Суддя Попова В. О.
Справа № 644/2466/23
Провадження № 2-н/644/387/23
04.05.2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року м. Харків

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Харкова Попова В.О., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові матеріали цивільної справи за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Формула Комфорту» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості по сплаті послуг з управління багатоквартирним будинком з ОСОБА_1 , -

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Формула Комфорту» в особі директора Логозяк А.В., звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , який є власником квартири АДРЕСА_1 на користь ТОВ «Формула Комфорту» заборгованості по сплаті послуг з управління багатоквартирним будинком за період з 01.02.2022 по 16.04.2023 у сумі 9 383 грн 02 коп.

Згідно заяви про видачу судового наказу, ОСОБА_1 , будучи власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , уклав з ТОВ «Формула Комфорта» договір № 19 від 19.06.2020 про надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території.

Зі змісту заяви та копії договору № 19 від 19.06.2020 про надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території вбачається, що послуги надаються боржнику за адресою: АДРЕСА_3 .

Статтею 162 ЦПК України зазначено, що заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України встановлюється виключна підсудність, згідно якої позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги пред`являється до суду за місцем знаходження нерухомого майна, з приводу утримання якого виник спір.

У Постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 Велика Палата ВС визначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у ч. 3 ст. 30 ЦПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин.

Позиція Великої Палати ВС ґрунтується, зокрема, на висновку про те, що, враховуючи аналіз змін у законодавчому регулюванні та лексичне тлумачення поняття, виключна підсудність справ застосовується до відповідних правовідносин загалом, а не щодо їх окремих складових.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно. До такого висновку дійшов Верховний Суд і у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17.

Предметом вимог у заяві є зобов`язання, які випливають з Договору № 19 від 19.06.2020 про надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_3 .

Такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна, тому у даному випадку на зазначені правовідносини поширюється положення ЦПК щодо виключної підсудності.

Як вбачається з заяви про видачу судового наказу та підтверджено письмовими доказами доданими до неї, заявник звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , заборгованості по сплаті послуг з управління багатоквартирним будинком за адресою: АДРЕСА_3 , що територіально відноситься до Слобідського району м.Харкова.

Оскільки заявник просить стягнути заборгованість за обслуговування нерухомого майна, що розташоване на території Слобідського району м.Харкова, вбачається, що дана справа не підсудна Орджонікідзевському районному суду м. Харкова на підставі ч. 1 ст. 30 ЦПК України з огляду на встановлену чинним процесуальним законодавством виключну підсудність.

Згідно п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Суд зобов`язаний передати справу на розгляд до суду, якому вона підсудна за законом, оскільки ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

На підставі викладеного, керуючись ст. 29, 30, 31, 160-165, 187, 260, 261, п. 9 ч. 1 ст. 353, 354, 355 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу № 644/2466/23, провадження 2-н/644/387/23 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Формула Комфорту» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості по сплаті послуг з управління багатоквартирним будинком з ОСОБА_1 - передати за підсудністю до Комінтерновського районного суду м.Харкова (61068, м. Харків, пров.Брянський, 5).

Копію ухвали направити заявникові.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвалу складено 04.05.2023.

Суддя В.О. Попова