Провадження №6/522/366/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2022 року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Семешиної Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м.Одеси 28.12.2022 року надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М., у якому просить:

- витребувати у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Пачевої І.І. договір дарування квартири, загальною площею 43,3 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за реєстровим номером 403;

- витребувати у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Пепеляшкової А.О. договір дарування квартири, загальною площею 43,3 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за реєстровим номером 609;

- дозволити звернути стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ), яке не зареєстровано у встановленому законом порядку, а саме на квартиру, загальною площею 43,3 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання разом зі справою передано до судді 02.01.2023 року.

В обґрунтування подання вказав, що на його примусовому виконанні знаходиться виконавче провадження АСВП №54896633 з примусового виконання виконавчого листа №522/29633/13-ц від 26.03.2015 р., виданого Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 1920612,87 грн., еквівалентні 71691,41 доларів США по курсу НБУ станом на 19.02.2015 р. 26,79 грн. за 1 долар США. Боржником у виконавчому провадженні є ОСОБА_3 . За договором дарування від 21.02.2015 р. боржником було подаровано своїй матері ОСОБА_5 квартиру, загальною площею 43,3 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому, ОСОБА_5 за договором дарування №609 від 19.03.2016 р. подарувала вказану квартиру ОСОБА_6 . Постановою Одеського апеляційного суду від 15.12.2020 р. по справі №522/20291/17 визнано недійсним договір дарування від 21.02.2015 р., посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачевою І.І. та договір дарування від 19.03.2016 р. посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пепеляшковою А.О. Перевіркою майнового стану боржника встановлено, що право власності на квартиру загальною площею 43,3 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 відсутні. Згідно інформаційної довідки, власником майна вказана ОСОБА_6 . Вказує, що право власності на вищевказану квартиру не зареєстровано боржником у встановленому законом порядку. Боржник самостійно зобов`язання перед стягувачем не виконує, жодних заходів щодо виконання вимог виконавчого документу не вчинено та не надано жодних пояснень стосовно не виконання вимог виконавчого документа. Станом на день подання вказаної заяви. Боржник вчиняє дії, що ускладнюють виконання рішення, не подав виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларації про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває у заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, також змінив прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 », що надало йому можливість протягом 2019-2020 років 16 разів перетинати кордон України, що свідчить про ухилення від виконання судового рішення та перешкоджанню приватному виконавцю у вчиненні виконавчих дій.

За ч.ч.10, 11 ст.440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця

Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складення цього судового рішення є 03.01.2023 року.

Суд, дослідивши матеріали подання, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 25.09.2014 року у справі №522/29633/13-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розподіл спільного майна ухвалено рішення, яким розірвано між сторонами шлюб зареєстрований 10.07.2004 р.; припинено право спільної сумісної власності на автомобіль марки TOYOTA FORTUNER, державний номер НОМЕР_2 , та визнано право власності на автомобіль за ОСОБА_2 ; припинено право спільної сумісної власності на автомобіль марки ВАЗ 210994-20, державний номер НОМЕР_3 , та визнано право власності за ОСОБА_4 на вказаний автомобіль; право спільної сумісної власності на грошові кошти в розмірі 155382,83 доларів США та розподілено їх по Ѕ ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , шляхом списання з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 суми в розмірі 1079209,42 грн. (а.с.138-143 том 1).

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 19.02.2015 року рішення Приморського районного суду м.Одеси від 25.09.2014 року змінено, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково, визнано об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 автомобіль марки TOYOTA FORTUNER, автомобіль марки ВАЗ 210994-20, доходи грошові кошти на рахунку № НОМЕР_4 в АБ «Південний» за період з 3 січня 2013 року по 24 січня 2014 року включно в сумі 155382,83 доларів США. Поділено майно подружжя. Визнано в порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_2 право приватної власності на автомобіль марки TOYOTA FORTUNER, припинено право спільної сумісної власності подружжя на транспортний засіб. Визнано в порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_4 право приватної власності на автомобіль марки ВАЗ 210994-20. Припинено право спільної сумісної власності подружжя на транспортний засіб. Визнано в порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_2 право приватної власності на Ѕ частку від грошових коштів в сумі 155382,83 доларів США та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 1920612,87 грн., еквівалентні 71691,41 доларів США по курсу НБУ станом на 19.02.2015 р. 26,79 грн. за 1 долар США. Припинено право спільної сумісної власності подружжя на грошові кошти в сумі 155382,83 доларів США (а.с.230-237 том 1).

На виконання вищезазначеного рішення апеляційного суду Приморським районним судом м.Одеси 26.03.2015 року видано виконавчий лист.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 12.05.2016 року ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 04.04.2016 року скасовано, подання старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Долинського М.М. задоволено, обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_5 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 до виконання зобов`язань за рішенням суду (а.с.167-172 том 3).

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 14.12.2016 року заяву ОСОБА_4 про розстрочку виконання рішення суду задоволено, надано боржнику ОСОБА_4 розстрочку виконання рішення Приморського районного суду м.Одеси від 25.09.2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, загальну суму грошових коштів в сумі 1920612,87 грн. розстрочити до 01.07.2018 р. за таким графіком: сплачувати з 01.01.2017 р. 01.07.2018 р. по 107000 грн. щомісячно (а.с.302-303 том 3).

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 27.04.2018 року заяву ОСОБА_9 про скасування тимчасово обмеження у праві виїзду за межі України, встановлені ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12.05.2016 року по справі №522/29633/13 задоволено частково, скасовано тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_9 , яке встановлено ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12.05.2016 року по справі №522/29633/13 (а.с.56-59 том 5).

Постановою апеляційного суду Одеської області від 21.08.2018 року ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 27.04.2018 року скасовано, у задоволенні заяви ОСОБА_9 про скасування тимчасово обмеження у праві виїзду за межі України, встановлені ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12.05.2016 року відмовлено (а.с.219-224 том 5).

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 05.09.2019 року у задоволенні подання приватного виконавця Притуляк Валерія Миколайовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа ОСОБА_3 відмовлено (а.с.31 том 6).

Постановою Одеського апеляційного суду від 31.03.2020 року ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 05.09.2019 року змінено, доповнено резолютивну частину ухвали абзацем наступного змісту: «Обмеження у тимчасовому праві виїзду за межі України, встановлені ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12.05.2016 року по справі за поданням державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4 , діють у відношенні ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 номер закордонного паспорту НОМЕР_6 , унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі 058». В решті ухвалу залишено без змін (а.с.73-76 том 6).

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 12.10.2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про скасування тимчасової заборони у праві виїзду за межі України відмовлено (а.с.168-171 том 6).

Постановою Одеського апеляційного суду від 22.06.2021 року ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12.10.2020 року залишено без змін (а.с.211-215 том 6).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22.03.2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_11 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі №522/29633/13-ц відмовлено (а.с.233-234 том 6).

На виконанні приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М. перебуває виконавче провадження №54896633 з примусового виконання виконавчого листа №522/29633/13-ц виданого 26.03.2015 р. Приморським районним судом м.Одеси про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 1920612,87 грн., еквівалентні 71691,41 доларів США по курсу НБУ станом на 19.02.2015 р. 26,79 грн. за 1 долар США.

Постановою від 11.10.2017 року відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа №522/29633/13-ц; зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

В цей же день, 11.10.2017р. приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на майно, що належить боржнику ОСОБА_4 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 2106683,47 грн.

Крім того, 11.10.2017р. винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках в АБ «Південний» та належать боржнику ОСОБА_4 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 2106683,47 грн.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 13.11.2017 р. ОСОБА_4 не є фізичною особою-підприємцем.

Постановою приватного виконавця Притуляка В.М. від 02.02.2018 р. про розшук майна боржника, оголошено в розшук автомобіль марки Toyota Fortuner, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_7 , автомобіль марки ВАЗ 210994-20, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить боржнику ОСОБА_4

Кузнецовим ОСОБА_12 15.02.2018 р. на ім`я приватного виконавця Притуляка В.М. подано заяву у якій вказав, що йому відомо про існування рішення суду про стягнення з нього заборгованості в розмірі 1910621 грн. Зобов`язався в максимально можливі строки погасити вказану заборгованість.

Згідно листа Управління Укртрансбезпеки в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 16.02.2018 р. №162/31/914/18, зареєстрованих плавзасобів за ОСОБА_4 не має.

Постановою приватного виконавця Притуляка В.М. від 06.02.2020 року внесено зміни (доповнено) в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме замість прізвища ОСОБА_7 зазначити прізвище ОСОБА_8 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №314161776 від 03.11.2022 р., за критерієм пошуку: АДРЕСА_1 , 19.03.2016 року право власності на вказану квартиру зареєстровано на підставі договору дарування від 19.03.2016 р. за ОСОБА_6 . На вказану квартиру накладено обтяження 14.02.2018 р. на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/20291; 15.04.2016 р. накладено обтяження на підставі ухвали Суворовського районного суду м.Одеси від 01.04.2016 р. у справі №522/4412/16-ц.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №318837827 від 26.12.2022 р., за критерієм пошуку: право власності за цією особою не зареєстровано.

При цьому також додано до матеріалів справи відповіді приватного виконавця боржнику від 09.10.2020Р. щодо залишку заборгованості становить 2 076316,52 грн., та сплачено борг у сумі 28 781,02 грн.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог ч.10 ст.440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Так, відповідно до ст.10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ч.1 ст.48 вказаного закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Згідно з ч.5 вказаної статті у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Таким чином, державний виконавець зобов`язаний довести факт, відсутності у боржника грошових коштів чи майна для задоволення вимог стягувача, оскільки, стягнення на нерухоме майно звертається у останню чергу.

Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Частинами 3 та 4 даної статті встановлено, що у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставленого третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

У такому випадку виконавцю, окрім надання відповідних документів обов`язково потрібно довести факт того, що у боржника недостатньо грошових коштів або рухомого майна, за рахунок яких можна задовольнити вимоги стягувача. Це обумовлено тим, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено черговість звернення стягнення на майно боржника, відповідно до якої стягнення на нерухоме майно звертається у останню чергу.

Приватний виконавець, звертаючись до суду із поданням про звернення стягнення на нерухоме майно, жодним чином не навів та не надав належних, достатніх та допустимих доказів відсутності або недостатності грошових коштів або рухомого майна у боржника за останній період за 2020-2022 роки, окрім 2017-2018 р.р., чи наявне у нього рухоме майно, чи перевірялись виявлені кошти та рахунки в банках, або інше майно . Також не наведено вчинення дій за період 2021-2022 р.р. із пошуку та з`ясування наявності у боржника грошових коштів. Посилання виконавця на виїзд боржника за кордон та ухилення від виконання рішення, не може слугувати єдиною підставою для звернення стягнення на майно. Крім того такі твердження не підтверджено належним чином.

Звертаючись до суду із поданням про звернення стягнення на нерухоме майно, приватний виконавець посилається на те, що постановою Одеського апеляційного суду від 15.12.2020 р. визнано недійсними договір дарування від 21.02.2015 р., посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачевою І.І. та договір дарування від 19.03.2016 р. посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пепеляшковою А.О., а перевіркою майнового стану боржника встановлено, що право власності на квартиру загальною площею 43,3 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 відсутні, право власності зареєстровано за ОСОБА_6 на підставі визнаних недійсними договорів.

На підставі ч.1 ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

За ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації. Зі змісту зазначених норм вбачається, що право власності на нерухоме майно виникає в особи з моменту його державної реєстрації.

Судом встановлено, що постановою Одеського апеляційного суду від 15.12.2020 року у справі №522/20291/17 визнано недійсними договір дарування від 21.02.2015 р., посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачевою І.І. та договір дарування від 19.03.2016 р. посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пепеляшковою А.О.

В той же час, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (із змінами, в редакції чинній на момент винесення постанови від 15.12.2020 р.) регулюються відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення, визнання та захисту державою таких прав. Дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав.

За ч.3 ст.26 Закону України Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на момент винесення постанови від 15.12.2020 р.) у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Судом не вбачається відомостей щодо звернення стягувача до суду с заявою про винесення додаткового рішення для вирішення вищевказаного питання.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, не підтвердження вчинення відповідних запитів для перевірки рахунків та іншого майна боржника за період 2020-2022роки, відсутні підстави для надання дозволу для звернення стягнення на незареєстроване майно боржника, оскільки у відповідності до вищезазначених норм, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Крім того це питання стосується виконання рішення суду по справі №522/20291/17.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, з урахуванням викладеного, виходячи зі встановлених обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви приватного виконавця.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.2-13, 43, 49, 77, 81, 89, 223, 247, 258, 260, 268, 354, ч.ч.10, 11 ст.440 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Подання приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Повний текст ухвали суду складено 03.01.202 3 року.

Суддя Л.В.Домусчі