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 17.07.2023 за ОСОБА_1 , яка є громадянкою російської федерації, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав, 15.04.2021 зареєстровано право власності на земельні ділянки площею 0,1693 га за кадастровим номером :02:001:0720 та площею 0,12 га за кадастровим номером :02:001:0721.

Документами, поданими для державної реєстрації зазначено свідоцтво про право на спадщину за законом, серія та номер 1263, видане 15.08.1997 Козівською державною нотаріальною конторою Тернопільської області, копія якого міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Поряд із тим, у Державному реєстрі прав на нерухоме майно наявна копія паспорта, виданого 07.11.2011 Відділом УМВС по Ямало-Ненецькому автономному округу в м. Новий УренгойОСОБА_1 , який підтверджує її громадянство російської федерації, копія перекладу з російської мови на українську мову паспорта громадянина російської федерації, а також копія довіреності російською мовою, довірителем у якій зазначено відповідача.

Згідно Витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 19.07.2023 № НВ-023 нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,1693 га за кадастровим номером 612308080:02:001:0720 становить 4668,58 грн.

Згідно Витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 19.07.2023 № НВ-023 нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,12 га за кадастровим номером 612308080:02:001:0721 становить 3309,09 грн. (витяги додаються)

4. Позиція суду та її нормативно-правове обґрунтування.

Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

У статті 26 Конституції України зазначено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Також відповідно до ч.1 ст.1 Земельного кодексу України земля в Україні є національним багатством і перебуває під особливою охороною закону.

За змістом частин 2, 3 та 4статті 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а)придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б)викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в)прийняття спадщини. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.

У статті 13 Конституції України закріплено, що власність зобов`язує. Аналогічні положення викладені й у статті 319 Цивільного кодексу України.

Приписами статті 14 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, підставою виникнення зобов`язання є, зокрема, закон, що встановлює обов`язкові дії для того чи іншого суб`єкта. Невиконання обов`язкових дій цим суб`єктом, забезпечується відповідальністю.

Статтею 354 Цивільного кодексу України передбачено, що до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом.

Пунктом «е» частини першої статті 140 Земельного кодексу України передбачається, що невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом, є однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку.

За змістом частин 1, 2 та 4 статті 145 Земельного кодексу України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Такий позов подається д осуду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах, а ціна проданої земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику.

Оскільки ОСОБА_1 з 15.04.2021, що більше ніж протягом року з часу державної реєстрації права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення площею 0,1693 га за кадастровим номером :02:001:0720 та площею 0,12 га за кадастровим номером :02:001:0721 для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в с. Велика Плавуча Козівського району Тернопільської області (на даний час Зборівська міська рада Тернопільського району Тернопільської області), їх не відчужила, то право власності на зазначену земельну ділянку слід примусово припинити, шляхом конфіскації.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) закріплює три правила: 1) у першому реченні першого абзацу - загальне правило, що фіксує принцип мирного володіння майном; 2) у другому реченні того ж абзацу - охоплює питання позбавлення майна й обумовлює таке позбавлення певними критеріями; 3) у другому абзаці - визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друге та третє правила, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, мають тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного у першому правилі (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04), § 166-168).

Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право.

Втручання держави у право мирного володіння майном повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними.

Якщо можливість втручання у право мирного володіння майном передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів чи штрафів.

Втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа-добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (рішення ЄСПЛ у справах «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року (Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04), «Кривенький проти України» від 16 лютого 2017 року (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07)).

ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий і навпаки встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії.

Слід зазначити, що право держави примусово припиняти право власності земельної ділянки, яка мала бути відчужена її власником, передбачене у чинному законодавстві України. Відповідні приписи, які регламентують цю процедуру, наведені у судовому рішенні.

З огляду на характер спірних правовідносин, встановлені судом обставини та застосовані правові норми, не вбачається невідповідності заходу втручання держави у право відповідача на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, котрі сформовані у сталій практиці ЄСПЛ.

В даному випадку наявна справедлива рівновага між державним (суспільним) інтересом та приватним інтересом власника оспорюваних земельних ділянок, оскільки такий мав достатньо часу та засобів для реалізації свого права та виконання свого обов`язку, однак у встановлений законом строк земельні ділянки не відчужив, що порушує вимоги земельного законодавства та потребує невідкладного втручання уповноваженого органу.

Вказане узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у справі №513/444/15-ц від 23 січня 2018 року.

Крім того, частиною 4 статті 145 ЗК України передбачено, що конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику.

За таких обставин, суд, дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області підлягають до задоволення.

5. Розподіл судових витрат.

Згідно із ч.1ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки при подачі даного позову Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області було сплачено судовий збір у сумі 2684,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №419 від 18 липня 2023 року, а позовні вимоги задоволено в повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2684,00 грн судового збору.

Керуючись ст.ст.2, 5, 12, 13, 19, 76, 77, 81, 258,263-265, 268, 280, 352, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області до ОСОБА_1 про конфіскацію земельних ділянок сільськогосподарського призначення задовольнити.

Припинити право власності громадянки російської федерації ОСОБА_1 на земельні ділянки сільськогосподарського призначення:

- площею 0,1693 га за кадастровим номером :02:001:0720 для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в с. Велика Плавуча Козівського району Тернопільської області (на даний час Зборівська міська рада Тернопільського району Тернопільської області);

- площею 0,12 га за кадастровим номером :02:001: для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в с. Велика Плавуча Козівського району Тернопільської області (на даний час Зборівська міська рада Тернопільського району Тернопільської області),

шляхом їх конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 0 копійок сплаченого судового збору.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Бучацького районного суду Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області, місцезнаходження: 46002, вул. Лисенка,20А, м. Тернопіль, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 автономний округ, російська федерація, паспорт НОМЕР_1 , виданий 07.11.2011 Відділом УМВС по Ямало-Ненецькому автономному округу в м. Новий Уренгой.

Суддя Ірина БРАТКІВ