Справа № 342/94/23
Провадження № 22-ц/4808/1183/23
Головуючий у 1 інстанції Федів Л.М.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Баркова В.М., Бойчука І.В.

з участю секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 на ухвалу Городенківського районного суду від 09 серпня 2023 року, в складі судді Федів Л.М., у справі за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в справі за позовом ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Павликівська Галина Миколаївна до ОСОБА_1 про витребування нерухомого майна (земельних ділянок) із чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в:

У січні 2023 року ОСОБА_3 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом в якому просив витребувати з чужого незаконного володіння земельну ділянку площею 2,5196 га кадастровий номер :07:004:0037 в урочищі «СЯМ» та земельну ділянку площею 0,1534 га кадастровий номер :05:002:0165 в урочищі «ЯЙЦЯ» які були протиправно зареєстровані за відповідачкою ОСОБА_1 .

Ухвалою Городенківського районного суду від 25 липня 2023 року позовну заявуОСОБА_3 про витребування нерухомого майна (земельних ділянок) із чужого незаконного володіння залишено без розглядуна підставі пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України.

31 серпня 2023 року ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій просив стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу, які має понести відповідачка в зв`язку з розглядом справи у розмірі 12000 грн.

Обгрунтовуючи заяву вказав, що у зв`язку з розглядом справи, відповідачка має понести витрати на професійну правничу допомогу адвоката.

У відзиві на позов було зазначено орієнтований розмір витрат 15000 грн, а також що розмір фактичних витрат буде надано у встановлений ЦПК термін після винесення рішення.

Доказами розміру витрат, які має понести позивач є акт про надання професійної правничої допомоги від 26 липня 2023 року на 12000 грн.

Ухвалою Городенківського районного суду від 09 серпня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 , який діє в інтересах - ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, адвокат Малетин А.Я. який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом не враховано правові висновки Верховного Суду, які викладені в додатковій постанові від 17 березня 2023 року у справі № 910/7169/18 відповідно до яких у разі залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити із положень ч.5 ст. 130 ГПК України, оскільки вказана норма є спеціальною стосовно загальних правил розподілу судових витрат.

Також судом не враховані висновки Великої Палати ВС у постанові від 08 червня 2022 року, справа №357/380/20, провадження №14-20цс22, де вказано, що у випадку закриття провадження відсутні будь-які обставини, які б унеможливлювали або нівелювали загальний принцип відшкодування шкоди судових витрат сторонами на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України).

Відповідно до статті 19 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах, зокрема, під час здійснення цивільного, судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Статтею 30 цього закону визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч.5 ст.142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

З аналізу вимог ч.5 ст. 142 ЦПК України саме відповідач внаслідок необґрунтованих дій позивача має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У цій справі судом було закрито апеляційне провадження внаслідок неправильних і необґрунтованих дій позивача, а саме не прибуття в судове засідання, коли явку визнано обв`язковою.

Просив скасувати ухвалу Городенківського районного суду від 09 серпня 2023 року та винести нову, якою заяву відповідачки про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити.

Правом на подачу відзиву позивач не скористався.

У судове засідання апеляційного суду сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 надійшло до суду клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки він відбув в с. Солуків на похорон колишнього реєстратора Долинської міської ради Крайника Т.М.

Відповідно до положень ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів приходить до висновку, що повідомлені представником ОСОБА_5 ОСОБА_2 причини неявки у судове засідання не дають підстав для висновку про їх поважність, а відтак підстави для відкладення розгляду справи відсутні, неявка сторін у судове засідання не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 про стягнення ОСОБА_3 витрат, пов`язаних із розглядом справи, суд першої інстанції вказав, що закон пов`язує право відповідача на відшкодування йому витрат на професійну правничу допомогу лише у випадку необґрунтованих дій позивача. Суд вказав, що представником відповідачки не зазначено, в чому саме полягає необґрунтованість дій позивача.

Встановлено, що ухвалою Городенківського районного від 01 березня 2023 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Павликівська Г.М. до ОСОБА_1 про витребування нерухомого майна (земельних ділянок) з чужого незаконного володіння

Ухвалою Городенківського районного суду від 12 квітня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Городенківського районного суду від 08 червня 2023 року визнано обов`язковою явку та участь позивача ОСОБА_3 у судовому засіданні.

Ухвалою Городенківського районного суду від 25 липня 2023 року залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України.

31 липня 2023 року ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, у якій просить суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 12 000,00 гривень.

До заяви про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_2 додано Договір №11/03/23 про надання професійної правничої допомоги від 11.03.2023 року, акт про надання професійної правничої допомоги від 26 липня 2023 року на суму 12 000,00 грн.

Відповідно до частини 5 статті 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

За змістом частини 9 статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Виходячи із положень частин 5, 6 статті 142, частини 9 статті 141 ЦПК України, необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які доводять зловживання процесуальними правами.

Під зловживанням процесуальними правами законом у статті 44 ЦПК України, визначено таке.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. В залежності від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Згідно частини 6 статті 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами 3- 5 цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини 9 статті 141 цього Кодексу.

Як убачається з роз`яснень, викладених в пункті 38 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. При цьому, саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

У постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 741/1681/17 Верховний Суд, залишивши без змін судові рішення про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу у зв`язку із закриттям провадження у справі, вказав, що законодавець, гарантуючи особам право на звернення до суду за захистом та право на позов, передбачив компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача (частина 5 статті 142 ЦПК України). При цьому звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, та є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову, а добросовісні дії позивача спрямовані на захист його порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не можна вважати необґрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист. Таким чином, саме по собі звернення з позовом до суду не свідчить про необґрунтованість дій позивачів, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивачів, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи у ході розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

У Постанові Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі №521/3011/18, залишаючи без змін судові рішення про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу, Верховний Суд зазначив, що суд апеляційної інстанції вірно виходив з того, що відсутні підстави для визнання дій позивача необґрунтованими, оскільки звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, тобто його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

У постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2021 року у справі №757/49982/19 зазначено, що виходячи із системного тлумачення положень частин 5, 6 статті 142, частини 9 статі 141 ЦПК України, необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи, відповідно до частини 5 статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Аналогічні правові позиції є усталеними і викладені у цілому ряді постанов, у тому числі у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №148/312/16-ц, від 03 липня 2019 року у справі № 543/408/17, від 30 листопада 2022 року у справі № 295/2963/21.

З огляду на наведене, відповідачці згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно було довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи, та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідачки; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Судом першої інстанції правильно установлено, що заява відповідачки про компенсацію здійснених ним судових витрат на професійну правничу допомогу не містить доводів, які саме дії позивача є необґрунтованими або недобросовісними.

Посилання апелянта на те, що судом не враховано правові висновки Верховного Суду, викладені в додатковій постанові від 17 березня 2023 року у справі № 910/7169/18 не заслуговують на увагу, оскільки у зазначеній постанові суд констатував, що у разі залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити із положень ч.5 ст. 130 ГПК України, відповідно до якої у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Аналогічне положення передбачено частиною 5 статті 142 ЦПК України.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив саме із положень вищезазначеної норми.

Колегія суддів вважає також необґрунтованими доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не врахував висновки Великої Палати ВС у постанові від 08 червня 2022 року, справа №357/380/20, провадження №14-20цс22, з огляду на те, що обставини справи не є подібними.

У справі, що перебуває на розгляді відповідачем поставлено питання про відшкодування судових витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції у зв`язку із залишенням позову без розгляду.

Натомість висновки Великої Палати ВС стосуються питання відшкодування судових витрат у випадку закриття апеляційного провадження, відповідно до яких відсутні будь-які обставини, які б унеможливлювали або нівелювали загальний принцип відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що у даній справі судом закрито апеляційне провадження внаслідок неправильних і необґрунтованих дій позивача, а саме не прибуття в судове засідання, коли явку визнано обв`язковою, у той час як судом першої інстанції позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

З огляду на викладене та на відсутність доказів про необґрунтовані дії позивача, апеляційний суд уважає безпідставними вимоги заяви про компенсацію судових витрат в порядку частини 5 статті 142 ЦПК України.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду постановлена з додержанням вимог норм процесуального права, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, а тому ухвалу суду слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Малетина Андрія Ярославовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Городенківського районного суду від 09 серпня 2023 року - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 13 жовтня 2023 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: В.М. Барков

І.В. Бойчук