Провадження № 2-о/537/63/2023
Справа № 537/1629/23
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.10.2023 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді - Фадєєвої С.О.,

за участі секретаря судових засідань Супруненко О.О.,

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_1 адвоката Шарової В.В.,

представника заінтересованої особи Крюківського відділу у місті Кременчуці Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області Твердоступ О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в окремому провадженні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області з заявою, де просить ухвалити рішення, яким встановити факт, що він постійно безвиїзно проживав на території України станом на 24.08.1991 по теперішній час. На обґрунтування заяви зазначив, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у Німеччині. У 1968 році разом з батьками переїхав до України на проживання у м. Кіровськ Луганської області. З 1971 по 1979 роки навчався в середніх школах № 8 та № 6 м. Кіровська, а по закінченню 8 класу вступив на навчання до ПТУ № 12 м. Кілія Одеської області. У м. Кілії у 1981 році у Кілійському РВВС Одеської області він отримав перший паспорт. Вказав, що після закінчення навчання у ПТУ з 1982 по 1984 роки він жив і працював у м. Старий Оскол Білгородської області, з 1984 по 1985 роки працював на шахті ім. Кірова в м. Кіровськ Луганської області. У період з 1985-1987 роки проходив службу у радянській армії. Після служби в армії знову працював на шахті ім.. Кірова в м. Кіровськ, у 1988 році був переведений на шахту «Первомайська» та проживав у АДРЕСА_1 . З 1993 по 2003 рік він працював у Ростовській області, потім повернувся і у 2004 році був засуджений Кіровським міським судом до 3 років позбавлення волі, покарання відбував у Полтавській ВК № 16 та Комсомольському виправному центрі № 36. У 2009 році був засуджений Попаснянським міським судом Луганської області до 8 років 6 місяців позбавлення волі, покарання відбував у Чурнухинській ВК № 23 Перевальського району, в 2015 році був переведений до Перевальської ВК № 15, де відбув термін ув`язнення. З 2018 по 2022 рік він проживав у м. Попасна Луганської області. На даний час, з 2022 року, проживає у АДРЕСА_2 . Вказав, що 06.10.2007 ним було загублено паспорт у м. Кіровськ Луганської області. У зв`язку з втратою паспорту він звернувся до правоохоронних органів, його заява була зареєстрована 13.12.2022 у журналі реєстрації заяв про втрату паспорта. До заяви про втрату паспорта він надав ксерокопію довідки про звільнення з місць позбавлення волі, видану Перевальською виправною колонією, яка знаходиться на окупованій території України та підпорядковується окупаційній владі. Вказав, що 13.12.2022 він звернувся до Крюківського відділу у м. Кременчуці УДМС у Полтавській області з заявою про внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру у зв`язку з оформленням паспорта громадянина України замість втраченого паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року. Відділом УДМС у м. Кременчук Полтавської області були проведені заходи з його, ОСОБА_1 , ідентифікації. За обліками Єдиної інформаційної автоматизованої системи управління міграційними процесами ДМС України не було встановлено інформації щодо нього. Паспортом громадянина України він не документувався, був документований паспортом громадянина СРСР зразка 1974 року. З урахуванням вищевикладеного просив заяву задовольнити, вказавши, що встановлення даного факту має юридичне значення, оскільки необхідне для отримання ним паспорту громадянина України.

Представником заінтересованої особи Крюківського відділу у місті Кременчуці Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області надані письмові пояснення, в яких представник зазначив, що 13.12.2022 ОСОБА_1 звернувся із клопотанням про внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру у зв`язку з оформленням паспорта громадянина України замість втраченого паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року. Крюківським відділом була оформлена заява-анкета та здійснено її розгляд. 26.01.2023 за результатами розгляду заяви-анкети у зв`язку з не встановленням належності до громадянства України прийнято рішення про відмову в оформленні паспорта громадянина України ОСОБА_1 . Вказав, що важливим етапом оформлення будь-якого паспортного документа є ідентифікація особи, без якої жодна особа не може бути документована. Рішення щодо оформлення документа або про відмову в його охопленні приймається за результатами ідентифікації та перевірки належності особи до громадянства України. Зазначив, що у разі відсутності відомостей про особу за даними Єдиного державного демографічного реєстру здійснюються перевірки документів та інформації, зазначеної заявником, шляхом надсилання запитів, зокрема, до Мін`юсту, органів ДФС, сервісного центру МВС та для отримання інформації з наявних державних та єдиних ресурсів, інформаційних баз, картотек, у тому числі фотозображення особи, яка дасть змогу ідентифікувати особу. У випадках, коли за результатами перевірок інформація щодо особи підтверджується, проте фотозображення відсутнє, з метою встановлення особи проводиться опитування родичів, сусідів. Вказав, що заявнику для оформлення паспорта необхідно пройти процедуру встановлення належності до громадянства України. Питання громадянства України регулюється Законом України «Про громадянства України» та Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень. Зазначив, що Кілійським відділом ГУДМС в Одеській області повідомлено, що ОСОБА_1 паспортом громадянина України не документувався, був документований паспортом громадянина СРСР зразка 1974 року. Зареєстрованим та знятим з реєстрації місця проживання у м. Кілія та Кіліському районі заявник не значиться. В результаті проведених перевірок, відповідно до порядку оформлення паспорту громадянина України, особу заявника ОСОБА_1 встановлено, перебування його у громадянстві колишнього СРСР підтверджено, але не встановлено належності до громадянства України згідно ст. 3 Закону України «Про громадянства України», а саме не встановлено постійне проживання ОСОБА_1 на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 року на території України або проживання на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року). Також не встановлено внесення напису «громадянин України» до паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року та інформації про набуття громадянства України відповідно до законів України та міжнародних договорів України, тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 було відмовлено.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 адвокат Шарова В.В. підтримала та уточнила заяву, просила встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Потсдам (Німеччина), на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року. Вказала, що зібраними доказами підтверджується факт постійного проживання ОСОБА_1 у вказаний період на території України. У зв`язку з тим, що територія, на якій постійно проживав заявник на даний час тимчасово окупована, надати інші письмові докази можливості немає.

Заявник в судовому засіданні заяву підтримав в повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у її тексті. Додатково пояснив, що 24.02.1981 по досягненню 16-річного віку він отримав паспорт зразка СРСР, по досягненню ним 25-річного віку була вклеєна фотографія у паспорт. З кінця приблизно 1985 року до 1993 року, в тому числі і станом на 1991 рік, він постійно проживав та працював на шахті на території України, а саме у м. Золоте Луганської області ( АДРЕСА_3 ), що недалеко від м. Кіровськ Луганської області (після перейменування Голубівка). Після 1993 року він деякий час працював у РФ. Після повернення на батьківщину він декілька разів був засудженим за вчинення злочинів, відбував покарання в місцях позбавлення волі. Паспорт зразка СРСР він загубив приблизно десь в 2007 році. Вказав, що він був одружений, в нього є дочка ОСОБА_2 , проте з нею він зв`язок не підтримує, наскільки йому відомо донька до війни проживала за межами України. Зазначив, що оскільки він постійно проживав на території, яка на даний час тимчасово окупована, ні з сусідами, ні із знайомими він стосунки не підтримує. Громадянства іншої країни не набував.

Представник заінтересованої особи Крюківського відділу у місті Кременчуці Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала, просила при ухвалені рішення врахувати письмові пояснення.

Допитаний в судовому засіданні в режимі відеоконференції свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що ОСОБА_1 є його старшим братом по матері. Їхня мати - ОСОБА_4 . Зазначив, що і він, і ОСОБА_1 станом на 1991 рік проживали за різними адресами, оскільки брат на той час вже був дорослим, проживав окремо, недалеко від них,і працював на шахті, а він, свідок, ще вчився та проживав із батьками в м. Кіровськ. Його брат, ОСОБА_1 часто приходив до них додому. Точної адреси, де проживав брат, він не пам`ятає. Оскільки між ними значна різниця у віці, часто вони не спілкувалися.

Вислухавши заявника, його представника адвоката Шарову В.В., свідка ОСОБА_3 , вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до п.1 постанови № 5 від 31.03.1995 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України«Про громадянствоУкраїни» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону. Так, відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є:1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України. Оскільки ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України для встановлення належності до громадянства України, вказаний факт підлягає встановленню на підставі статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України «Про громадянство України».

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року (частина друга статті 3 Закону України «Про громадянство України»).

Відповідно до підпункту «а» пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженогоУказом Президента від 27 березня 2001 року № 215/2001, (далі - Порядок), встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Згідно пункту 8 Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

У відповідності до п.44 Порядку у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Таким чином відповідно до положень Закону України «Про громадянствоУкраїни» і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду. Подібні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 522/20494/18 (провадження № 61-6498св20), від 05.04.2021 у справі № 523/14707/19 (провадження № 61-16116св20).

Згідно п.3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України» безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття громадянства України. Стаття 1 Закону України «Про громадянство України» дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Не є порушенням вимоги про безперервне проживання виїзд особи за кордон у службове відрядження, на навчання, у відпустку, на лікування за рекомендацією відповідного медичного закладу або зміна особою місця проживання на території України. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або мають військовий квиток, виданий іноземцю чи особі без громадянства, які в установленому порядку уклали контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту або Національній гвардії України, або мають посвідчення біженця чи документ, що підтверджує надання притулку в Україні.

З матеріалів справи вбачається, що 13.12.2022 ОСОБА_1 звертався до Крюківського відділу у м. Кременчуці УДМС у Полтавській області з заявою-анкетою № 8471635 для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру у зв`язку з оформленням паспорта громадянина України замість втраченогосерії НОМЕР_1 , виданого 24.02.1981 Кілійським РВВС в Одеській області. До даної заяви-анкети ОСОБА_1 була надана заява про втрату або викрадення паспорта, в якій ним було зазначено, що паспорт колишнього СРСР ним було втрачено у 2007 році в м. Кіровськ Луганської області.

У зв`язку з отриманою вищевказаною заявою начальником Крюківського районного відділу у місті Кременчуці УДМС у Полтавській області були скеровані запити до ГУ (У)ДИС України в областях, ЦМУ ДМС у м. Києві і Київській області щодо перевірки за архівним та діючими обліками факту реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання, документування паспортом громадянина колишнього СРСР, паспортом громадянина України ОСОБА_1 . Згідно із отриманими відповідями ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим/знятим із реєстраційного обліку не значиться, паспортом громадянина України не документувався. При цьому відповідно до листа УДМС в Луганській області від 17.06.2017 Кіровський МС УДМС в Луганській області ліквідований, печатки та штампи визнані недійсними, доступ до картотеки заяв про видачу паспортів відсутній, ОСОБА_5 прибутків і видатків бланків паспортів залишилась на непідконтрольній українській владі території України, надати інформацію про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання особи, відомості ф-1 немає можливості.

Згідно повідомлення з Кілійського відділу Державної міграційної служби України в Одеській області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортом громадянина України Кілійським відділом не документувався, був документований паспортом громадянина СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_2 , виданий Кілійським РВВС в Одеській області 24.02.1981 у зв`язку з досягненням віку; зареєстрованим та знятим з реєстрації місця проживання у м. Кілія та Кілійському районі не значиться. З долученої до відповіді з Кілійського відділу Державної міграційної служби України в Одеській області форми № 1 і заяви про видачу паспорту № 5133U-32A-12_00011099 вбачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Потсдам Німеччина, його батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . На підставі вищевказаної заяви ОСОБА_1 було 24.02.1981 видано паспорт зразка СРСР серії НОМЕР_3 .

Державним навчальним закладом «Кілійський професійний ліцей» Департаменту освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації підтверджено навчання ОСОБА_1 в СПТУ № 12 в період з 01.09.1979 до 17.07.1982, відомості щодо реєстрації місця проживання під час навчання не збереглися.

З копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №81 вбачається, що 15.03.1985 року було укладено шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (за паспортом НОМЕР_3 , виданим 24.02.1981 ОВС Кіровського райвиконкому місце проживання: АДРЕСА_4 ), уродженцем м. Постадм та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою м. Кіровськ Луганської області. Даний шлюб було розірвано 24.03.1994 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського міського управління юстиції у Луганській області. З копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Кіровськ Луганської області народилася ОСОБА_9 , її батьками є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Інші актові записи стосовно ОСОБА_1 відсутні.

Згідно висновку Крюківського відділу у м. Кременчуці УДМС у Полтавській області за результатами проведення процедури встановлення особи ОСОБА_1 в ІКС «Інформаційний портал Національної поліції України» виявлено фотозображення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке відповідає особі заявника, у розшуку не перебуває, фотозображення при отриманні 24.02.1981 першого паспорта, а також при вклеюванні 28.02.1989 додаткової фотокартки при досягненні 25-річного віку відповідає особі заявника. Згідно довідки № 248-20122022/53210, довідки №550аз/27/01/3-2023 Департаменту інформаційно-аналітичної підтримки ОСОБА_1 раніше судимий: 27.10.2004 Кіровським міським судом Луганської області за ст..297 КК України до 3 місяців арешту; 01.02.2006 року Кіровським міським судом Луганської області за ч. 1 ст. 186, ст. 297, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 12.12.2006 року невідбута частина строку покарання замінена більш м`яким у вигляді обмеження волі; 03.06.2009 Кіровським міським судом Луганської області за ч.1 ст.309 , ст..75 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік; 20.04.2010 Попаснянським районним судом Луганської області за ч.2 ст. 121 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі. Адресою проживання зазначені кв. АДРЕСА_5 .

Свідок ОСОБА_3 , який відповідно до вимог ЦПК приведений до присяги свідка та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази, підтвердив, що ОСОБА_1 є його рідним братом по матері, що також підтверджується письмовими доказами, та станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року проживав у Луганській області, тобто в Україні.

Отже, з встановлених судом обставин та проаналізованих доказів, вбачається, що на момент 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року ОСОБА_1 постійно проживав в м. Золоте Луганської області, що є територією України. Таким чином, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження представленими доказами факт проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року.

Даний факт має для заявника юридичне значення, від нього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, водночас він не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вимоги ОСОБА_1 щодо його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року є обґрунтованими й підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 259, 263-265, 268, 315, 319 ЦПК України, Законом України «Про громадянство України», суд,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Потсдам, Німеччина на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О. Фадєєва

Повний текст рішення складено 02.11.2023