Номер провадження: 22-ц/813/6877/23
Справа № 514/11/23
Головуючий у першій інстанції Кравченко П. А.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Громіка Р.Д.,

Драгомерецького М.М.,

за участю:

секретаря Козлової В.А.,

апелянта ОСОБА_1 ,

представника ОД АТ «Укрпошта» - Ніколенка Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, за допомогою програмного забезпечення, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 18 травня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Кравченко П.А., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської дирекції акціонерного товариства «Укрпошта» про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії,

встановив:

03.01.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Одеської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» (далі ОД АТ «Укрпошта») про визнання протиправними дії ОД АТ «Укрпошта», які полягають: в порушені норм Закону України «Про звернення громадян» при розгляді його заяви від 04.11.2022 року щодо недопущення його представника до розгляду заяви; розгляду заяви без його участі; не перевірки вказаних в заяві фактів порушень; не здійснення заходів щодо їх усунення, а також зобов`язати ОД АТ «Укрпошта» повторно розглянути його заяву від 04.11.2022 року.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 04.11.2022 року у відповідності до Закону України «Про звернення громадян» звернувся до керівництва ОД АТ «Укрпошта» із заявою, щодо незгоди з виявленою нестачею дизельного палива при експлуатації ним службового автомобіля «Фіат Добло», державний номер НОМЕР_1 . 01.12.2022 року позивач надав до вищевказаної заяви доповнення, в якій просив скасувати наказ ОД АТ «Укрпошта» від 09.12.2021 року за №5357-к щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності за нестачу палива. 01.12.2022 року ОД АТ «Укрпошта» надала відповідь на заяву ОСОБА_1 , згідно якої підстав для перегляду висновків комісії і вжитих заходів не вбачається.

Посилаючись на те, що під час розгляду заяви від 04.11.2022 року відповідачем було порушено право заявника на неупереджений та об`єктивний розгляд зазначеної заяви, позивач просив задовольнити його позовну заяву (а.с.1-3).

Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 18 травня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено (а.с.74-78).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 18 травня 2023 року та просить ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.84-85).

У відзиві на апеляційну скаргу ОД АТ «Укрпошта» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 18 травня 2023 року без змін, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення (а.с.102-104).

Вирішуючи питання про розгляд справи в режимі відеоконференції, за участю заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 , а також представника відповідача ОД АТ «Укрпошта» - адвоката Ніколенка Г.В., колегія суддів виходить із того, що всі учасники справи належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, у тому числі про розгляд справи в режимі відеоконференції (а.с.95-100, 107).

Що стосується представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , то його не було допущено до участі у справі, оскільки остання не є малозначною, а ОСОБА_2 не є адвокатом, або законним представником ОСОБА_1 , а діє на підставі довіреності (а.с.64), що не передбачено ст. 60 ЦПК України.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Явка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що дана справа перебуває на розгляді суду апеляційної інстанції більше трьох місяців (а.с.89), колегія суддів вирішила дану справу розглядати судом апеляційної інстанції в режимі відеоконференції, за участю заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 , а також представника відповідача ОД АТ «Укрпошта» - адвоката Ніколенка Г.В. (а.с.109-111).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Статтею 40 Конституції України гарантує, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Право на доступ до інформації є конституційним правом людини, яке гарантоване статтею 34 Конституції України, а саме, право кожного на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Закріплене Конституцією України право на інформацію передбачено Законами України «Про звернення громадян», «Про інформацію», «Про доступ до публічної інформації» та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно до ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.ст. 1, 3, 7 Закону України «Про звернення громадян», громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Зокрема, заява (клопотання) це звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Зернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

За змістом до ст. 15 та ч. 1 ст. 18 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 19, ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення. Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання.

За змістом ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року (далі Конвенція), яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 04.11.2022 року звернувся до ОД АТ «Укрпошта» з заявою про надання матеріали перевірки вказаних фактів щодо боргу палива для ознайомлення, за результатами якого дати письмову відповідь (а.с.5). Заяву просив розглянути з його участю, за місцем його роботи,

01.12.2022 року позивач ОСОБА_1 надіслав директору ОД АТ «Укрпошта» Дрозд С.Я. доповнення до заяви від 04.11.2022 року (а.с.6).

01.12.2022 року ОД АТ «Укрпошта» було направлено ОСОБА_3 відповідь на його звернення від 04.11.2022 року (а.с.7-8).

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач висловив свою незгоду з відповіддю відповідача, яка полягала не в отриманні ним інформації відносно трудової діяльності на підприємстві, а саме не згодою з результатами перевірки на підприємстві, в якому працював позивач, та оголошення йому догани за результатами відповідної перевірки, що має характер трудових відносин працівника та підприємства.

При цьому, з наведеного вище слідує, що підставою звернення позивача до суду була його незгода з прийнятим рішенням відповідача про оголошення йому догани, яка на думку позивача була винесена без встановлення усіх необхідних обставин.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що заявлена позовна вимога про визнання дії відповідача протиправними, які полягали в порушенні норм Закону України «Про звернення громадян» при розгляді його заяви від 04.11.2022 року, є безпідставними, так як його заява фактично була розглянута відповідачем у справі.

Крім того, подання даного позову не є належним способом захисту порушеного права, оскільки такий спосіб не може привести до відновлення порушеного права позивача, яке полягає у його незгоді з оголошенням ОСОБА_1 догани.

Слід зазначити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Стосовно доводів про те, що відповідачем порушено вимоги ст.18 Закону України «Про звернення громадян» щодо недопущення представника ОСОБА_1 до розгляду його заяви від 04.11.2022 року, розгляду вказаної заяви без його участі, що не дало йому змогу реалізувати свої права, то апеляційний суд зазначає, що чинним законодавством, а саме Законом України «Про звернення громадян» не передбачений факт обов`язкової присутності особи.

Більше того, Верховний Суд у своїй постанові від 27.07.2020 року, справа №813/1230/17, зазначив, що згідно з частиною першою ст.15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані зокрема, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань), а отже відповідь, надана позивачу містить повну та обґрунтовану відповідь на питання, зазначене у заяві.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, заперечень проти оскаржуваного рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Крім того, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, оскільки рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 18 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13.11.2023 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

М.М.Драгомерецький