ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

21 вересня 2023 року

м. Харків

справа № 643/3243/23

провадження № 22-ц/818/1796/23

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Тичкової О.Ю., Мальованого Ю.М.

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1 ,

боржник: ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 про стягнення 957990 доларів США, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_4 , на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 20 липня 2023 року, постановлену суддею Новіченко Н.В.,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про стягнення 957 990, 00 доларів США.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що 26.02.2020 року між позивачем, від імені якого діяв його представник ОСОБА_5 , та відповідачем було укладено нотаріально посвідчений Договір позики, за умовами якого позивач передав відповідачу 1 045 000 доларів США, які відповідач зобов`язався повернути у строк до 26.02.2021 року. 29.12.2020 року між позивачем, від імені якого на підставі довіреності від 29.12.2020 діяв його представник ОСОБА_5 , та відповідачем було укладено нотаріально посвідчений Договір про розірвання договору позики від 26.02.2020. Оскільки позивачу про факт укладання 29.12.2020 року Договору про розірвання договору позики нічого відомо не було, грошові кошти у розмірі 957 990, 00 доларів США відповідачем повернуті не були, позивач вирішив звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 19.05.2023 відкрито провадження у справі № 643/3243/23, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, на підставі ст. 53 ЦПК України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , підготовче засідання призначено на 22.06.2023 року.

07.06.2023 року представником відповідача подано до суду клопотання про продовження процесуального строку для подання відзиву на позов.

У підготовчому засіданні 22.06.2023 року судом розглянуто клопотання представника відповідача про продовження процесуальних строків для подання відзиву на позов та на підставі ст. 127 ЦПК України протокольною ухвалою вирішено його задовольнити.

За наслідками підготовчого засідання від 22.06.2023 протокольною ухвалою судом було надано позивачу строк для подання відповіді на відзив до 04.07.2023, встановлено відповідачу строк до 17.07.2023 для подання заперечень на відповідь на відзив, на підставі ч. 3 ст. 189 ЦПК України продовжено строк підготовчого провадження у справі № 643/3243/23 на тридцять днів, підготовче засідання відкладено на 20.07.2023 року.

19.07.2023 року представником позивача подано до суду заяву про зміну предмета позову.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 20 липня 2023 року відмовлено у прийнятті заяви представника позивача адвоката Цимбалюк С.В. від 19.07.2023 про зміну предмета позову. На підставі ст. 53 ЦПК України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_5 . Зобов`язано позивача протягом двох днів з моменту отримання даної ухвали направити третій особі копію позовної заяви з доданими до неї документами, а докази такого направлення подати суду до 10.08.2023 року. Відкладено підготовче засідання на 21.08.2023 року о 11:30 год. В порядку ч. 6 ст. 95 ЦПК України витребувано у позивача ОСОБА_1 оригінал договору позики від 26.02.2020, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лавіндою Н.О., реєстровий № 591. В порядку ст. 84 ЦПК України витребувано у позивача оригінал розписки про отримання ОСОБА_2 грошових коштів за договором позики від 26.02.2020, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лавіндою Н.О., реєстровий № 591. Явку учасників справи у підготовче засідання визнано обов`язковою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 просить оскаржувану ухвалу в частині відмови у прийнятті заяви представника позивача про зміну предмету позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким заяву про зміну предмету позову скерувати до суду першої інстанції для вирішення питання щодо її прийняття.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт зазначає, що первісна позовна заява обґрунтована тим, що 26.02.2020 між позивачем, від імені якого діяв його представник ОСОБА_5 , та відповідачем було укладено нотаріально посвідчений Договір позики, за умовами якого позивач передав відповідачу 1 045 000 доларів США, які відповідач зобов`язався повернути у строк до 26.02.2021 року. 29.12.2020 між позивачем, від імені якого на підставі довіреності від 29.12.2020 діяв його представник ОСОБА_5 , та відповідачем було укладено нотаріально посвідчений Договір про розірвання договору позики від 26.02.2020. Оскільки позивачу про факт укладання 29.12.2020 року Договору про розірвання договору позики нічого відомо не було, грошові кошти у розмірі 957 990 доларів США відповідачем повернуті не були, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 957990 доларів США за Договором позики від 26.02.2020. Разом з цим, у заяві про зміну предмета позову позивач посилається на те, що 26.02.2020 між позивачем, від імені якого діяв його представник ОСОБА_5 , та відповідачем було укладено нотаріально (посвідчений Договір позики, за умовами якого позивач передав відповідачу 1 045 000 доларів США, як і відповідач зобов`язався повернути у строк до 26.02.2021 року. 29.12.2020 між позивачем, від імені якого на підставі довіреності від 29.12.2020 діяв його представник ОСОБА_5 , та відповідачем було укладено нотаріально посвідчений Договір про розірвання договору позики від 26.02.2020. Оскільки позивачу про факт укладання 29.12.2020 року Договору про розірвання договору позики нічого відомо не було, грошові кошти у розмірі 957 990 доларів США відповідачем повернуті не були, позивач вбачає у діях свого представника ОСОБА_5 та відповідача зловмисну домовленість, оскільки фактично ОСОБА_5 та ОСОБА_2 діяли недобросовісно та на шкоду інтересам позивача, а відтак позивач просить суд стягнути зі свого представника ОСОБА_5 та ОСОБА_2 заборгованість за Договором позики від 26.02.2020 у розмірі 957990 доларів США. Вважає, що при вирішенні питання прийняття до провадження заяви про зміну предмету позову, суд першої інстанції допустився надмірного формалізму та передчасно дійшов висновків, що позивачем було одночасно змінено предмет і підставу позову. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №924/1473/15 зазначено, що не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права. Зважаючи на те, що за змістом заяви про зміну предмета позову представником позивача було саме доповнено підстави позову новими обставинами, а при цьому попередні обставини було залишено без змін, то прийняття оскаржуваної ухвали не можна вважати такою, що постановлена у відповідності до норм процесуального законодавства. Відтак, оскаржувана ухвала повинна бути скасована, а матеріали справи - скерованими до суду першої інстанції для належного вирішення питання прийняття до подальшого розгляду заяви позивача про зміну предмету позову, оскільки такими діями суду обмежується право позивача на доступ до правосуддя та на ефективний захист власних прав.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відмовляючи у прийнятті заяви представника позивача адвоката Цимбалюк С.В. від 19.07.2023 про зміну предмета позову, суд виходив з того, що позивач всупереч ст. 49 ЦПК України одночасно змінив як підставу, так і предмет позову, оскільки фактично заявив вимоги до іншого відповідача та з інших підстав, враховуючи відсутність між позивачем та його представником ОСОБА_5 договірних правовідносин за Договором позики від 26.02.2020 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Процесуальні права та обов`язки сторін визначені ст. 49 ЦПК України, тож відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Верховний Суд у постанові від 09 липня 2020 року по справі N 922/404/19 зазначив, що позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Отже зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

Відповідно до ч.3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Позивач може змінити або підставу, або предмет позову. Зміна підстав і предмету позову не допускається. Верховний Суд вказує, що якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це слід розглядати як нові позовні вимоги, які мають бути оформлені письмовою заявою у відповідності з ЦПК України і одночасною відмовою від раніше заявлених вимог. Зокрема, такий правовий висновок надано Верховним Судом у рішенні від 13.03.2018 року в справі №916/1764/17.

Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Аналогічні висновки Верховного Суду викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 922/2575/19, у постанові Верховного суду від 22 липня 2021 року по справі № 910/18389/20.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема у статті 16 Цивільного кодексу України, а відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

Первісна позовна заява обґрунтована тим, що 26.02.2020 року між позивачем, від імені якого діяв його представник ОСОБА_5 , та відповідачем було укладено нотаріально посвідчений Договір позики, за умовами якого позивач передав відповідачу 1 045 000 доларів США, як і відповідач зобов`язався повернути у строк до 26.02.2021 року. 29.12.2020 року між позивачем, від імені якого на підставі довіреності від 29.12.2020 діяв його представник ОСОБА_5 , та відповідачем було укладено нотаріально посвідчений Договір про розірвання договору позики від 26.02.2020. Оскільки позивачу про факт укладання 29.12.2020 року Договору про розірвання договору позики нічого відомо не було, грошові кошти у розмірі 957 990, 00 доларів США відповідачем повернуті не були, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 957990, 00 доларів США за Договором позики від 26.02.2020. Позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 26.02.2020 року у розмірі 957 990 доларів США.

У заяві про зміну предмета позиву позивач посилається на те, що 26.02.2020 року між позивачем, від імені якого діяв його представник ОСОБА_5 , та відповідачем було укладено нотаріально посвідчений Договір позики, за умовами якого позивач передав відповідачу 1 045 000 доларів США, як і відповідач зобов`язався повернути у строк до 26.02.2021 року. 29.12.2020 року між позивачем, від імені якого на підставі довіреності від 29.12.2020 діяв його представник ОСОБА_5 , та відповідачем було укладено нотаріально посвідчений Договір про розірвання договору позики від 26.02.2020. Оскільки позивачу про факт укладання 29.12.2020 року Договору про розірвання договору позики нічого відомо не було, грошові кошти у розмірі 957 990, 00 доларів США відповідачем повернуті не були, позивач вбачає у діях свого представника ОСОБА_5 та відповідача зловмисну домовленість, оскільки фактично ОСОБА_5 та ОСОБА_2 діяли недобросовісно та на шкоду інтересам позивача, а відтак позивач просить суд стягнути зі свого представника ОСОБА_5 та ОСОБА_2 заборгованість за Договором позики від 26.02.2020 у розмірі 957990, 00 доларів США. Позивач просить стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 26.02.2020 року у розмірі 957 990 доларів США.

Як свідчать матеріали справи, уточнена позовна заява обґрунтована тим, що позивач вбачає у діях свого представника ОСОБА_5 та відповідача зловмисну домовленість, оскільки фактично ОСОБА_5 та ОСОБА_2 діяли недобросовісно та на шкоду інтересам позивача, а відтак позивач просить суд стягнути зі свого представника ОСОБА_5 та ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 26.02.2020 у розмірі 957990 доларів США.

Зміна предмета позову можлива, зокрема у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

Схожий за змістом правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 18 травня 2022 року у справі № 570/5639/16-ц, від 12 жовтня 2022 року у справі № 723/1233/17 та від 23 листопада 2022 року у справі № 352/1331/20.

Отже, вірним є висновок суду першої інстанції, що позивачем змінені предмет та підстави позову, оскільки, посилаючись на інші обставини, позивач пред`явив вимоги в тому числі іншому відповідачу.

Ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції належним чином оцінив подані сторонами докази, правильно встановив обставини справи та правильно застосував норми процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 20 липня 2023 року в частині відмови у прийнятті заяви представника позивача про зміну предмету позову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.Ю. Тичкова

Ю.М. Мальований

Повний текст судового рішення виготовлено 21 вересня 2023 року.