ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/9396/23Головуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л.
Провадження № 22-ц/817/881/23 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

за участю секретаря Іванюти О.М. та сторін: представника ДП Фаворит-2 ПП Дружба сервіс-житло 1- Пукала І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/9396/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 серпня 2023 року, ухваленого суддею Дзюбечем В.Л., за позовом ОСОБА_1 до ДП Фаворит-2, ПП Дружба сервіс-житло 1, про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

у травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ДП «Фаворит-2» ПП «Дружба сервіс-житло 1», у якому просив зобов`язати відповідача в місцезнаходження: м. Тернопіль вул. Макаренка, 4, видалити сторонні предмети і відходи - перестінки із легкозаймистих матеріалів деревини, картону які розміщені в загальному коридорі, меблі, коробки, пінопласти та ін., а також тих, що зображені на фотофіксації, по праву сторону в загальному коридорі на 2 поверсі в 1 під`їзді, які в порушення Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій ігноруються відповідачем, утримувані в місцях де це заборонено, також які погіршують умови проживання (затінення загального коридору, неможливість провітрювання (п. 3.1.4 Правил утримання, порушення Правил утримання, пожежну небезпеку особливо під час військового стану).

В обґрунтування вимог посилався на те, що відповідач, як підрядник та виконавець послуги по управлінню (утримання) будинку зобов`язаний вивезти сміття, а тому на нього покладається відповідальність за невиконання зобов`язань.

У додатковій заяві, яка подана до суду, вказав, що враховуючи те, що відповідач неналежним чином виконує покладені на нього обов`язки щодо утримання будинку, тому просить зобов`язати відповідача відкликати заяву про видачу судового наказу по справі № 607/6679/23, оскільки він заявлений по його ймовірному боргу стосовно утримання житлового будинку по АДРЕСА_1 на неналежну сторону ОСОБА_2 , що є втручанням відповідача у особисте життя позивача, передаванням його ймовірного боргу незаконно до неналежної сторони і тому просить заборонити відповідачу заявляти до стягнення платежі, допоки не вирішено питання про усунення захаращень за місцем його проживання.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 серпня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ДП Фаворит-2 ПП Дружба сервіс-житло 1, ПП Дружба сервіс-житло 1 про зобов`язання вчинити дії відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 серпня 2023 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що рішення суду першої інстанції є незаконне та необґрунтоване.

Зазначає, що суд першої інстанції не задовольняючи клопотання про долучення та розгляд по справі його розмови зі службовцем неправильно визначив правосуб`єктність, оскільки ОСОБА_3 є юридичною особою, а не фізичною, що не відповідає диспозиції ст. 40 Конституції України.

Вказує на те, що державними службовими особами пожежної організації та їхніми листами у справі доведений факт наявності вбудованої шафи в публічних місцях, яку зобов`язаний видаляти відповідач, що підтверджено листом із приписом від пожежної організації відповідачеві, який перебуває у нього на виконанні. Відповідач жодних документів по його виконанню не надав суду, тому зобов`язання зберігається за ним.

ДП Фаворит-2 подало відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 у якому зазначили, що оскаржуване рішення постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права та апелянтом не наведено жодних вагомих підстав для його скасування.

Вказують на те, що твердження у апеляційній скарзі про наявність шаф на загальному коридорі є безпідставними, оскільки спростовуються листом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області за № 64001-2910/6418/2 від 07.06.2023 року, який знаходиться у матеріалах справи.

Зазначають, що відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_4 щодо дослідження звукозапису телефонної розмови, судом правильно застосовано ч. 8 ст. 7 ЦПК України.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, однак, в апеляційній скарзі зазначив, що просить розглянути справу на основі наявних матеріалів. Навіть у випадку відсутності сторін, справу розглядати у його відсутності.

Щодо розгляду справи на 07 листопада 2023 року ОСОБА_1 був повідомлений, що підтверджується надісланим на електронну адресу клопотання про ухвалення рішення.

Представник ДП Фаворит-2 ПП Дружба сервіс-житло 1 Пукало І.М. у судовому засіданні апеляційної скарги не визнав, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 .

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено те, що позивач ОСОБА_1 проживає та зареєстрований у багатоквартирному будинку за адресою АДРЕСА_1 та є споживачем житлово-комунальних послуг, які надає ДП Фаворит-2 ПП Дружба сервіс-житло 1.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив із того, що заявлені позивачем позовні вимоги в частині усунення захаращень, усунення порушень, які стосуються затінення загального коридору, його провітрювання, а також порушення Правил протипожежної безпеки та Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій є недоведеними.

Позивачем не доведено факту неналежного виконання відповідачем покладених на нього обов`язків щодо утримання житлового будинку по АДРЕСА_1 , а саме, приміщень загального користування.

Долучені позивачем до позовної заяви письмові матеріали, фотофіксація приміщень загального користування, а саме коридорів, є неналежними доказами, оскільки із них неможливо зрозуміти, коли саме вони виконувались, у якому приміщенні, а тому суд обґрунтовано не взяв такі до уваги.

Задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобов`язання відповідача відкликати заяву про видачу судового наказу, а також заборони звертатись до суду за захистом порушених прав є порушенням права відповідача на звернення до суду за захистом порушених прав та суперечить положенням ст. 4 ЦПК України, а тому у задоволенні вказаних позовних вимог слід відмовити.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

Послуга з управління багатоквартирним будинком включає:

забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо;

купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;

поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку.

Даний перелік є вичерпним і не передбачає додаткових зобов`язань, якщо це не передбаченого договором про послугу з управління багатоквартирним будинком.

У частині першій статті 177 ЖК Української РСР визначено, що громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, обережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на садових клітках та в інших місцях загального користування.

Відповідно до абзацу першого пункту 1.4.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 № 76 власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов`язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

Тобто, обов`язок щодо приведення у попередній стан переобладнаного приміщення виникає у власника такого приміщення, у разі, коли переобладнання призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19) зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Як вбачається із матеріалів справи, листом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області № 64001-2910/6418/2 від 07.06.2023 року зазначено, що за фактом проведеного огляду встановлено, що на загальному коридорі розміщено дві шафи, які представники ДП Фаворит-2 зобов`язались розібрати та винести. В кінці коридору встановлено двоє дверей, одні з яких є вхідними дверима до житлової квартири АДРЕСА_2 . Щодо шаф розміщених в загальному коридорі, 06.06.2023 року працівниками ДП Фаворит-2 їх було демонтовано, що стверджується листом за № 64 від 07.06.2023 ( а.с. 50).

Отже, посилання апелянта на те, що службовими особами пожежної організації доведений факт наявності вбудованої шафи, та що коридори загального користування захаращені шафами не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються вищевказаним листом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області.

Жодних інших доказів з приводу того, що в загальному коридорі є самовільно спорудженні перестінки, розміщені меблі, коробки, пінопласт позивачем суду не було надано, а долучені позивачем до позовної заяви фотофіксація приміщень загального користування, а саме коридорів, є неналежними доказами, оскільки із них неможливо зрозуміти, коли саме вони виконувались, у якому приміщенні і з вказаних фотографій не вбачається, що в коридорі загального користування знаходяться коробки, пінопласт, тощо.

Отже, позивачем не доведено факту неналежного виконання відповідачем покладених на нього обов`язків щодо утримання житлового будинку по АДРЕСА_1 , а саме, приміщень загального користування.

Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не задоволено клопотання позивача про долучення та розгляд розмови зі службовцем та неправильно визначено правосуб`єктність ОСОБА_3 , оскільки судом першої інстанції правильно застосовано норму частини восьмої статті 7 ЦПК України, відповідно до якої записи телефонних розмов можуть бути оголошені у судовому засіданні лише за згодою осіб, визначених Цивільним кодексом України.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 серпня 2023 року залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 серпня 2023 року залишити без змін.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 10 листопада 2023 року.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: О.З. Костів

М.В. Хома