Справа № 761/6637/14-ц
Провадження № 6/761/1133/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Габунії Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», Відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, та повернення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

12.10.2023 р. ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, у якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий щодо неї за рішенням суду у цивільній справі № 2-5030/10 за позовом ВАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості за кредитним договором, а також повернути їй грошові кошти в сумі 313899,32 грн.

Свої вимоги заявниця обґрунтовує тим, що 21.04.2010 р. Шевченківським районним судом м.Києва ухвалено рішення у цивільній справі № 2-5030/10 за позовом ВАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким даний позов задоволено, а саме стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ВАТ «КБ «Надра» 313899,32 грн. На підставі вказаного рішення суду, яке набрало законної сили, стягувачу був виданий виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_1 , за яким з метою його примусового виконання державним виконавцем відкрито виконавче провадження. Разом з тим, посилаючись на те, що у неї, як боржника, повністю відсутній обов`язок у зв`язку з його припиненням, внаслідок звернення стягнення правонаступником кредитора - іпотекодержателя на предмет іпотеки в позасудовому порядку, заявниця вважає, що виконавчий лист, виданий щодо неї, є таким, що не підлягає виконанню, а грошові кошти перераховані на погашення боргу за цим виконавчим листом підлягають поверненню, а тому звернулась до суду з даною заявою.

Заявниця в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Відділу державної виконавчої служби у м.Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судовому засіданні проти заявлених вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, своїх представників до суду не направили, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомили, а тому відповідно до ч.3 ст. 432 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності вказаних осіб.

Вислухавши пояснення заявниці та представника заінтересованої особи, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що заява про визнання виконавчого листа таким, що підлягає виконанню, підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 21.04.2010 р. Шевченківським районним судом м.Києва ухвалено рішення у цивільній справі № 2-5030/10 за позовом ВАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким даний позов задоволено, а саме стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ВАТ «КБ «Надра» 313899,32 грн.

На підставі вказаного рішення суду, яке набрало законної сили, 04.11.2010 р. стягувачу був виданий виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_1 , за яким з метою його примусового виконання державним виконавцем відкрито виконавче провадження.

Так, державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у м.Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1, боржником у якому є ОСОБА_1 .

Боржником ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу було перераховано 345458,25 грн., з яких 313899,32 грн. заборгованість перед ПАТ «КБ «Надра», які перебувають на депозитному рахунку Відділу державної виконавчої служби у м.Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що підтверджується квитанціями.

28.12.2022 р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 з підстави, передбаченої п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у зв`язку з фактичним виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, однак з причини відсутності відомостей про рахунки стягувача та заміни сторони виконавчого провадження сплачені боржником ОСОБА_1 грошові кошти після закінчення виконавчого провадження продовжують перебувати на депозитному рахунку Відділу державної виконавчої служби у м.Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що підтверджується листом від 06.06.2023 р..

25.03.2021 р. ТОВ «Преміум Лігал Колекшн», яке є правонаступником ПАТ «КБ «Надра» щодо прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення з врахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, у томі числі за кредитним договором № 22-ЖК, укладеним 03.03.2008 р. між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 , а також договорами забезпечення до нього, в позасудовому порядку у відповідності до умов договору іпотеки від 03.03.2008 р. звернуло стягнення на предмет іпотеки, а саме належну ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий номер :01:001:2345, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом укладення з ТОВ «Нерухомусть-Закон та Порядок» договору купівлі-продажу нерухомого майна від 25.03.2021 р.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.03.2021 р., право власності на вказану земельну ділянку 25.03.2021 р. зареєстровано за ТОВ «Нерухомусть-Закон та Порядок» на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 25.03.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 753.

Звертаючись до суду з даною заявою, заявниця, як на підставу для її задоволення посилається на те, що у неї, як боржника, повністю відсутній обов`язок у зв`язку з його припиненням, оскільки правонаступником кредитора - іпотекодержателя звернено стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, а тому заявниця вважає, що виконавчий лист, виданий щодо неї, є таким, що не підлягає виконанню, а грошові кошти перераховані на погашення боргу за цим виконавчим листом підлягають поверненню.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Найпоширенішою підставою припинення зобов`язання є його припинення унаслідок виконання, проведеного належним чином.

Натомість положення статті 36 Закону України «Про іпотеку» передбачають таку самостійну підставу припинення зобов`язання як позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки з метою забезпечення вимог кредитора - іпотекодержателя.

Частиною 4 статті 36 Закону України «Про іпотеку» у редакції Закону України від 03.07.2018 р. № 2478-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування», який набрав чинності 04.11.2018 р. та введений в дію 04.02.2019 р. (далі - Закон № 2478-VII), визначено, що після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання:

- боржником - фізичною особою є недійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя;

- боржником - юридичною особою або фізичною особою - підприємцем є дійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Тобто, частина 4 статті 36 Закону України «Про іпотеку» (у редакції Закону № 2478-VII фактично - частина 5 статті 36 Закону України «Про іпотеку») є спеціальною нормою, яка поширюється на зобов`язання, забезпечені іпотекою, що виключає застосування загальної норми статті 599 ЦК України про припинення зобов`язання лише належним виконанням. Така спеціальна підстава припинення забезпеченого іпотекою зобов`язання означає, що припиняються будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання. Це правило поширюється на всі випадки позасудового врегулювання вимог іпотекодержателя щодо основного зобов`язання у повному обсязі, включаючи як основний обов`язок боржника, так і додаткові обов`язки, що існують в межах того ж самого зобов`язального правовідношення. Та обставина, чи залишилося після вказаного позасудового врегулювання фактично не виконаною будь-яка частина основного зобов`язання, правового значення не має.

Саме такого правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах: від 13.02.2019 р. у справі № 759/6703/16-ц , від 27.02.2019 р. у справі № 263/3809/17, від 17.04.2019 р. у справі № 204/7148/16-ц, у справі № 646/7699/13-ц, від 16.10.2019 р. у справі № 337/7391/13-ц, від 20.11.2020 р. у справі № 295/795/19, від 17.02.2021 р. у справі № 754/5275/16, від 11.03.2021 р. у справі № 524/378/17.

Отже, у разі завершення позасудового врегулювання, тобто звернення стягнення на предмет іпотеки у способи, визначені статтею 37 Закону України «Про іпотеку», зобов`язання боржника - фізичної особи припиняється, оскільки за змістом положень статті 36 Закону України «Про іпотеку» усі наступні вимоги кредитора - іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання є недійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Як вбачається з матеріалів справи, іпотекодержатель ТОВ «Преміум Лігал Колекшн», яке є правонаступником ПАТ «КБ «Надра», скористалось своїм правом, передбаченим договором іпотеки від 03.03.2008 р. та уклало 25.03.2021 р. з ТОВ «Нерухомусть-Закон та Порядок» договір купівлі-продажу нерухомого майна, на підставі якого за ТОВ «Нерухомусть-Закон та Порядок» зареєстровано право власності на земельну ділянку, яка належала іпотекодавцю ОСОБА_1 , у рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку», тобто вирішив питання шляхом позасудового врегулювання спору на підставі договору.

Таким чином, внаслідок завершення позасудового врегулювання спору шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, зобов`язання ОСОБА_1 , як боржника за кредитним договором від 03.03.2008 р. припинилися у цілому.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та враховуючи, що зобов`язання ОСОБА_1 перед ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» припинились внаслідок звернення стягнення останнім, як іпотекодержателем, на предмет іпотеки в позасудовому порядку, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому вважає за необхідне визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 2-5030/10, виданий 04.11.2010 р. Шевченківським районним судом м.Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості в сумі 313899,32 грн., а також зобов`язати Відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повернути ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 313899,32 грн., сплачені нею в рахунок погашення заборгованості у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, які перебувають на депозитному рахунку відділу.

Керуючись ст.ст. 259-261, 352-355, 432 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», Відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, та повернення грошових коштів - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 2-5030/10, виданий 04.11.2010 р. Шевченківським районним судом м.Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариство «Комерційний банк «Надра» заборгованості в сумі 313899 (триста тринадцять тисяч вісімсот дев`яносто дев`ять) грн. 32 коп.

Зобов`язати Відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повернути ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 313899 (триста тринадцять тисяч вісімсот дев`яносто дев`ять) грн. 32 коп., сплачені нею в рахунок погашення заборгованості у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, які перебувають на депозитному рахунку відділу.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: