Дата документу 11.09.2023 Справа № 334/791/22
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний № 334/791/22 Головуючий у 1-й інстанції: Коломаренко К.А.
Провадження №22-ц/807/1905/23 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
У Х В А Л А

11 вересня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Подліянової Г.С.,

суддів: Гончар М.С.,

Маловічко С.В.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника, адвокат Працевитого Геннадія Олександровича на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2022 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість, яка станом на 01 травня 2021 року становить 327 810,74 грн та складається з: суми заборгованості заставкою 3% на кредитну заборгованість 60 277,64 грн; суми заборгованості за інфляційними витратами 267 533,10 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» 4 917,16 грн судових витрат.

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 , представник, адвокат Пшець Олександр Вікторович звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя зі заявою про перегляд вищезазначеного заочного рішення суду.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 грудня 2022 року заяву про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2022 року у справі № 334/791/22 задоволено. Заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2022 року у вказаній справі скасовано, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2023 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість, яка станом на 01 травня 2021 року становить 110 620,33 грн та складається з: суми заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість 23 391, 75 грн; суми заборгованості за інфляційними витратами 87 228,58 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» 1 659,30 грн судових витрат.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 , представник, адвокат Працевитий Геннадій Олександрович звернувся до Запорізького апеляційного суду із апеляційною скаргою засобами поштового зв`язку 25 серпня 2023 року,яка містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Клопотання обґрунтовано тим, що оскаржуване рішення суду ОСОБА_1 не отримував, з повним його текстом ознайомився його представник - 29 травня 2023 року, шляхом ознайомлення з матеріалами справи в суді першої інстанції. У визначений законом строк скаржником було подано апеляційну скаргу - 28 червня 2023 року. 14 липня 2023 року ухвалою суду апеляційної інстанції, апеляційну скаргу залишено без руху для усунення недоліків, а саме: сплати судового збору у розмірі 2 488,95 грн. Дану ухвалу суду було направлено на адресу реєстрації ОСОБА_1 , де він не проживає через несприятливі стосунки з колишньою дружиною, яка там проживає та отримує пошту за нього, не маючи на це права та не повідомляє про листування колишнього чоловіка. Таким чином, ухвалу суду апеляційної інстанції від 14 липня 2023 року скаржник не отримував та міг завчасно усунути недоліки апеляційної скарги, тому вважає, що строк на звернення з апеляційною скаргою, відповідно до ч.2 ст.354 ЦПК України не пройшов, у зв`язку з чим просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки він пропущений з поважних причин.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 28 серпня 2023 року матеріали справи витребувані з Ленінського районного суду м. Запоріжжя.

05 вересня 2023 року вищевитребувана справа надійшла до суду апеляційної інстанції.

Запорізьким апеляційним судом встановлено, що апелянтом при подачі вищезазначеної апеляційної скарги у цій справі було пропущено строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини пропуску поважними.

Матеріалами справи встановлено, що14 лютого 2023 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя ухвалено рішення у відсутності сторін, що підтверджується журналом судового засідання від 14 лютого 2023 року (т.2 а.с.30,32-35).

Таким чином, враховуючи дату складання оскаржуваного рішення (14 лютого 2023 року), відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України, останнім днем строку для подання ОСОБА_1 апеляційної скарги на рішення суду було 16 березня 2023 року (робочий день, четвер).

ОСОБА_1 пропустив строк на апеляційне оскарження рішення суду та звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення цього строку.

Як вбачається із супровідного листа, Ленінським районним судом м. Запоріжжя 15 лютого 2023 року надіслано оскаржуване судове рішення ОСОБА_1 на адресу зазначену ним в Заяві про перегляд заочного рішення: АДРЕСА_1 (а.с.т.1 а.с.118, т.2 а.с.37).

До суду повернувся конверт з повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення разом з оскаржуваним рішенням суду до суду першої інстанції 12 квітня 2023 року з поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання», що в розумінні ст. 272 ЦПК України не є належне вручення судового рішення. Листи, що повернулися з відміткою «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини» не є належно врученими. Аналогічна позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 у справі № 752/11896/17-ц та від 10 квітня 2019 у справі № 461/10610/13-ц.

Водночас, як зазначено в апеляційній скарзі та підтверджується матеріалами справи, що з оскаржуваним судовим рішенням в суді першої інстанції - 29 травня 2023 року ознайомився представник ОСОБА_1 , адвокат Балагозян Ш.А., про що зроблено ним відповідну відмітку на заяві про ознайомлення з матеріалами справи, шляхом виконання фотозйомки (т.2 а.с.45), що свідчить про його обізнаність із зазначеним судовим рішенням.

Апеляційну скаргу подано апелянтами безпосередньо до Запорізького апеляційного суду засобами поштового зв`язку 25 серпня 2023 року.

Враховуючи, що з повним текстом оскаржуваного рішення суду у цій справі ОСОБА_1 , ознайомився через свого представника, адвоката Балагозян Ш.А. - 29 травня 2023 року, тому останній тридцятий день на оскарження судового рішення припадає на робочий день 28 червня 2023 року (середа).

Отже, апеляційну скаргу апелянтами подано через три місяці, після того, які він дізнався про існування оскаржуваного судового рішення, з пропуском строку, що встановлений ч.2 ст. 354 ЦПК України.

Посилання ОСОБА_1 про те, що він не отримав ухвалу Запорізького апеляційного суду від 14 липня 2023 року про залишення його апеляційної скарги без руху, поданої вперше засобами поштового зв`язку 28 червня 2023 року в строки, що встановлені ч. 2 ст. 354 ЦПК України, оскільки не проживає за адресою місця реєстрації через неприязне ні стосунки з колишньою дружиною, не заслуговують на увагу та спростовується матеріалами справи.

Як вбачається з матеріалів справи, вперше ОСОБА_1 в особі свого представника, адвоката Працевитого Г.О. подав до Запорізького апеляційного суду апеляційну скаргу засобами поштового зв`язку 28 червня 2023 року, що надійшла до суду апеляційної інстанції 03 липня 2023 року, яка ухвалою Запорізького апеляційного суду від 14 липня 2023 року залишена без руху для усунення недоліків, а саме сплати судового збору у розмірі 2 488,95 грн протягом 10 днів з дня її вручення (т. 2 а.с.49-54, 58).

Того ж дня, дана ухвала була направлена судом апеляційної інстанції скаржнику ОСОБА_1 на адресу зазначену ним в апеляційній скарзі, а саме: АДРЕСА_2 (т.2 а.с.59).

В матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення із трекінг номером 06900 081 867 38, в якому зазначено про отримання ОСОБА_1 «05 серпня 2023 року» копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху від 14 липня 2023 року у цій справі (т.2 а.с.60).

Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідно до копії Витягу з реєстру територіальної громади м. Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи, сформованого суддею Ленінського районного суду м. Запоріжжя 09 лютого 2022 року, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (т.1 а.с.62).

Дана адреса також була зазначена ОСОБА_1 у наступних документа: Заява про перегляд заочного рішення суду від 07 жовтня 2022 року, Клопотання представника, адвоката Пшець О.В. про долучення доказів по справі від 27 жовтня 2022 року, Клопотання представника, адвоката Саланської І.Л. про долучення доказів по справі від 09 листопада 2022 року, Відзив на позовну заяву представника, адвоката Пшець О.В. від 16 грудня 2022 року, Заява представник, адвоката Пшець О.В. про ознайомлення з матеріалами справи від 16 січня 2023 року, Заява представника, адвоката Працевитого Г.О. про ознайомлення з матеріалами справи від 23 травня 2023 року, апеляційна скарга, що надійшла до суду апеляційної інстанції - 03 липня 2023 року, апеляційна скарга, що надійшла до суду апеляційної інстанції 28 серпня 2023 року (т.1 а.с.118, 151,184,206,225, т.2 а.с.1,45,49.65).

Доказів щодо подання ОСОБА_1 як до суду першої інстанції, так і до суду апеляційної інстанції Заяви про зміну його місця проживання або місцезнаходження та направлення судових повісток, зокрема судової кореспонденції на іншу адресу, ніж була зазначена ним раніше неодноразово ( АДРЕСА_2 ), матеріали справи не містять.

Отже, дана адреса є засобом для сповіщення судом першої інстанції про судові виклики до суду або направлення будь яких інших судових документів ухвалених у цій справі, доказів щодо зміни такої адреси для листування, ОСОБА_1 , як суду першої інстанції, так і апеляційної інстанції не надав.

Таким чином, пояснення ОСОБА_1 про те, що він не отримував ухвали Запорізького апеляційного суду від 14 липня 2023 року, саме 05 серпня 2023 року, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Слід також враховувати правову позицію Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Пономарьов проти України», згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, представник ОСОБА_1 , адвокат Працевитий Г.О. зареєстрований в підсистемі «Електронний суд», до електронного кабінету якого в автоматичному режимі надходять всі судові документи у цій справі.

Отже, оскільки представник ОСОБА_1 , адвокат Працевитий Г.О. зареєстрований в підсистемі «Електронний суд», то останній мав можливість відстежувати процесуальні дії, що відбувалися після подання ним апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, в тому числі відстежити ухвалу Запорізького апеляційного суду від 14 липня 2023 року про залишення апеляційної скарги без руху для своєчасного усунення її недоліків.

Окрім того, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Відповідно до положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, згідно з якою кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

За приписами ч.1 ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

В силу вимог ч.1 ст.127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Статтею 43 ЦПК України встановлені права та обов`язки учасників справи. Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 у справі «Пономарьов проти України»).

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Разом із тим, право суду на поновлення строку не є безмежним.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики ЄСПЛ випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження остаточного судового рішення є порушенням принципу resjudicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці ЄСПЛ.

Так, у параграфі 41 рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічні висновки викладені ЄСПЛ у справах «Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, ЄСПЛ визнає легітимними обмеженнями встановлені державами-членами Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення ЄСПЛ у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ у справі «Перетяка та Шереметьев проти України» від 21 грудня 2010 року).

Особа, яка заявляє клопотання про поновлення встановленого законом процесуального строку, повинна надати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами. Всупереч викладеному, апелянтом не надано жодного належного доказу на підтвердження викладених ним у клопотанні доводів щодо не отримання копії оскаржуваного судового рішення.

Заявником не надано доказів на підтвердження того, що він не знав про розгляд справи в суді першої інстанції, після скасування заочного рішення суду та призначення справи до розгляду за правилами загального позовного провадження, існування оскаржуваного судового рішення, та існування непереборних обставин, які перешкоджали йому своєчасно подати апеляційну скаргу в строки відповідно до ч.2 ст.354 ЦПК України з моменту ознайомлення «отримання» з оскаржуваним судовим рішенням (29 травня 2023 року), тобто до 28 червня 2023 року, а не з пропуском строку майже 3 місяців.

Також, доводи заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження не містять відомостей про обставини, які б свідчили про об`єктивні перешкоди на оскарження вказаного рішення суду в визначений законом строк, що може свідчити про можливе неналежне користування стороною позивача своїми процесуальними правами.

За таких обставин, вказані в заяві підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2023 року, слід визнати неповажними, оскільки в ній не зазначено інших поважних причин його пропуску та не надано доказів їх поважності.

Отже, вказані ОСОБА_1 , представником, адвокатом Працевитимо Геннадієм Олександровичемпричини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду не свідчать про наявність об`єктивно непереборних обставин чи істотних перешкод для звернення з апеляційною скаргою в передбачені законом строки, тому є необґрунтованими та суперечать матеріалам цієї справи.

Слід також зауважити, що зазначена справа перебувала в провадженні суду з 7 лютого 2022 року, тобто більше одного року шість місяців та неодноразово відкладалась у зв`язку з неявкою відповідача, представник якого неодноразово заявляла клопотання про відкладення розгляду справи, що свідчить про зловживання ОСОБА_1 своїми процесуальними правами при розгляді даної справи в суді.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що у задоволенні клопотання ОСОБА_1 , представника, адвокат Працевитого Геннадія Олександровичапро поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, а також слід відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника, адвокат Працевитого Геннадія Олександровича на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2023 рокуу цій справі.

Керуючись ч. 6 ст. 357, п. 4 ч. 1 ст. 358, п. 13 ч. 2 ст. 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , представника, адвокат Працевитого Геннадія Олександровичапро поновлення строку на апеляційне оскарження у цій справі - відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника, адвокат Працевитого Геннадія Олександровича на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2023 року у цій справі відмовити.

Справу № 334/791/22 повернути до суду першої інстанції.

Копії ухвали надіслати учасникам справи в порядку, визначеному ч. 8 ст. 357 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий, суддя Подліянова Г.С. Суддя Гончар М.С. Суддя Маловічко С.В.