Справа № 308/1942/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Придачук О.А.

за участю секретаря судового засідання Бомбушкар В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з даним позовом, який мотивує тим, що 05.07.2011 року між банком та позичальником ОСОБА_1 був укладений кредитний договір б/н, згідно якого вона отримала кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, та надав відповідачу кредит в розмірі, встановленому договором. Однак, відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору і станом на 31.12.2017 року заборгованість ОСОБА_1 становить 112772,05 грн., яка складається з: 4832,23 грн. заборгованість за тілом кредиту, 98625,98 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 3467,55 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи: 500,00 грн. штраф (фіксована ціна), 5346,29 грн. штраф (процентна складова), що і стало причиною звернення позивача до суду з даним позовом.

В подальшому позивач подав заяву про зменшення позовних вимог згідно якої просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 18513,96 грн., яка складається з: 4832,23 грн. заборгованість за тілом кредиту, 13387,89 грн. заборгованість за простроченими відсотками, 293,84 грн. заборгованість за пенею, а також понесені позивачем судові витрати.

У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

У матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву згідно якого позивач просить застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що платіжна картка діє в межах визначеного строку. Строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці. Оскільки договір між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений 05.07.2011 року, враховуючи термін дії картки, строк позовної давності сплив ще в липні 2017 року. Також у відзиві позивач зазначила, що Умови та правила банківських послуг», Правила користування платіжною карткою», на які посилається ПАТ КБ «ПриватБанк» в обґрунтування позовних вимог не підписані відповідачем ОСОБА_1 , а тому відсутні докази того, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами договору. Окрім того, вказувала на неправильність проведеного ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунку заборгованості, який на думку позивача, є явно завищеним, та на те, що позивачем всупереч ст. 549 ЦК України та ст. 61 Конституції України за одне і те саме порушення грошових зобов`язань нараховано як штраф, так і пеню, що є подвійною цивільно-правовою відповідальністю.

Позивачем подано відповідь на відзив у якій позивач зазначив, що сторонами при укладені договору погоджено всі істотні умови, що підтверджується доданими до позовної заяви копією анкети-заяви від 05.07.2011 року та довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», з якої вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3% (36% на рік), вказано розміри комісій та штрафів, тощо. Щодо розрахунку заборгованості зазначив, що такий не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображує стан нарахувань в певні періоди часу у зв`язку з чим банк надає виписку по рахунку, з якої вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Судово-бухгалтерської експертизи з метою з`ясування питання наявності або відсутності заборгованості відповідача за кредитним договором не проводилося, а тому підстави вважати наданий банком розрахунок заборгованості неналежним відсутні. Також зазначив, що штраф і пеня не є взаємовиключними видами неустойки. Крім того, ЦК України не містить обмежень і заборон на одночасне застосування стороною за договором до винної особи таких штрафних санкцій як штраф і пеня. Принцип свободи договору дає право банку передбачати в кредитних договорах відповідальність позичальника за невиконання або неналежне виконання зобов`язання у вигляді штрафу, і за несвоєчасно виконане грошове зобов`язання за кожен день прострочення у вигляді пені. Застосування банком в кредитному договорі штрафу та пені, як окремих видів неустойки не є подвійним притягненням до відповідальності, адже характер правопорушень в даному випадку різний. Щодо строку позовної давності зазначив, що строк дії картки виданої відповідачу до останнього дня лютого 2018 року, а отже позивач звернувшись до суду з позовом 23.02.2018 року не пропустив строк позовної давності.

У запереченні на відповідь на відзив позивач, зокрема, зазначила, що позивачем без згоди відповідача після закінчення терміну дії картки № НОМЕР_1 була видана картка № НОМЕР_2 . Також зазначила що позивачем в односторонньому порядку неодноразово змінювалася процентна ставка за кредитним договором б/н від 05.07.2011 року, що є грубим порушенням норм чинного законодавства, оскільки за змістом ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом. Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України, умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Кредитор немає права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Крім того, у матеріалах справи міститься заява представника відповідачки адвоката Фекийшгазі К.С. від 27.08.2020 року у якій зокрема міститься повідомлення про те, що позов визнається частково у розмірі 4832,23 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.07.2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір № б/н, згідно якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 300,00,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст. 634 ЦК України. Відповідно до цієї статті, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У Анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг зазначено, що ОСОБА_1 ознайомлена і згідна з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами Банку.

Відповідач ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом із запропонованими Умовами і правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Як вбачається з кредитного договору ОСОБА_1 отримала кошти від АТ КБ «Приватбанк» на умовах строковості, зворотності, забезпеченості, платності.

Сторони погодили всі істотні умови кредитного договору, як це передбачено ст.207 ЦК України і це узгоджується з вимогами ч.1 ст.638 ЦК України.

ОСОБА_1 підписуючи заяву про надання кредиту та довідку про умови кредитування, погодилася з умовами договору, які передбачали, зокрема: нарахування відсотків за користування кредитом; сплату пені за несвоєчасне погашення заборгованості, штрафів, тощо.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав та надав відповідачу кредит в розмірі, встановленому договором.

Однак, відповідач прострочувала зобов`язання, не виконала взяті на себе договором обов`язки і у ОСОБА_1 перед ПАТ КБ ПриватБанк» наявна заборгованість у розмірі 18513,96 грн., яка складається з 4832,23 грн. заборгованість за тілом кредиту, 13387,89 грн. заборгованість за простроченими відсотками, 293,84 грн. заборгованість за пенею.

Відповідач не спростувала вказаний розрахунок заборгованості, хоча такий процесуальний обов`язок передбачений ст.ст. 12, 13 ЦПК України.

Заява відповідача про застосування строку позовної давності є безпідставною, оскільки згідно наданих позивачем документів судом встановлено, що строк дії картки до останнього дня лютого 2018 року. Окрім того, як встановлено згідно виписки по рахунку останній платіж, а саме переказ коштів між рахунками на суму 632,45 грн. здійснено відповідачкою 28.04.2015 року. За таких обставин суд вважає, що позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності.

Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України.

Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу положень ЦК договірні зобов`язання є обов`язковими для виконання сторонами у порядку та у строк, визначений відповідним договором, або законом.

За приписами ст. 629 ЦК України цивільне законодавство ґрунтується на принципах справедливості, добросовісності та розумності і передбачає обов`язковість виконання договірних зобов`язань.

У відповідності до ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Факт несплати відповідачем ОСОБА_2 грошових коштів за користування кредитом та погашення кредиту підтверджується доданим до матеріалів справи розрахунком суми заборгованості.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача, суд приходить до висновку, що зменшені позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості згідно кредитного договору № б/н від 05.07.2011 року підлягають до задоволення та з відповідача на користь позивача слід суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 18513,96 грн., яка складається з 4832,23 грн. заборгованість за тілом кредиту, 13387,89 грн. заборгованість за простроченими відсотками, 293,84 грн. заборгованість за пенею.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Керуючись ст.ст.509,526,530,536,549-551,610-612,625,1054,1055 ЦК України, ст. ст. 10, 12,13, 18, 81, 258, 259, 263-265, 280-282, 284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Зменшений позов акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 мешканки АДРЕСА_1 , на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість в розмірі 18513,96 (вісімнадцять тисяч п`ятсот тринадцять грн. 96 коп) грн., судовий збір у розмірі 1762,00 (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.) грн.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: О.А. Придачук