ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 642/2858/20 Номер провадження 22-ц/814/893/23Головуючий у 1-й інстанції Бородіна О.В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Прядкіна О.В., Чумак О.В.,

секретар Стеценко В.С.,

з участю ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 адвоката Лебедєва Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у місті Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 28 липня 2021 року, постановлене суддею Бородіною О.В.,

у справі за позовом керівника Харківської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, про визнання правочинів недійсними, визнання спадщини відумерлою та передачу їх у власність територіальної громади,

в с т а н о в и в

02.06.2020 керівник Харківської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Харківської міської ради звернувся в суд із указаним позовом. Просить визнати недійсними: довіреність від 02.04.2019, посвідчену приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Лещенко Л.В. за реєстрі №49, якою ОСОБА_5 уповноважила ОСОБА_4 продати квартиру АДРЕСА_1 ; договір купівлі-продажу від 08.04.2019, посвідчений приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Лещенко Л.В., зареєстрований в реєстрі за №527; договір купівлі-продажу від 08.04.2019, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., зареєстрований в реєстрі за №1357. Крім того, просить визнати спадщину у вигляді квартири АДРЕСА_1 , яка відкрилася після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , відумерлою, та передати її у власність територіальної громади м.Харкова в особі Харківської міської ради.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів Слідчого управління ГУ НП в Харківській області за процесуального керівництва прокуратури Харківської області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №000397, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань від 26.03.2019, за фактом того, що невстановлені особи шахрайським шляхом із використанням підроблених документів заволоділи житловими квартирами у м.Харкові, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3, 4 ст. 190, ч.4 ст.358 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 на праві власності належала кв. АДРЕСА_2 . ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 однак 02.04.2019 приватним нотаріусом Зміївського нотаріального округу Лещенко Л.В. посвідчено довіреність, якою ОСОБА_5 уповноважила ОСОБА_4 підготувати необхідні документи та продати вказану квартиру. Останній на підставі зазначеної довіреності продав цю квартиру ОСОБА_3 згідно договору купівлі-продажу від 08.04.2019, та в той же день ОСОБА_3 продав квартиру ОСОБА_2 .

Зазначені довіреність та договори купівлі-продажу на підставі ст.ст.203, 215,216 ЦК України є недійсними, а спірна квартира має ознаки відумерлої спадщини, оскільки після смерті власника квартири ОСОБА_5 відсутні спадкоємці. Тому на підставі ст.1277 ЦК України прокурор просить визнати цю спадщину відумерою та передати у власність територіальної громади м.Харкова.

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 28.07.2021 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано недійсною довіреність від 02.04.2019, видану від імені ОСОБА_5 , яка уповноважує ОСОБА_4 продати квартиру АДРЕСА_1 , посвідчену приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Лещенко Л.В., яка зареєстрована в реєстрі за №527.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 08.04.2019, посвідчений приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Лещенко Л.В., який зареєстрований в реєстрі за №527. Визнано спадщину у вигляді квартири АДРЕСА_1 , яка відкрилася після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , відумерлою, та передати її у власність територіальної громади м.Харкова в особі Харківської міської ради. В іншій частині позову було відмовлено.

Рішення вмотивовано тим, що у зв`язку зі смертю правоздатність ОСОБА_5 та її право власність на квартиру припинилися, а тому довіреність, посвідчена від її імені після смерті є недійсною. Послідуючий правочин відчуження спірної квартири на підставі недійсної довіреності є таким, що вчинений без належного обсягу цивільної дієздатності та не може створювати будь-яких правових наслідків, а отже є недійсним.

Оскільки після укладення недійсного правочину було укладено інший правочин, тому визнання його недійсним є неналежним способом захисту порушеного права. Належним способом буде пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача спірного майна з підстав, передбачених ст.ст.387, 388 ЦК України. Тому позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 08.04.2019, укладеного між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 є безпідставними, позивачем обрано невірний спосіб захисту, тому в цій частині районний суд відмовив у позові.

Враховуючи відсутність спадкоємців ОСОБА_5 , її спадкове майно є відумерлою спадщиною та підлягає переходу у власність територіальної громади в особі Харківської міської ради.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Посилається на неповне з`ясуванні обставин справи, невірне застосуванням норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду в частині задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову, а в іншій частині - залишити без змін.

Вважає, що рішення суду ґрунтується на припущеннях. Оскільки слідство по кримінальному провадженню №0000397 за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами шахрайським способом спірної квартири триває, вирок суду щодо винних осіб відсутній, тому надані прокурором докази не є належними доказами, з якими закон пов`язує можливість визнання договорів недійсними із застосуванням відповідних правових наслідків. За таких обставин прокурор передчасно звернувся до судуз указаним позовом та обрав неналежний спосіб захисту порушеного права.

Зазначає, що він, ОСОБА_6 , є добросовісним набувачем, а тому, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, не може відповідати у зв`язку з бездіяльністю влади в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном. Факт незаконного відчуження та допущення продажу квартири не може породжувати правових наслідків для добросовісного набувача, адже він, укладаючи угоду купівлі-продажу квартири із ОСОБА_3 мав усі підстави розраховувати, що він набуває право власності на нерухоме майно на підставі законних документів у його власника, оскільки вони отримані від органів державної влади у межах повноважень цих органів.

Доводить, що прокурор перебирає на себе повноваження, не передбачені нормами закону, та фактично ставить питання зі спливом значного періоду часу про перегляд правомірності придбання майна певними особами. Звертає увагу на те, що у зверненні керівника Харківської місцевої прокуратури №1 до Харківського міського голови, датованому 01.06.2020, прокурор проінформував про вже фактично прийняте рішення про звернення до суду з позовом, і з цього звернення не вбачається, що позов буде пред`явлено прокурором через неможливість Харківської міської ради самостійно захистити інтереси територіальної громади.

Заперечує наявність підстав представництва прокурора у цій справі. При зверненні до суду в інтересах міської ради прокурор повинен довести підвищений інтерес громадськості до предмету спору і це надає йому право звертатися до суду для захисту відповідних публічних інтересі держави. За відсутності обґрунтованості участі прокурора у судовому процесі порушено принцип рівності сторін при розгляді спору.

З огляду на доводи прокурора про те, що на час укладення договору купівлі-продажу квартири від 08.04.2019, укладеного між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не був власником квартири та не мав правових підстав для укладення договору, тобто розпорядився чужою власністю, такий правочин в силу ст.228 ЦК України є нікчемним і визнання його недійсним у судовому порядку не вимагається. Відтак, пред`явивши вимогу про визнання недійсним наступного правочину щодо відчуження спірної квартири, прокурор обрав неналежний спосіб захисту порушеного права.

Посилаючись на положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції та практику Європейського суду, заперечує правомірність втручання держави у право на мирне володіння майном.

Вважає, що надані прокурором докази до позову є неналежними та недопустимими, а рішення побудовано виключно на припущеннях.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 24.09.2021 відкрито апеляційне провадження по даній справі; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 24.09.2021.

07.10.2021 до Харківського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від керівника Харківської місцевої прокуратури №1 (з 15.03.2021 Шевченківська окружна прокуратура м.Харкова), в якому прокурор заперечив доводи апеляційної скарги просить відмовити у її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду Полтавському апеляційному суду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 28.02.2023 справа прийнята до провадження та призначена до судового розгляду.

09.11.2023 до Полтавського апеляційного суд надійшло клопотання Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про відкладання розгляду справи з підстав неможливості представника управління взяти участь у цьому судовому засіданні.

Вирішуючи заявлене клопотання, колегія суддів не вбачає підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

За змістом позиції Верховного Суду, сформованої у справі від 01.10.2020 №361/8331/18, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

У цій справ виклик третьої особи Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради здійснено в порядку ч.13 ст.128 ЦПК України, поважність причин неявки представника третьої особи судом апеляційної інстанції не встановлена та зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), розгляд апеляційним судом справи у відсутності представника третьої особи не призведе до порушення її права на справедливий суд у межах розумних строків судового провадження.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та заслухавши пояснення учасників справи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що квартира АДРЕСА_1 ) належить ОСОБА_5 відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 12.03.1998, реєстраційний № НОМЕР_1 , виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду./а.с.27 т.1/

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, що підтверджується актовим записом про смерть №1262 від 22.01.2019 Харківського міського відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області./а.с.29 т.1/

Відповідно до повідомлення Другої Харківської міської державної нотаріальної контори від 15.04.2020 №518/01-16, після ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа не заводилася, заяви про прийняття або про відмову від спадщини не подавалися, свідоцтво про право на спадщину не видавалося, заповіт від імені ОСОБА_5 не посвідчувався./а.с.30-32 т.1/

02.04.2019 приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Лещенко Л.В. посвідчено та зареєстровано у реєстрі за №491 довіреність, якою ОСОБА_5 уповноважила ОСОБА_4 підготувати необхідні документи для договору купівлі-продажу та продатиквартиру №26 будинку АДРЕСА_3 ./а.с.15 т.1/

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 08.04.2019, посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області, зареєстрованого в реєстрі за №527, ОСОБА_7 , в інтересах якої на підставі вказаної довіреності діє ОСОБА_4 , продала, а ОСОБА_3 купив квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 ./а.с.16 т.1/

Відповідно до договору купівлі-продажу від 08.04.2019, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Остапенко Є.М., зареєстрованого в реєстрі за №1357, ОСОБА_3 продав кв. АДРЕСА_1 ОСОБА_2 /а.с.17-18 т.1/

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що довіреність, на підставі якої були укладено договір купівлі-продажу спірної квартири, видана після смерті довірителя ОСОБА_5 , тобто після припинення її правоздатності що, є підставою для визнання такої довіреності та договору недійсними. Зважаючи на відсутність спадкоємців як за заповітом, так і за законом, спадкове майно, тобто спірна квартира, яка залишилася після смерті ОСОБА_5 , є відумерлою спадщиною та підлягає переходу у власність територіальної громади в особі Харківської міської ради.

Відмовляючи у позовних вимогах щодо визнання недійсним наступного договору купівлі-продажу від 08.04.2019, за яким спірну квартиру купив ОСОБА_2 , районний суд виходив з того, що прокурор обрав неналежний спосіб захисту, оскільки в даному випадку ефективним способом захисту порушеного права має бути віндикаційний позов в порядку ст.ст.387, 388 ЦК України про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками районного суду, оскільки вони ґрунтуються на повно з`ясованих фактичних обставинах справи та вірно застосованих нормах матеріального і процесуального права.

При цьому апеляційний суд враховує наступне.

Стаття 25 ЦК України визначає поняття цивільної правоздатності фізичної особи. Відповідно до положень частини 1, 2, 4 названої норми здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті.

Згідно ст.30 ЦК України цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно частин першої-третьої, п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч.1 ст.215 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Згідно ч.1 ст.626, ч.1 ст.627, ч.2 ст.207 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Статтею 244 ЦК України передбачено, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Згідно з п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється, зокрема, у разі смерті власника.

Встановивши, що ОСОБА_5 , якій належала спірна квартира, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже, її правоздатність та право власності на квартиру припинилося у зв`язку зі смертю, районний суд дійшов обґрунтованого та законного висновку про те, що довіреність від 02.04.2019, яка посвідчена після смерті довірителя, якою вона уповноважила ОСОБА_8 підготувати необхідні документи для договору купівлі-продажу та належну їй квартиру за ціну та на умовах на свій розсуд, - є недійсною.

Реєстрація права власності квартири АДРЕСА_1 , яка відбулась на підставі договору купівлі-продажу від 08.04.2019, посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Лещенко Л.В та зареєстрованого в реєстрі за №527, за ОСОБА_3 суперечить закону, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_4 не мав повноважень від імені та в інтересах ОСОБА_5 укладати договір купівлі-продажу. Тому вказаний договір купівлі-продажу квартири від 08.04.2019 правомірно визнаний судом першої інстанції недійсним.

Висновок районного суду щодо відмови у визнанні недійсним договору купівлі-продажу спірного об`єкта нерухомості, укладеного після першого недійсного правочину, є правильним. При цьому суд першої інстанції обґрунтовано застосував практику касаційного суду.

Зокрема, відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17.12.2014 у справі №6-140 цс14, власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно відтого, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. Захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.1277 ЦК України, разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Районний суд, встановивши відсутність спадкоємців ОСОБА_5 як за заповітом, так і за законом, дійшов обґрунтованого висновку, що спадкове майно, яке залишилося після смерті останньої, є відумерлим та підлягає переходу у власність територіальної місцевої громади в особі Харківської міської ради, інтереси якої представляє прокурор.

Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до незгоди з судовим рішенням, заперечення належності доказів, на підставі яких суд вірно встановив фактичні обставини справи та застосував відповідні норми права, що регулюють спірні правовідносини.

Апеляційний суд визнає неспроможними доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду ґрунтується на припущеннях, оскільки слідство по кримінальному провадженню №0000397 за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами шахрайським способом спірної квартири триває, вирок суду щодо винних осіб відсутній.

Правовими підставами позовних вимог про визнання правочинів недійсними прокурором визначено недодержання в момент вчинення правочинів вимог, встановлених ч.ч.1-3,5,6 ст.203 ЦК України, оскільки на момент вчинення правочину, а саме видання довіреності від імені ОСОБА_5 , яка уповноважила ОСОБА_4 підготувати документи та здійснити продаж квартири, вона, власник цієї квартири, була померлою, а отже її правоздатність та дієздатність припинена. Тому укладення договору купівлі-продажу на підставі недійсної довіреності є незаконним та за наслідком такий правочин є недійсним.

Кримінальне провадження, яке триває, не впливає на правові наслідки, що склалися в розрізі цивільно-правових відносин щодо незаконного відчуження спірної нерухомості та його результати матимуть значення для осіб, які незаконно набули у власність спірне майно.

Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми доказами є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Надані прокурором докази є належними доказами обставин, з якими закон пов`язує можливість визнання договорів недійсними із застосуванням відповідних правових наслідків.

Не заслуговують на увагу та відхиляються колегією суддів доводи апеляційної скарги щодо добросовісності набуття у власність спірної квартири та заперечення настання негативних наслідків для добросовісного набувача при незаконному відчуженні квартири, оскільки такі наслідки передбачені законом (ст.ст.387,388 ЦК України).

Також апеляційний суд відхиляє як безпідставні доводи апеляційної скарги, в яких відповідач заперечує наявність підстав представництва прокурора у цій справі.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Районний суд в оскаржуваному рішенні надав правильну оцінку заявленим прокурором в обґрунтування позову обставинам. Факт незвернення до суду Харківської міської ради з позовом для захисту інтересів територіальної громади (збереження та примноження комунальної власності,створення умов для ефективного її використанняу зв`язку з реалізацією державної політики в сфері забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов) свідчить про те, що зазначений орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження.Тому прокурормає обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.10.2019 у справі №903/129/18.

Доводи апеляційної скарги, якими відповідач заперечує правомірність втручання держави у право на мирне володіння майном з посиланням на положення Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,колегія суддів відхиляє.Оскільки тлумачення положень статті 1277 ЦК України свідчить, що обставини добросовісності останнього власника нерухомого майна та виправданості втручання держави в його право мирного володіння майном при вирішенні питання про визнання спадщини відумерлою встановленню та оцінці судом не підлягають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,368, 374,375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о ви в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 28 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13.11.2023.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді О.В. Прядкіна

О.В. Чумак