Справа № 288/1768/22
Провадження № 2/288/53/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року смт Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Зайченко Є. О.,

з участю секретаря судових засідань Корнієнко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої злочином,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - Відповідач) про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої злочином, в обґрунтування якого вказує, що вироком Попільнянського районного суду від 09.09.2022 року ОСОБА_2 визнанано винним у скоєнні злочину передбачене ст. 12 КК України та засуджено до умовної міри покарання.

Внаслідок неправомірних дій Відповідача, Позивач отримав згідно висновку експерта № 137 від 13.05.2022 тілесні ушкодження у вигляді розриву суглобової губи западини лопатки у задніх відділах з ушкодженням суміжних ділянок капсули, парціального розриву сухожилка підостьового м`язу, вторинного синовіїту, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я.

Своїми злочинними діями, які виразились у заподіянні необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження, ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України.

Позивача ОСОБА_1 , досудовим розслідуванням визнано потерпілим по даній справі.

Після отриманих ним тілесних ушкоджень він тривалий час лікувався і не ходив на роботу, від чого втратив певні кошти.

Позивач зазначає, що він має право на відшкодування і моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. Моральна шкода полягає у перенесеному ним фізичному болю, у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього відповідача ОСОБА_2 та у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із спричиненим йому болем та із перенесеними стражданнями у зв`язку з отриманою травмою голови, та в зв`язку із додатковими заходами для організації свого життя. Крім того, він втратив працездатність та його здоров`я повністю не відновлене. Позивач й надалі відчуває дискомфорт і наслідки від отриманих тілесних ушкоджень.

Обставиною, що впливає на його моральні страждання та збільшує вину відповідача є те, що вчинила цей злочин молода людина. Внаслідок протиправної поведінки Відповідач заподіяв йому матеріальну і моральну шкоду, моральну шкоду Позивач оцінюю в 35000 гривень.

Матеріальна шкода пов`язана із лікуванням та придбанням медичних засобів (бандаж для плеча) в сумі 450,0 грн., витратами на поїздку із міста Житомира додому, під час військових дій (коли проходив медичну діагностику) в сумі 719,0 грн., та витратами на оплату комп`ютерної томографії плеча в сумі 1265,0 гривень.

Отже, всього матеріальна шкода становить 2434 гривні, що підтверджується документами.

На підставі вищевикладеного, Позивач просить, стягнути з Відповідача, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на його користь моральну шкоду в сумі 35000 гривень, завдану йому скоєним злочином;

-стягнути з Відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на його користь матеріальну шкоду в сумі 2434 гривні, завдану йому скоєним злочином;

-стягнути з Відповідача, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на його користь витрати на правову допомогу в сумі 6000 гривень.

Представник Позивача надав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі та участі Позивача. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні 07 лютого 2023 року, позовні вимоги не визнав, зазначив, що він після даної події не працює, його звільнили.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання призначене на 04 травня 2023 року не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений заздалегідь і належним чином згідно норм статті 128 ЦПК України.

У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків.

В статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У відповідності з п.1 Постанови №11 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення при здійсненні правосуддя" судам слід брати до уваги те, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.ХІ.1950) (далі - Конвенція) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку. Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особі (справа «Скопелліті проти Італії» від 23 листопада 1993 року), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа «Папахелас проти Греції» від 25 березня 1999 року).

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до статті 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Судом встановлено, що вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 09 вересня 2022 року, затверджено угоду про примирення, укладену між ОСОБА_1 , який є потерпілим за кримінальним провадженням, внесеним в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000055 від 13 квітня 2022 року, з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_2 з іншого боку, на підставі статей 468, 469, 471 КПК України, у смт. Попільня Житомирської області. ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 128 КК України та призначено ОСОБА_2 покарання за статтею 128 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі. На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням протягом 1 (одного) року іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі статті 76 КК України зобов`язати ОСОБА_2 : - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи. До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_2 не обирати. Речові докази: оптичний диск DVD R, із написом «бійка 06.04.2022», який долучено до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження. /а.с.4-5/

В результаті неправомірних дій ОСОБА_2 , ОСОБА_1 отримав згідно висновку експерта № 137 від 13.05.2022 року тілесні ушкодження у вигляді розриву суглобової губи западини лопатки у задніх відділах з ушкодження суміжних ділянок капсули, парціального розриву сухожилка підостьового м`яза, вторинного синовіїту, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я.

Згідно положень частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок.

Відповідно до копії Консультативного висновку спеціаліста КНП «Попільнянська лікарня» від 12 квітня 2022 року, потерпілому від кримінального правопорушення ОСОБА_1 було встановлено діагноз: вивих правого плечового суглобу. /а.с.6/

Разом з тим, ОСОБА_1 завдано матеріальну шкоду, яка складається із медичної діагностики (комп`ютерної томографії) та придбання медичних засобів (бандаж для плеча), проїзду із міста Житомира додому, на підтвердження чого ним надано та судом досліджено:

Копію фіскального чека №QMjuxfGF1N8, номер РРО: від 22 квітня 2022 року ОСОБА_3 » бандаж для плеча, вартістю 450 гривень./а.с.7/

Скріншот смс з додатку «Uklon» станом на 06 травня 2022 року, ОСОБА_1 витратив на проїзд із міста Житомира до додому (с. Миролюбівка) з метою проведення медичної діагностики -719 гривень. /а.с.8/

Копії фіскального чека № від 06 травня 2022 року, ТОВ «МДЦ ЕКСПЕРТ -ЖИТОМИР» медичний кабінет, вартість МРТ плечового суглобу становить 1265 гривень. /а.с.9/

Всього матеріальна шкода становить 2434 гривень.

Між сторонами виник спір щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частини сьомої статті 128 КПК України та частини третьої статті 386 ЦК України Позивач має право вимагати відшкодування заподіяної шкоди, в тому числі шляхом звернення з позовом у кримінальній справі.

Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частиною першою статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною третьою статті 28 ЦПК України визначено, що позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди.

Згідно пунктів 8 та 9 частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до частини першої статті 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючи положення статей 1166, 1177 ЦК України, ст. 82 ЦПК існують правові підстави для стягнення з Відповідача на користь Позивача матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в розмірі 2434 гривень.

Щодо стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.

Пунктом 17-1 Постанови Пленуму встановлено, що виходячи з правил статей 4,5 ЦПК України і статей 28,49, 50 КПК України потерпілий, тобто особа, якій злочином заподіяно моральну шкоду (внаслідок посягання на здоров`я, честь, гідність, знищення майна, позбавлення годувальника тощо), має право пред`явити позов про її відшкодування у кримінальному процесі або в порядку цивільного судочинства.

Крім того, в п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року за № 6 (з подальшими змінами та доповненнями) роз`яснено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з частиною другою статті 23 ЦК України моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала в зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною першою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, маральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами, внесеними, постановою № 5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, відшкодування моральної шкоди може здійснюватися не тільки в силу договору, але й закону.

Виходячи з пояснень Позивача внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_2 , Позивачу завдано моральну шкоду. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього Відповідача ОСОБА_2 та у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із спричиненим йому болем та із перенесеними стражданнями у зв`язку з отриманою травмою голови, та в зв`язку із додатковими заходами для організації свого життя. Крім того, він втратив працездатність та його здоров`я повністю не відновлене.

Позивач й надалі відчуває дискомфорт і наслідки від отриманих тілесних ушкоджень.

Факт спричинення ОСОБА_2 моральних страждань у суду сумнівів не викликає.

З урахуванням роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року з наступними змінами «Про судову практику в справах відшкодування моральної (немайнової) шкоди», виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, а також конкретних обставин справи, враховуючи, що Відповідач на даний час є безробітнім, майновий стан Відповідача, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог потерпілого ОСОБА_1 та стягнення з ОСОБА_2 на його користь моральної шкоди в розмірі 3000 гривень.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, CabalesandBalkandaliv. theUnitedKingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування.

За правилами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 26 Постанови Пленуму ВСУ N 2 від 12.06.2009 р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" - під час судового розгляду, предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Також, оцінюючи аргументи Позивача, суд, в тому числі, керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., N 303-A, параграф 29).

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК).

За змістом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Пунктом 1, 2 частини другої статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Позивач в позовній заяві зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, а саме, витрати на професійну правничу допомогу, що становить 6000,00 гривень.

Разом з тим, на підтвердження витрат, що стосується професійної правничої допомоги до суду надано лише копію ордеру серії АМ № 1021745 від 30 жовтня 2022 року та копію посвідчення адвоката № 122. /а.с. 17-18/

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (частина третя статті 137 ЦПК України).

Позивачем не додано до матеріалів справи: Угоду про надання правничої допомоги по цивільній справі, Акті прийняття передачі наданих послуг, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, а тому вказані витрати розподілу не підлягають.

Згідно статті 5 Закону України «Про судовий збір» Позивач звільнений від сплати судового збору, так як шкода заподіяна йому в результаті скоєння Відповідачем кримінального правопорушення.

На підставі положень статті 141 ЦПК України, враховуючи, що Позивача звільнено від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з Відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 504,20 гривень за вимогу про стягнення майнової та моральної шкоди, пропорційно розміру задоволених вимог на користь Позивача.

Керуючись статтями 16, 22-23, 1166, 1167, 1177, 1179, 1187-1188, 1190, 1192, 1194 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами до пункту 9, внесеними постановою від 25.05.2001 р. N 5), Постановою Пленуму Верховного Суду "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (з наступними змінами) від 27 березня 1992 року N 6, статтями 4, 5, 12, 13, 19, 23, 48, 76, 78, 81, 128, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої злочином задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: не встановлено, уродженця села Бурчак, Михайлівського району, Запорізької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: не встановлено, уродженця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , матеріальну шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням, у розмірі 2434 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: не встановлено, уродженця села Бурчак, Михайлівського району, Запорізької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: не встановлено, уродженця, зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , моральну шкоду заподіяну кримінальним правопорушенням, у розмірі 3000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: не встановлено, уродженця села Бурчак, Михайлівського району, Запорізької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 504 гривень 20 копійок.

В решті позовним вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду Є. О. Зайченко