Справа №443/776/17
Провадження №2/443/22/23
УХВАЛА

про забезпечення позову

08 листопада 2023 року місто Жидачів

Суддя Жидачівського районного суду Львівської області Павлів А.І., розглянувши заяву представника третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_1 ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Бібрської міської ради Львівського району Львівської області, Головного управління Держгеокадасту у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Четверта Львівська державна нотаріальна контора про визнання недійсним рішень Баковецької сільської ради, державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації цієї земельної ділянки, позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_1 до Бібрської міської ради Львівського району Львівської області, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання незаконними, протиправними рішень Баковецької сільської ради та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку,

встановив:

Суть заяви.

Представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_1 ОСОБА_2 подала до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просить суд:

заборонити органам та суб`єктам державної реєстрації прав, які утворені та діють у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію» речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та іншим особам, на яких покладаються функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно, здійснювати реєстраційні дії, вносити записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на ОСОБА_4 , ОСОБА_5 чи будь-яку іншу особу стосовно виникнення, переходу або припинення прав на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер :04:004:0022, що розташована по АДРЕСА_1 ;

накласти арешт на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер :04:004:0022, що розташована по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви покликається на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав ОСОБА_1 на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_2 , значна частина якої незаконно увійшла в межі земельної ділянки кадастровий номер :04:004:0022, площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, що була передана у власність ОСОБА_6 на підставі оскаржених рішень і оскарженого державного акта, є об`єктом спадкових прав спадкоємців ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Між сторонами дійсно виник спір про захист порушеного права на земельну ділянку для обслуговування зазначеного житлового будинку. Предметом позову є оспорювання незаконно набутого права власності спадкодавця ОСОБА_6 на спірну земельну ділянку, до складу якої увійшла земельна ділянка по АДРЕСА_2 . Підстави для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення, які передбачено статтею 154 ЦПК України, відсутні.

Представник відповідачів ОСОБА_7 подала заперечення на заяву про застосування заходів забезпечення позову, в обґрунтування якої покликаючись на те, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими вимогами. На земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер :04:004:0022, що розташована по АДРЕСА_1 зареєстроване право приватної власності за ОСОБА_4 у порядку, встановленому законом. Станом на дату подання цієї заяви таке право власності вже було визнане державою та зареєстроване за ОСОБА_6 і не було скасоване судом. Водночас, до заяви про забезпечення позову як і до матеріалів клопотання і до матеріалів справи, третьою особою не надані жодні докази того, що діями ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 були якимось чином порушені чи оспорені майнові або немайнові права або інтереси ОСОБА_1 , за захистом яких вона звернулася до суду. Право власності за ОСОБА_1 , її матір`ю або її бабцею на земельну ділянку, яка б будь-коли межувала би із земельною ділянкою з к.н. :04:004:0022, що розташована по АДРЕСА_1 , ніколи не було зареєстровано та не стверджено жодним належним та допустимим доказом. Також, відсутнє рішення суду про визнання права власності на таку земельну ділянку за нею. По смерті своєї матері та бабці ОСОБА_1 ніколи не вступала у спадщину, оскільки вони самі ніколи не були власниками частини спірної земельної ділянки і, відповідно, такі майнові права не ввійшли до складу їхнього спадкового майна. Також, заява про забезпечення позову не виконують функції захисту порушеного або оспорюваного права ОСОБА_1 , як третьої особи, оскільки, вищевказане нею рішення Баковецької сільради ніяким чином не впливає на її права та обов`язки, оскільки, станом на дату його проголошення 18.01.2007 вона не була стороною правовідносин, що виникли у ОСОБА_6 з органом місцевого самоврядування під час отримання ним у приватну власність вищезгаданої земельної ділянки, тому така заява не може бути судом задоволена. На дату прийняття Баковецькою сільрадою рішення №47 від 18.01.2007 ОСОБА_1 не мала жодного відношення як до земельних ділянок, яких стосувалися ці два рішення, так і до суміжних з ними земельних ділянок. Вона особисто ніколи не володіла та не користувалася жодною частиною цих двох земельних ділянок, які в подальшому увійшли до складу сформованих як об`єктів цивільних права земельної ділянки з к.н. :04:004:0022, оскільки, подана нею заява жодних доказів такого володіння/користування особисто нею цими двома земельними ділянками не містить, як не містить її позовна заява і доказів того, що вона будь-коли володіла цими обома земельними ділянками або їх частинами до прийняття цих двох рішень органом місцевого самоврядування, так і на дату подання свого позову до суду. Правовий режим земельних ділянок, які отримали к.н :04:004:0022 на дату прийняття Баковецькою сільрадою рішення №47 від 18.01.2007 був чітко визначений чинним на той час законодавством і жодних перешкод для безоплатної передачі цих земельних ділянок у приватну власність ОСОБА_6 у органу місцевого самоврядування, не існувало.

Позиція суду.

Суд, вивчивши викладені третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у заяві аргументи, заперечення представника відповідачів, а також додані ними документи, доходить висновку, що заява підлягає задоволенню частково виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 07.02.2023 ОСОБА_6 на праві приватної власності належать земельна ділянка площею 0,25 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :04:004:0022, що розташована по АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0467 га, цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :04:004:0011, що розташована по АДРЕСА_1 (Т.3 а.с.203-204, 205).

Спір у цій справі стосується, зокрема, незаконного, на думку третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, набуття відповідачем права власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,25 га з кадастровим номером :04:004:0022, до складу якої увійшла належна їй частина земельної ділянки.

Нормативно-правові акти, якими керувався суд.

Згідно з вимогами частини 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до приписів пункту 1 та 2 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року в справі №914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) зазначено, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

У постанові Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі № 361/6799/14-ц (провадження № 61-16714св21) звернуто увагу на те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Суд повинні враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Крім цього, суд бере до уваги роз`яснення, викладені у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі Постанова Пленуму ВСУ), згідно з якими розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків.

Суд зауважує, що забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Також, суд звертає увагу на те, що забезпечення позову є тимчасовим заходом, необхідним для попередження подальших неправомірних дій, про усунення яких позивачка просить у позові, і такий захід забезпечення позову не вирішує наявності будь-якого права.

Аналіз наведених представником третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, аргументів та наявних на їх підтвердження фактичних даних дає підстави дійти висновку про наявність підстав вважати, що між сторонами дійсно наявний спір і невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії щодо спірної земельної ділянки з кадастровим номером :04:004:0022 може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, тому суд вважає, що у цій частині заява про забезпечення позову є обґрунтованою.

Аргументи сторони відповідачів з цього приводу не заслуговують на увагу, оскільки такі зводяться до оцінки наявних у матеріалах справи доказів, однак судом ці докази у встановленому процесуальним законом порядку не досліджувалися та оцінка їм судом не надавалася, відтак суд позбавлений можливості дійти висновку щодо їх обґрунтованості чи необґрунтованості.

Щодо такого виду забезпечення позову як арешт майна (спірної земельної ділянки), який представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, також просить застосувати, суд зазначає, що при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами. Третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, заявлено вимоги про визнання недійсними рішення органу місцевого самоврядування в частині передачі відповідачу права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:004:0022 та визнання недійсним Державного акта на право власності на цю земельну ділянку, виданого на ім`я ОСОБА_6 . Рішення суду за наслідками розгляду цих вимог не підлягає примусовому виконанню. Тому захід забезпечення позову у вигляді арешту земельної ділянки не є співмірним із заявленими третьою особою щодо предмета спору вимогами.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що заяву про забезпечення позову слід задовольнити частково.

Керуючись статтями 149, 150, 153, 157, 260, 261 ЦПК України,

постановив:

Заяву представника третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_1 ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити органам та суб`єктам державної реєстрації прав, які утворені та діють у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та іншим особам, на яких покладаються функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно, здійснювати реєстраційні дії, вносити записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на ОСОБА_4 чи будь-яку іншу особу стосовно виникнення, переходу або припинення прав на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер :04:004:0022, що розташована по АДРЕСА_1 .

Відмовити у задоволенні заяви представника третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_1 ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову у частині накладення арешту на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер :04:004:0022, що розташована по АДРЕСА_1 .

Копію ухвали направити в Жидачівський відділ державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) до виконання.

Відповідно до вимог статті 157 ЦПК України ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Головуючий суддя А.І. Павлів