КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Орєхов О.І.
Єдиний унікальний номер справи №357/2307/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У березні 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 21 лютого 2021 року між ТОВ «Качай Гроші» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 00-2650551.

Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб. телефону Відповідача, про що свідчить п.п.7.10 та п.8 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

В подальшому, 27 липня 2021 року між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 27072021, у відповідності до умов якого ТОВ «Качай Гроші» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Качай Гроші» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 27 липня 2021 роу до Договору факторингу № 27072021 від 27 липня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 3 052,00 гри., з яких: 1 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 052,00 грн. - сума заборгованості за звичайними відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за простроченими відсотками.

З моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 27 липня 2021 року, Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 00-2650551 в розмірі 3 052,00 грн., з яких:1 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 052,00 грн. - сума заборгованості за звичайними відсотками.

Також, 21 березня 2021 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № /653979.

Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб.телефону Відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

Після чого, 24 грудня 2021 року між ТОВ «КУ «Європейськакредитна група» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу від 24 грудня 2021року, у відповідності до умов якого ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 24 грудня 2021 року до Договору факторингу № 24122021 від 24 грудня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 20 000,00 грн., з яких: 5 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею.

Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

З моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 24 грудня 2021 року Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № /653979 в розмірі 20 000,00 грн., з яких: 5 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Позивач також зауважив, що 21 березня 2021 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № /396318.

Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтворених шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб.телефону Відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору, адреса, реквізити ті підпис сторін.

Згодом, 08 грудня 2021 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», укладено Договір факторингу № 08122021, у відповідності до умов якого ТОВ «Гоуфінгоу» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Гоуфінгоу» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 08 грудня 2021 року до Договору факторингу № 08122021 від 08 грудня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 12 000,00 грн., з яких: 3 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 000,00грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею.

Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

З моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 08 грудня 2021року Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № /396318 в розмірі 12 000,00 грн., з яких: 3 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ ні на рахунки попереднього кредитора.

Просили суд стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості: за кредитним договором № 00-2650551 від 21 лютого 2021 року в розмірі 3 052,00 грн.; за кредитним договором № /653979 від 21 березня 2021 року в розмірі 20 000,00 грн.; за кредитним договором № /396318 від 21 березня 2021 року в розмірі 12 000,00 грн. та понесені судові витрати.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 червня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто зі Свінарьова на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ»:

- заборгованість за кредитним договором № 00-2650551 від 21 лютого 2021 року в розмірі 3 052 гривень;

- заборгованість за кредитним договором № /653979 від 21 березня 2021 року у розмірі 20 000 гривень;

- заборгованість за кредитним договором № /396318 від 21 березня 2021 року в розмірі 12 000 гривень:

усього стягнуто - 37 736,39 грн.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» судовий збір в розмірі 2 684,00 грн.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову частково, а саме стягнути з відповідача на корсить позивача:

- заборгованість за кредитним договром № 00-2650551 від 21 лютого 2021 року у розмірі 1 513, 00 гривень

- заборгованість за кредитним договором № /653979 від 21 березня 2021 року у розмірі 8 750, 00 гривень

- заборгованість за кредитним договором № /396318 від 21 березня 2021 року в розмірі 5 250, 00 гривень.

Також просить стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки доводам відповідача щодо правомірності нарахування процентів позивачем.

Зазначає, що у розрахунках суми заборгованості за кредитними договорами відсутній фактичний обґрунтований розрахунок нарахованих процентів з посиланням на умови кредитних договорів. Не зрозуміло на яку суму заборгованості нараховані проценти, за яку кількість днів нараховані проценти, яка процентна ставказастосована. Вказані розрахунки лише констатують наявність заборгованості у фіксованій сумі, але не підтверджують її наявність, походження і розмір. Тобто, позивач необґрунтовано нарахував проценти ще за 30 календарних днів.

Скаржник переконаний, що позивач не мав права нараховувати проценти за кредитними договорами після спливу строку кредитування, визначеного такими договорами.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «ЄАПБ» вказує, що у відповідності до умов кожного з кредитних договорів, їх підписання здійснювалося електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону, вказаний позичальником при укладенні кредитних договорів. Зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права. Апеляційну скаргу вважає безпідставною та необґрунтованою, тому просить рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 червня 2023 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення заборгованості за кредитними договорами у розмірі 35 052,00 грн.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що кредитні договора були укладені та підписані між сторонами в електронній формі, і такі дії сторін узгоджувалися з вимогами статей 6, 627 ЦК України, а також статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитними договорами, то з нього підлягає стягненню розмір отриманих кредитних коштів, а також передбачені договором відсотки.

Такі висновки суду є правильними, такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що 21 лютого 2021 року між ТОВ «Качай Гроші» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 00-2650551.

Між між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» 27 липня 2021 року укладено Договір факторингу № 27072021, у відповідності до умов якого ТОВ «Качай Гроші» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Качай Гроші» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 27 липня 2021 року до Договору факторингу № 27072021 від 27 липня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 3 052,00 гри., з яких: 1 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 052,00 грн. - сума заборгованості за звичайними відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за простроченими відсотками.

Також встановлено, що 21 березня 2021 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № /653979.

Між ТОВ «КУ «Європейськакредитна група» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», 24 грудня 2021 року укладено Договір факторингу від 24 грудня 2021року, у відповідності до умов якого ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 24 грудня 2021 року до Договору факторингу № 24122021 від 24 грудня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 20 000,00 грн., з яких: 5 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею.

Крім цього, встановлено, що 21 березня 2021 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № /396318.

Між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» 08 грудня 2021 року укладено Договір факторингу № 08122021, у відповідності до умов якого ТОВ «Гоуфінгоу» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Гоуфінгоу» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 08 грудня 2021 року до Договору факторингу № 08122021 від 08 грудня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 12 000,00 грн., з яких: 3 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 000,00грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею.

Отже, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за вказаними кредитними договорами не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ»:

за кредитним договором № 00-2650551 від 21 лютого 2021;

за кредитним договором № /653979 від 21 березня 2021;

за кредитним договором № /396318 від 21 березня 2021 року.

Будь-яких доказів того, що відповідач повернув кредит та нараховані відсотки у строки, передбачені договорами, матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис».

Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

Матеріали справи свідчать про те, що заявки, які є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), були підписані відповідачем двома способами, а саме: одноразовими ідентифікаторами, надісланими смс-повідомленням на номер телефону відповідача - НОМЕР_2 .

Крім того, оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитними договорами, а договори факторингу відповідачем не оспорювалися, в даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину вищезазначених договорів у цій справі (ст. 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (ст. 629 ЦК України).

Так, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо розрахунку заборгованості по кредитному договору № 00-2650551 від 21 лютого 2021 року, укладеному відповідачем з ТОВ «Качай Гроші».

У вищевказаному Договорі про надання фінансового кредиту, в п. 6.3 зазначено, що у разі порушення Позичальником строків виконання зобовязань за Договором:

- протягом Пільгового періоду, а саме: з 1 (першого) по 3 (третій) день прострочення виконання зобовязань Позичальника, нарахування процентів не здійснюється;

- з 4 дня прострочення заборгованості Кредитор визнає заборгованість за Кредитом проблемною, розпочинає роботу по стягненню заборгованості та відновлює щоденне нарахування процентів за користування кредитом за стандартною процентною ставкою, яке з 1 (першого) дня отримання кредиту, але не більше ніж до 90 (дев'яностого) дня прострочення.

Враховуючи те, що відповідач отримавши кредит, не повернув його у строки визначені вищевказаним кредитним договором, то з відповідача підлягає стягненню відсотки, за невиконання умов вказаного кредитного договору в розмірі 2 052 гривень, суд погоджується з вказаною сумою, оскільки вказана сума розрахована відповідно до умов вказаного договору (кредит - 1000 грн., проценти - 513 грн. (розмір процентів в день -17,10) х 1 місяць (строк, на який видано кредит) х 3 місяця (нарахування не більше ніж до 90 дня прострочення ).

Разом з тим, ухвалюючи рішення про задоволення позову у повному обсязі, суд першої інстанції не звернув уваги на невідповідність поданих позивачем розрахунків умовам за кредитного договору № /653979 від 21 березня 2021 та кредитного договору № /396318 від 21 березня 2021 року.

Так, у Договорі про надання фінансового кредиту № /653979 від 21 березня 2021 року, укладеного відповідачем з ТОВ «КУ «Європейська кредитна група», в п. 4.3 вказано, якщо Клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в цьому Договору та/або в Додатку(ах) до цього Договору, проценти передбачені в п. 1.3. цього Договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яноста) календарних днів, починаючи з дня укладення Договору.

Тому, апеляційний суд не погоджується з розрахунками заборгованості позивача, оскільки нарахування відсотків повинно було нараховуватись не більше ніж до 90 календарного дня, починаючи з дня укладення кредитного договору, а не з дня прострочення. Отже, з відповідача підлягає стягненню відсотки, за невиконання умов вказаного кредитного договору в розмірі 15 000 гривень (кредит - 5000 грн., проценти - 3 750 грн. (розмір процентів за користування кредитом) (фіксована процентна ставка за день - 2,5%) за 1 місяць ( строк, на який видано кредит) х 3 місяця (нарахування не більше ніж до 90 дня з дня укладення договору).

Крім того, у Кредитному договорі №/396318 від 21 березня 2021 року укладеному відповідачем з ТОВ «Гоуфінгоу» вказано, що у разі, якщо Клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2. цього Договору та/або в Додатку(ах) до цього Договору, проценти передбачені в п. 1.3. цього Договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яноста) календарних днів, починаючи з дня укладення Договору.

За таких обставин, апеляційний суд не погоджується з розрахунками заборгованості позивача в цьому договорі, оскільки нарахування відсотків повинно було нараховуватись не більше ніж до 90 календарного дня, починаючи з дня укладення кредитного договору, а не з дня прострочення. Тому, з відповідача підлягає стягненню відсотки, за невиконання умов вказаного кредитного договору в розмірі 9 000 гривень, відповідно до умов вказаного договору (кредит - 3000 грн., проценти - 2 250 грн. (розмір процентів за користування кредитом) (фіксована процентна ставка за день - 2,5%) за 1 місяць (строк, на який видано кредит) х 3 місяця (нарахування не більше ніж до 90 дня з дня укладення договору).

Зідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Вирішюючи питання про стягнення судового збору, апеляційний суд дійшов висновку, що на відповідача покладені витрати позивача по оплаті судового збору за подачу позову та апеляційної скарги у розмірі 2 224, 50 гривень. В свою чергу, на позивача покладені витрати відповідача по оплаті судового збору у розмірі 689, 25 гривень.

У зв`язку із частковим скасуванням судовго рішення і частковим задоволенням позову відповідно до ст.141 ЦПК України, апеляційний суд покладає на відповідача витрати позивача по оплаті судового збору за подачу позову та апеляційної скарги у розмірі 1 535, 25 гривень.

Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 червня 2023 року змінити в частині заборгованості за кредитним договором № /653979 від 21.03.2021 року, кредитним договором № /396318 від 21.03.2021 року та в частині розподілу судових витрат.

Стягнути зіОСОБА_1 на корить товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № /653979 від 21.03.2021 року у розмірі 16 250 гривень.

Стягнути зіОСОБА_1 на корить товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № /396318 від 21.03.2021 у розмірі 9 750 гривень.

В іншій частині рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 червня 2023 року - залишити без змін.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 1 535, 25 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: Н.В. Поліщук

В.В. Соколова