Справа № 496/3967/23
Провадження № 2/496/1556/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Пасечник М.Л.

за участю секретаря - Желяпової О.Ф.

відповідача - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на дітей,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд: змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Біляївського районного суду Одеської області від 01.08.2013 року, з стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн., щомісячно, на стягнення аліментів у розмірі 1/3 часини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а потім в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 ; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а потім в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В обґрунтування позову зазначено, що з 14.11.2011 року сторони перебували у шлюбі. В період шлюбу народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 11.10.2013 року шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу між батьками, діти залишилися проживати з матір`ю. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 01.08.2013 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн., щомісячно, з урахуванням індексації, починаючи з 19.07.2013 року і до 31.08.2030 року.

Таким чином, з відповідача стягуються аліменти на утримання дітей у розмірі меншому за мінімальний розмір, встановлений ст. 182 СК України, що призводить до порушення прав останніх на належне матеріальне забезпечення. З часу присудження аліментів, тобто з серпня 2013 року до теперішнього часу значно зріс прожитковий мінімум для неповнолітніх дітей, зріс мінімально допустимий розмір аліментів, а тому підстави для зміни способу стягнення щомісячних аліментних платежів з відповідача на утримання дітей є обґрунтованими та законними. Позивач самостійно забезпечити належний рівень життя дітей не спроможна, так як суттєво погіршилося її матеріальне становище внаслідок інфляційних процесів в державі, зростання цін на продукти харчування, одяг та взуття, комунальні послуги, а також у зв`язку з воєнною агресією Російської Федерації проти України. Окрім речей першої необхідності ОСОБА_2 несе витрати на лікування, оздоровлення та культурний розвиток дітей. В той час, як сума аліментів, яка стягується з відповідача у розмірі 1000 грн. на двох дітей (500 грн. на одну дитину) є недостатньою і її не вистачить навіть на найнеобхідніше для щоденних потреб дітей. З метою забезпечення належних умов життя дітей, необхідного для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, ОСОБА_2 вважає необхідним змінити спосіб стягнення аліментів, у зв`язку з чим, звернулася до суду з вказаним позовом.

ОСОБА_1 надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив позовні вимоги залишити без задоволення. В обґрунтування відзиву зазначив, що позивач у своєму позові наводить правову позицію висловлену Верховним Судом України у постанові від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс-13 та у справі № 372/2393/17 від 14.11.2018 року, але не вказує на відсутність підстав для задоволення наданого позивачкою позову. Відповідач наголошує на тому, що в цих двох постановах ВС чітко вказано на необхідність доведення позивачем підстав (які позивачка не надала) та не довела обставини, передбачені статтею 192 СК України - зміну майнового чи сімейного стану її та дитини, погіршення стану здоров`я дитини після ухвалення судового рішення яким присуджено сплату аліментів.Щодо посилання позивачки на постанову у справі №6-143цс13 яка надана нею як приклад застосування норми права, там предметом позову є зменшення розміру аліментів, визначених у твердій грошовій сумі, з 1500 грн. до 350 грн., тоді як у справі, яка переглядається, заявлено позов про зміну способу стягнення аліментів на дітей, що не є тотожнім, тому не може бути застосовано в цих правовідносинах. Відповідач не погоджується з жодною обставиною на яку посилається позивач. Ніяких доказів про те, де та коли лікувались спільні діти не надано, та відповідачу про це нічого не відомо. На вихованні у ОСОБА_1 знаходиться ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , донька від першого шлюбу з ОСОБА_3 , шлюб з якою розірваний 17.06.2011 року. Донька відповідача від першого шлюбу - ОСОБА_5 рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 05.08.2009 року була залишена проживати з ОСОБА_1 , оскільки мати дитини ніде не працювала, не мала бажання працювати та виховувати доньку. Відповідач самостійно виховує свою першу доньку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 5-ти років. 26.04.2016 року ОСОБА_1 одружився з ОСОБА_6 . Одружуючись відповідач знав, що у його дружини ОСОБА_6 від першого шлюбу є син - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , якого він вважає рідним сином. Вихованням та навчанням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , займаються вітчим - ОСОБА_1 та мати - ОСОБА_8 . Ні відповідач, ні його дружина ОСОБА_9 не подавали на аліменти, хоча утримують та виховують двох дітей: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Позивач належним чином не обґрунтувала та не підтвердила належними доказами факт зміни обставин, які мали місце за період з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів та станом на час звернення до суду з даним позовом. Позивачем не надано до суду будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про збільшення її витрат на утримання неповнолітніх дітей. Позивачка не обґрунтувала свої витрати, не надала відповідачу та суду копії квитанцій на придбання продуктів харчування, ліків, оплату житлово-комунальних послуг, та інші витрати.Позивачка не надала належні та допустимі докази, які б не свідчили про понесення нею витрат саме на утримання неповнолітніх дітей. Тому твердження з приводу того, що ОСОБА_2 несе великі витрати на утримання неповнолітніх дітей є недоведеними.Доводи позивачки з приводу необхідності зміни способу стягнення аліментів у зв`язку з тим, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» збільшено прожитковий мінімум в розрахунку на місяць на дитину віком від 6 до 18 років та з 1 січня 2023 року становить 2 833 гривень, відповідач також вважає необґрунтованими та безпідставними. Законодавче збільшення гарантованого мінімального розміру аліментів має застосовуватися в силу положень закону і не є підставою для ухвалення нового судового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів, згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постановах від 12.09.2018 року у справі №459/2181/17 та від 20.06.2019 року у справі №632/580/17.Вказівка позивачки на те, що мінімальний гарантований розмір аліментів на утримання дитини, не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не може бути підставою для ухвалення рішення про зміну встановленого судом розміру аліментів, оскільки такі гарантовані обмеження встановлені законодавством, застосовуються на стадії виконання судового рішення, а механізм застосування такої гарантії полягає в тому, що незалежно від розміру аліментів, які встановлені рішенням суду, їх фактичний розмір не може бути меншими ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, для чого ухвалення додаткового рішення з цього приводу не потребується.Відповідач вважає, що позивачка не довела належними та допустимими доказами обставини щодо зміни матеріального або сімейного стану сторін, їх стану здоров`я, інших обставин, які на підставі ст.192 СК України, є підставою для зміни способу стягнення аліментів. Враховуючи вищевикладене та наявні у матеріалах справи докази, надані позивачкою, відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_2 . У відповідача виявили глухоту, тому він не може піти на роботу навіть сторожем. Позивачка не надала суду докази наявності у платника аліментів - відповідача відповідного доходу, як підставу для задоволення вимоги, для визначення розміру аліментів як частки відповідного доходу. Разом з тим, зважаючи на пред`явлення позову з метою збільшення розміру стягуваних аліментів, позивачка не довела й інші обставини, які мають значення в такому спорі та передбачені, зокрема, ч.1 ст. 182 СК України. Пред`являючи позов про зміну способу стягнення аліментів, при цьому посилаючись на необхідність збільшення розміру аліментів, визначених у твердій грошовій сумі, позивач не надала суду будь-яких доказів покращення матеріального стану відповідача з часу встановлення йому аліментних зобов`язань, а також інформації про щомісячні доходи як платника аліментів, так і одержувача аліментів, та зміни їх сімейного стану, хоча це є її процесуальним обов`язком, а тому зазначені у позовній заяві обставини не є підставою для зміни способу стягнення аліментів. Належних та допустимих доказів наявності обставин зміни матеріального або сімейного стану сторін, їх стану здоров`я, інших обставин, які відповідно до ст. 192 СК України є підставою для зміни способу стягнення аліментів та їх розміру, а також доказів наявності у платника аліментів відповідного доходу для визначення розміру аліментів в частці від такого доходу - позивачкою не надано, а тому відсутні підстави для задоволення позову. Виходячи з норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, саме на позивачці в даному випадку лежить обов`язок доведення можливостей відповідача сплачувати аліменти. Лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог.

Позивач у судове засідання не з`явилася, але до матеріалів позову долучила письмове клопотання, в якому просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_12 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Яськівської сільської ради Біляївського району Одеської області.

ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 , батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 01.08.2013 року по справі № 496/3535/13-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісяця, з урахуванням індексації, починаючи з 19.07.2013 року і до 31.08.2030 року.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 11.10.2013 року по справі № 496/4720/13-ц шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_9 , батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим Яськіською сільською радою Біляївського району Одеської області.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 05.08.2009 року по справі № 2-1801/2009 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_13 розірвано; неповнолітню дочку - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , залишено проживати з батьком.

10.06.2010 року Біляївським районним судом Одеської області винесено ухвалу по справі № 2-1801/2009 про виправлення описки в рішенні від 05.08.2009 року.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №61 від 17.06.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає разом з батьком - ОСОБА_1 та знаходиться на його утриманні, що підтверджується довідкою Яськівської сільської ради Одеського району Одеської області № 05-13/570 від 28.08.2023 року.

Відповідно до довідки Яськівського ліцею Яськівської сільської ради Одеського району Одеської області № 551/01-26 від 28.08.2023 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , закінчила вказаний навчальний заклад у 2023 році та отримала свідоцтво про здобуття повної загальної середньої освіти серії СК №53766454. Вихованням та навчанням ОСОБА_14 займався батько - ОСОБА_1

26.04.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_15 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області.

ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_10 , батьками є ОСОБА_16 та ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 , повторно виданим Біляївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Відповідно до довідки Яськівського ліцею Яськівської сільської ради Одеського району Одеської області № 552/01-26 від 28.08.2023 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , навчається у 10-а класі вказаного навчального закладу. Вихованням та навчанням ОСОБА_17 та мати - ОСОБА_8

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає разом з ОСОБА_1 та знаходиться на його утриманні, що підтверджується довідкою Яськівської сільської ради Одеського району Одеської області № 05-13/571 від 28.08.2023 року.

Відповідно до консультаційного висновку лікаря отоларинголога ТОВ «Дім медицини» - ОСОБА_18 від 17.07.2023 року, ОСОБА_1 встановлено діагноз: гостра правобічна сенсоневральна приглухуватість.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У відповідності до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, матеріально утримувати дитину до досягненню нею повноліття.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України).

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч.ч. 1, 5 ст. 183 СК України).

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 СК України).

Враховуючи положення ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду позов про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Такий висновок викладено у постановах Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі №6-143цс13 та у справі №372/2393/17 від 14.11.2018 року.

Тобто, діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності - змінювати його. ОСОБА_2 скористалася своїм правом, визначила способом стягнення аліментів - їх присудження у частці від заробітку (доходу) відповідача.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Позовні вимоги про зміну способу стягнення аліментів на дітей ґрунтуються на недостатності суми фактично стягуваних аліментів для забезпечення потреб дітей, що є підставою для зміни способу стягнення аліментів та стягнення їх у частці від заробітку (доходу) відповідача.

Суд вважає, що сума стягуваних аліментів, призначених рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 01.08.2013 року, на даний час є недостатньою для матеріального утримання дітей, оскільки в силу свого віку діти природньо потребують більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища.

Разом з тим, матеріальне становище позивача погіршилося, оскільки з часу присудження стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей значно зріс прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, рівень життя значно подорожчав, зросли ціни на продукти харчування, товари загального вжитку, житлово-комунальні послуги, одяг, взуття, тощо, що є загальновідомим фактом.

Суд не приймає доводи відповідача, який зазначив про те, що позивач не обґрунтувала свої витрати, не надала відповідачу та суду копії квитанцій на придбання продуктів харчування, ліків, оплату житлово-комунальних послуг, та інші витрати, оскільки судом встановлено, що діти проживають з ОСОБА_2 , а тому можливо дійти висновку, що нею здійснюються витрати на дітей на придбання продуктів харчування, одягу, взуття, тощо.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» передбачено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років 2 833 гривні.

Як встановлено судом, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визначено судом у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. (по 500 грн. на кожну дитину), тобто з відповідача стягуються аліменти на утримання дітей у розмірі, значно меншому за мінімальний розмір, встановлений статтею 182 СК України, що призводить до порушення прав дітей на належне матеріальне забезпечення.

У відзиві на позов відповідач зазначив про те, що у нього виявили глухоту, тому він не може піти на роботу навіть сторожем. Крім того, на його утриманні перебуває ще двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Водночас, відповідачем не зазначено про те, чи є він інвалідом внаслідок хвороби, не надано доказів того, що він офіційно не працює, не отримує дохід, або перебуває на обліку у центрі зайнятості, тобто останнім не доведено той факт, що він не має змоги сплачувати аліменти у розмірі, в якому просить позивач.

Крім того, слід зазначити, що наявність у ОСОБА_1 на утриманні ще двох дітей ( ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ), не звільняє його від обов`язку матеріально утримувати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як це визначено ст. 180 СК України.

Також у відзиві ОСОБА_1 зазначив, що ні він, ні його дружина - ОСОБА_8 не подавали на аліменти, хоча утримують та виховують двох дітей: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Однак, суд наголошує на тому, що вказана обставина не може буде прийнята як підстава для відмови у задоволенні позову, оскільки ОСОБА_1 не позбавлений права звернутися до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів з мати ОСОБА_5 - ОСОБА_3 , а ОСОБА_19 має право заявити позов про стягнення аліментів з батька ОСОБА_7 - ОСОБА_16

ОСОБА_1 також посилається на те, що вказівка позивачки на те, що мінімальний гарантований розмір аліментів на утримання дитини, не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не може бути підставою для ухвалення рішення про зміну встановленого судом розміру аліментів, оскільки такі гарантовані обмеження встановлені законодавством, застосовуються на стадії виконання судового рішення, а механізм застосування такої гарантії полягає в тому, що незалежно від розміру аліментів, які встановлені рішенням суду, їх фактичний розмір не може бути меншими ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, для чого ухвалення додаткового рішення з цього приводу не потребується.

При цьому, слід зауважити, що у рішенні Біляївського районного суду Одеської області від 01.08.2013 року зазначено лише про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1000 грн., щомісяця, з урахуванням індексації, проте судом не зазначено, що розмір аліментів, які стягуються, не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З врахуванням встановлених обставин, виходячи з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дітей, враховуючи імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дітей, рівню їх життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей, і визначення вказаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до рівності прав дітей на утримання від батька, відповідно до положень Закону.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність зміни розміру аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача на утримання дітей у розмірі 1000 гривень щомісячно та враховуючи положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягувати в подальшому з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а потім в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», на підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача.

Керуючись ст. ст. 150, 180-183, 192 СК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 258-259, 263, 265, 268, 274, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на дітей - задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Біляївського районного суду Одеської області від 01.08.2013 року, з стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн., щомісячно, на стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а потім в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 (РНОКПП: НОМЕР_7 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 (РНОКПП: НОМЕР_8 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а потім в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 (РНОКПП: НОМЕР_7 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення було виготовлено 02.11.2023 року.

Суддя М.Л. Пасечник