Справа № 456/3447/23
Провадження № 2/456/919/2023
РІШЕННЯ

іменем України

19 грудня 2023 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Саса С. С. ,

з участю секретаря Кулешник С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрий справу за позовом ОСОБА_1 до Грабовецько-Дулібської сільської ради Стрийського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом та просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,1285 га, кадастровий номер :01:012:0182для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд,яка розташована за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обгрунтування позовних вимог позивачі покликаються на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Грабовець Стрийського району Львівської області померла мати чоловіка позивача ОСОБА_2 , а чоловік позивача ОСОБА_3 помер раніше ІНФОРМАЦІЯ_2 . Інших спадкоємців за законом у ОСОБА_2 не було.За життя, 02.01.2013 ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений у Грабовецькій сільській раді Стрийського району Львівської області, яким розпорядилася всім належним їй майном в користь позивача. Заповіт не змінено і не скасовано.Позивач вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини. До спадкового майна відноситься житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, розташований у АДРЕСА_1 , що належав померлій на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 24.09.1996 та земельна ділянка площею 0,1285га у межах згідно з планом, кадастровий номер : 01:012:0182 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд розташована в АДРЕСА_1 . Раніше у власності спадкодавця була земельна ділянка площею 0,2475га у межах згідно з планом, кадастровий номер :01:012:0017, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована в АДРЕСА_1 , що належав померлій на підставі державного акту на праві власності на земельну ділянку серія ЯД № 501438 від 12.01.2007. За життя, а саме 30.05.2007 спадкодавець відчужила частину цієї земельної ділянки, залишивши собі у власності земельну ділянку площею 0,1285га, яка повинна перейти позивачу як спадкоємцю згідно складеного заповіту. В 2015 році позивач звернулася до державного нотаріуса Стрийської державної нотаріальної контори з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Нотаріус щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами не мав зауважень, але щодо земельної ділянки, на якій вони розташовані, відмовив у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Після відчуження частини земельної ділянки спадкодавець ОСОБА_2 не зареєструвала своє право власності на частину земельної ділянки, яка у неї залишилася у встановленому законом порядку, що є перешкодою для видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на неї, а тому позивач змушена звернутись до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задоволити.

Представник відповідача Грабовецько-Дулібської сільської ради Стрийського району Львівської області П.Васильків в судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову.

Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Львівській області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі - Конвенція), зокрема ст.1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів.

Із заповіту посвідченого 02.01.2013 року секретарем Грабовецької сільської ради Стрийського району Львівської області Царенко Л.Л. вбачається, що ОСОБА_2 все належне їй майно заповіла ОСОБА_1 .

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 24.07.2014 року виконавчим комітетом Грабовецької сільської ради Львівської області вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З державного акту на право власності на земельну ділянку серії №435079 вбачається, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30.05.2007 року, площею 0,1285 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:012:0182.

З відповіді державного нотаріуса Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. №557/02-14 від 15.06.2023 року, надісланій ОСОБА_1 вбачається, що Стрийською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за №18/2015, однак у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку в АДРЕСА_1 ,видати їй свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не можливо.

Згідно із ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України).

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно зі ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права.

Вимогами ст. 392 ЦК України та наданих до неї роз`яснень у листі ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ч.3.1). Окрім того, зазначено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Законодавцем встановлений певний порядок набуття права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - нотаріальний порядок. Лише у випадку неможливості оформлення права власності на спадщину в нотаріальному порядку, спадкоємець має право на судовий захист свого невизнаного, оспорюваного чи порушеного права.

Судом встановлено, що реалізувати своє законне право на спадкування в позасудовому порядку позивач не змогла узв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірне майно, позивач вчинила усі дії, які були необхідними для видачі свідоцтва про право на спадщину, однак з незалежних від неї причин у видачі такого їй було відмовлено.

Таким чином, проаналізувавши зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо, їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини, що свідчать про те, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ,право власності на земельну ділянку площею 0,1285 га, кадастровий номер :01:012:0182для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд,яка розташована за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 28.12.2023 року.

Головуючий суддя С. С. Сас