ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/7034/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року суддя Дарницького районного суду м. Києва Трусова Т. О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Веллфін" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 р. товариство з обмеженою відповідальністю "Веллфін" (далі також - ТОВ "Веллфін", позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , відповідач, клієнт, позичальник, боржник) про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит у загальному розмірі 24 000 грн.

Позов обґрунтований такими обставинами. 01.12.2021 між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 1757789 (далі - Договір) в електронній формі, відповідно до умов пункту 1.1. договору позивач надав відповідачу споживчий кредит в сумі 8 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. 31.12.2022 між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до споживчого кредиту № 1757789 від 01.12.2021, згідно якої сторони дійшли згоди внести зміни до пункту 1.1. Договору у розділу "Предмет договору" згідно якого останньому надано у позику грошові кошти в сумі 8 000 грн, а позичальник зобов`язувався виконати умови пункту 1.5 договору, а також до пункт 1.3. договору у розділ "Термін дії договору" в якому строк дії договору збільшено до 60 днів. ОСОБА_1 також зобов`язувався повернути заборгованість за відсотками та простроченими відсотками у разі наявності, у загальному розмірі 2 280 грн. Відповідач в порушення умов договору не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, у зв`язку з чим станом на 22.08.2023 має заборгованість в загальному розмірі 24 000 грн, яка складається із заборгованості за основним боргом в сумі 8 000 грн; заборгованості за відсотками в сумі 16 000 грн.

Ухвалою від 30.08.2023 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

04.09.2023 відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження та позовну заяву з додатками.

11.09.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він вказав, що позов визнає частково та зазначив, що згідно паспорту споживчого кредиту, наданим позивачем вбачається, що договір був оформлений на 30 днів, а з розрахунку заборгованості вбачається, що проценти нараховувалися поза терміном кредитування, а саме починаючи з 01.01.2022, оскільки законом обмежений термін, згідно якого кредитор може нараховувати проценти за користування кредитним коштами. Тому, з огляду на те, що сторони узгодили строк дії кредитного договору до 31.12.2021 то нарахування позивачем процентів після цієї дати є безпідставними, але за період такого прострочення кредитор має право на стягнення грошової суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України. Також ним заперечується факт укладання між ним та позивачем додаткової угоди № 1 від 31.12.2021 до договору № 1757789 від 01.12.2021.

Відповідач вважає, що з нього на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за період з 01.12.2021 по 31.12.2021, тобто в межах дії договору, а саме 10 280 грн, що включає 8 000 грн - заборгованість за тілом кредиту; сума нарахованих процентів - 2 280 грн.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

01.12.2021 між ТОВ "Валлфін" та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 1757789 від 01.12.2021 в електронній формі, що не заперечується сторонами у справі. За умовами пункту 1.1. договору позикодавець надав позичальнику грошові кошти у розмірі 8 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування кредитом.

Кредит надавався строком на 30 днів, тобто до 31.12.2021(пункт 1.3. договору).

Згідно з умовами, визначеними пунктом 1.5.1 договору, протягом строку дії договору, встановленого пунктом 1.3, розмір основних процентів складає: 0,95 % від суми позики, але не менше ніж 50 гривень за перший день користування позикою; 0,95% від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в пункті 1.3. договору. Нарахування процентів проводиться в момент внесення позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів.

У разі якщо позичальник не повернув суму позики у строк встановлений пунктом 1.3. договору, нарахування процентів, встановлених пунктом 1.5.1 договору проводиться за фактичну кількість календарних днів користування позикою та до дня повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення як плату за неправомірне користування чужими грошовими коштами (понадстрокове користування коштами), в розумінні частини 2 статті 625 ЦК України. При цьому нарахування процентів проводиться в момент внесення позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів.

Відповідно до пункту 1.6 договору позика надавалась на споживчі потреби. Деталізована інформація щодо визначення сукупної вартості позики при нарахуванні основних процентів у відповідності до пункту 1.5.1 договору та реальна річна фіксована процентна ставка зазначені у таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит (додаток до договору), який є невід`ємною частиною цього договору.

Позичальник також зобов`язувався сплатити до 31.12.2021 заборгованість за відсотками та простроченими відсотками, у разі наявності у сумі 2 280 грн.

Таким чином, реєстрація відповідача на сайті позивача та подання відповідачем заповненої заявки на отримання грошових коштів із зазначенням номеру банківської картки для перерахування коштів, підтвердження позивачем заявки на отримання коштів у передбачений правилами спосіб, вчинення відповідних дій щодо отримання позики, свідчить про те, що відповідач був ознайомлений з усіма істотними умовами отримання позики, а договір про споживчий кредит було укладено в електронній формі та підписано з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що в силу приписів статей 6, 627 ЦК України та статей 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію" вважається таким, що прирівнюється до договору у письмовій формі.

Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредит у встановленому договорі розмірі (а.с. 36). Проте відповідач в порушення умов договору не надавав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, у зв`язку з чим відповідач має заборгованість за кредитом в загальному розмірі 24 000 грн (а.с. 23-35).

Однією з загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, яка полягає у визнанні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договори і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої домовленості, яка знайшла своє вираження у статтях 3, 6, 626, 627, 628, 629, 638 ЦК України.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).

За приписами статті 628 цього Кодексу зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положенням частини першої статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015, який набрав чинності 30.09.2015 (далі - Закон про електронну комерцію), на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Статтею 3 Закону про електронну комерцію визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір..

Відповідно до статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону про електронну комерцію визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Судом установлено, що 01.12.2021 відповідачем було акцептовано пропозицію фінансової установи (позивача) щодо укладення електронного кредитного договору, на виконання вимог частини четвертої статті 8 Закону про електронну комерцію повідомив про себе інформацію, необхідну для його укладення, та здійснено підписання договору електронним підписом.

Підписання ОСОБА_1 договору, який містять усі істотні умови, передбачені законодавством для кредитного договору, зокрема, сума кредиту, розмір процентів, строки і порядок погашення кредиту, є доказом ознайомлення відповідача з його предметом та усіма умовами.

Відповідно до частини першої статті 509 цього Кодексу зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За загальними правилами, встановленими нормами статей 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За принципом змагальності кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (статті 12, 81 ЦПК України).

Відповідно до положень статті 76 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України).

З обставин справи установлено, що ОСОБА_1 є боржником у зобов`язанні, що виникло на підставі укладеного ним з позивачем кредитного договору, які не були виконані ним у встановлений строк.

Відповідач визнав позовні вимоги частково, а саме в розмірі 10 280 грн (8 000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 2 280 грн - сума нарахованих процентів), послався на те, що немає доказів підписання ним додаткової угоди від 31.12.2021, а тому нарахування позивачем процентів за користування коштами вважає безпідставними, оскільки вони були нараховані після закінчення дії договору.

Зважаючи на те, що підставою заявлених позивачем вимог є порушення відповідачем зобов`язань за договором кредитування рахунку, у якому встановлений обов`язок позичальника повертати грошові кошти, тягар доказування цієї обставини покладається на позивача.

До матеріалів цивільної справи позивачем було долучено додаткову угоду № 1 від 31.12.2021 до кредитного договору № 1757789 від 01.12.2021, згідно якої сторони дійшли згоди внести зміни до пункту 1.1. договору у розділі "Предмет договору" відповідно до якого останньому надано у позику грошові кошти у розмірі 8 000 грн, а строк дії договору становить 60 днів, але дана додаткова угода не містить обов`язкового реквізиту - електронного підпису відповідача, що не відповідає вимогам Закону України "Про електронну комерцію" та Закону України "Про електронний цифровий підпис", в яких зазначається, що електронний правочин має бути підписаний сторонами.

Зважаючи на викладене, надана позивачем додаткова угода № 1 від 31.12.2021 до кредитного договору № 1757789 від 01.12.2021 не є належним доказом обставин, які відносяться до предмету доказування у даній справі.

Відповідно до наданого позивачем паспорта споживчого кредиту, вбачається, що договір між сторонами був оформлений на 30 днів, а саме з 01.12.2021 по 31.12.2021. В розрахунку заборгованості міститься інформація, що проценти нараховувалися позивачем починаючи з 01.01.2022 - поза терміном кредитування.

Частини 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти по кредиту припиняються.

Оскільки в договорі сторонами узгоджено термін дії кредитного договору до 31.12.2021 то нарахування процентів після цієї дати є безпідставними.

Отже на підставі оцінки викладених у заявах по суті справи доводів і аргументів та наданих сторонами доказів суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягує з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Валлфін" заборгованість за тілом кредиту у розмірі 8 000 грн та нараховані проценти у розмірі 2 280 грн, в всього стягнути з відповідача на користь відповідача заборгованість у розмірі 10 280 грн.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір в розмірі 2684 грн. Оскільки позов задоволений на 43% (10280х100/24000), суд покладає на відповідача судовий збір в розмірі 1 154,12 грн (2684х43%/100).

На підставі викладеного, керуючись статтями4, 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 279, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Валлфін" задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Валлфін" (місцезнаходження за адресою: 03061, м. Київ, вул. Героїв Севастополя, 48, , рахунок IBAN- НОМЕР_2 в АТ "Сенс-Банк", МФО 300346) заборгованість за договором про споживчий кредит № 1757789 від 01.12.2021 в сумі 10 280 грн та судовий збір в сумі 1 154,12 грн, а усього стягнути 11 434 одинадцять тисяч чотириста тридцять чотири)гривні 12 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: