Номер провадження № 2/521/6489/23
Ухвала

про залишення позовної заяви без руху

01 грудня 2023 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси, Роїк Д.Я. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ОСОБА_14 , треті особи Хаджибейська районна адміністрація Одеської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про поділ домоволодіння, -

встановив:

Представник позивачів адвокат Бузова Тетяна Григорівна звернулась в суд із позовом до ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ОСОБА_14 , треті особи Хаджибейська районна адміністрація Одеської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про поділ домоволодіння.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Ч.1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Ч.2 ст.174 ЦПК України визначено, що заявами по суті є, зокрема, позовна заява.

У ході вивчення питань щодо відповідності змісту позовної заяви вимогам процесуального закону та інших питань, встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам закону, у зв`язку з чим, приходжу до висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху за наступних підстав.

Ч.1 ст.175 ЦПК України визначено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

В позові представник позивачів зазначає що « відповідачі ОСОБА_12 ОСОБА_13 та ОСОБА_14 відмовились надавати свої документи на квартири та взагалі відмовилися від проведення поділу домоволодіння, відповідачі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 провели реконструкцію своєї частини домоволодіння та не ввели проведену реконструкцію до експлуатації...» однак не зазначає докази, що підтверджують вказані обставини.

Позовна заява всупереч вимогам п.3 ч.3 ст. 175 ЦПК України щодо ціни позову (обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються чи оспорюються) не зазначає реальну ціну позову.

Враховуючи, що позовна заява фактично містить предмет спору у вигляді об`єктів нерухомого майна, а саме будівлю та земельну ділянку, то цей спір має також і майновий характер.

Ціну об`єкту нерухомості необхідно визначити у відповідності до положень законодавства України, для обов`язкового визначення ціни позову.

Для того, щоб визначити ціну позову, тобто обґрунтувати вартість майна, на яке є спір, необхідно звернутися до суб`єкта оціночної діяльності та замовити звіт про оцінку майна.

Так, відповідно до висновків, викладених упостанові ВС від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц, вартість майна, на яке є спір, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи в суді. Аналогічні висновки викладені упостановах ВС від 18 квітня 2018 року у справі № 180/254/15-ц,від 7 листопада 2018 року у справі № 761/17775/15-ц,від 9 січня 2019 року у справі № 643/4589/15-ц.

Звертаючись до суду із позовними вимогами позивач, всупереч вимогам ЦПК України, не визначив ціну спірного майна станом на час подання позову до суду.

Вартість майна, зокрема домоволодіння, має підтверджуватися відповідним висновком експертної установи, у якому обґрунтовується ціна позову саме станом на час звернення до суду.

Позивачам слід визначити та обґрунтувати ціну позову та доплатити відповідно до вимог законодавства судовий збір.

Відповідно до змісту п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Разом з тим, з позовної заяви вбачається, що даних вимог закону щодо порядку подання письмових доказів, позивачем не виконано.

Позивачем не зазначені обставини по справі та докази на їх підтвердження, а саме:

-щодо існування спору між сторонами, тобто коли позивачі звертались до відповідачів з приводу права власності яке пов`язано з поділом домоволодіння, результати таких звернень, зазначити докази.

Крім того, позовна заява не містить відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету сторін; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.

Суд зазначає, що у разі представництва інтересів позивача фаховим адвокатом, останній як особа відповідно до переліку визначеного ч.6 ст. 14 ЦПК України, зобов`язана зареєструвати свій електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку, про що повідомляє суд у відповідних до вимог процесуального законодавства документів, з зазначенням власного РНОКПП для перевірки зазначених обставин.

Одночасно суд зазначає, що ст. 129 Конституції України гарантовано,що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений законом.

Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК, які повинні правильно розумітися сторонами і застосовуватися, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду.

Отже, процесуальні вимоги визначені Законом є рівними для усіх учасників судового процесу, а відтак зазначене не свідчить про занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог та в жодному разі не робить суд недоступним для заявника, оскільки в контексті п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободта прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню.

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Залишення позову без руху з зазначених вище підстав не є по своїй суті обмеженням права на доступ до суду, оскільки відповідає вимогам закону та основним засадам цивільного судочинства, та є необхідним для справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду та вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Виходячи з наведеного, вважаю, що позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії даної ухвали.

На підставі викладеного, керуючись статтями 175, 177, 185 ЦПК України,-

постановив:

Матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ОСОБА_14 , треті особи Хаджибейська районна адміністрація Одеської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про поділ домоволодіння- залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви вказаних у мотивувальній частині ухвали протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк, позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д.Я. Роїк