РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

в складі головуючого судді - Лєдньова Д.М.

при секретарі - Заріцькому О.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визначення частки у праві спільної сумісної власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась в суд із позовом, в якому, вказуючи на порушення її прав як співвласника майна квартири АДРЕСА_1 , що належить учасникам на праві спільної сумісної власності, просить визначити розмір часток кожного зі співвласників - по 1/6.

Ухвалою суду від 02.10.2023 року по справі відкрите спрощене позовне провадження з повідомленням сторін.

В судове засідання від 25.10.2023 року позивач надала заяву про можливість слухання справи у її відсутності.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності учасників на підставі ст.211, п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованої станом на 11.07.2022 року, власниками квартири АДРЕСА_1 (без визначення часток) є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 (відповідно до наданої ВОМІРМП УДМС України в Житомирській області інформації щодо зареєстрованого місця проживання прізвище змінено на ОСОБА_6 .

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (частина перша статті 386 ЦК).

Відповідно до частин першої-другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.

У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Згідно частин першої-третьої статті 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що рівність часток співвласників у спільній сумісній власності презюмується,

Судом досліджено обставини справи та установлено, що між сторонами склались відносини, за яких вони не можуть за спільною згодою у позасудовому порядку визначити частки кожного з співвласників у спільному сумісному майні, тому, оскільки визначення судом частки позивача у праві спільної сумісної власності у спірній квартирі є ефективним засобом захисту права, суд ввжаєа необхідним задовольнити позов.

Керуючись ст.ст. 258-279 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні часткою у майні та визначити частку у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 по 1/6 частині за ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 , проживає: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 (РНКОПП НОМЕР_2 , проживає: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (РНКОПП НОМЕР_3 , проживає: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_4 (РНКОПП НОМЕР_4 , проживає: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_5 (РНКОПП НОМЕР_5 , проживає: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_6 (РНКОПП НОМЕР_6 , проживає: АДРЕСА_2 ).

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Д.М.Лєдньов