КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Гаращенка Д.Р., Олійника В.І., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 03 серпня 2023 року про визнання неподаною та повернення позовної заяви позивачу у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрпошта» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17 березня 2023 року вказаний позов передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05 червня 2023 року вказану заяву залишено без руху та надано стороні позивача строк для усунення недоліків.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 03 серпня 2023 року позовну заяву визнано не поданою та повернуто позивачу.

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 03 серпня 2023 року, що перешкоджає подальшому провадженню у справі та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Скаржник вважає, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції безпідставною та необгрунтованою та такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, направлена на порушення права позивача на захист своїх законних прав та інтересів у суді.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги скаржник зазначив те, що позовна заява повністю відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України. Вважає висновок суду першої інстанції щодо необхідності зазначення ціни позову - необгрунтованим, оскільки вимога про відшкодування моральної шкоди не є вимогою матеріального характеру.

Також вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про те, що у позовній заяві відсутні відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, про вжиття заходів забезпечення позову, попередній розрахунок суми судових витрат, оскільки на думку скаржника, такі відомості не є обов`язковими і зазначаються лише при необхідності.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про визнання неподаною та повернення позовної заяви позивачу, суд першої інстанції виходив із ч. 3 ст. 185 ЦПК України та обгрунтовував свої висновки тим, що позивачем не усунуто вказані в ухвалі від 05 червня 2023 року недоліки, а отже не виконано вимоги пп. 3, 5,6-9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем копії ухвали.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала суду про залишення позовної заяви без руху, як й інші судові рішення, має бути якісною, чіткою, зрозумілою стороні, якій запропоновано усунути недоліки позовної заяви (правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 20 липня 2022 року у справі № 215/1484/20, від 24 травня 2023 року в справі № 757/31644/21-ц).

Встановлено, що у березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства «Укрпошта» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди.

В прохальній частині позивач просив суд:

1) визнати протиправними дії АТ "Укрпошта" щодо зловживання монопольним становищем;

2) визнати протиправними дії АТ "Укрпошта" щодо встановлення оплати за філателістичний абонемент;

3) визнати протиправними дії АТ "Укрпошта" щодо відмови у заміні товару неналежної якості;

4) визнати протиправними дії АТ "Укрпошта" щодо нав'язування непотрібного товару;

5) визнати недійсним окремі положення Порядку обслуговування клієнтів за філателістичним абонементом, які містять вимоги щодо обов'язкового придбання комплектів товару, встановлення необгрунтованої оплати за абонемент, встановлення обмежених термінів оплати за товар, які викликані зловживанням монопольним становищем;

6) зобов'язати АТ "Укрпошта" привести Порядок обслуговування клієнтів за філателістичним абонементом у відповідність до законодавства України шляхом виключення протиправних вимог щодо обов'язкового придбання комплектів товару, встановлення необгрунтованої оплати за абонемент, встановлення обмежених термінів оплати за товар;

7) зобов'язати АТ "Укрпошта" повернути позивачу зайво сплачені йому 480 грн за ненаданий товар;

8) зобов'язати АТ "Укрпошта" здійснити заміну товару неналежної якості;

9) зобов'язати АТ "Укрпошта" продавати позивачу поштові марки та інший товар згідно його потреб;

10) стягнути з АТ "Укрпошта" на користь ОСОБА_1 на відшкодування завданої моральної шкоди 193 100 грн 50 коп..

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17 березня 2023 року вказаний позов передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва (а.с. 12).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05 червня 2023 року вказану заяву залишено без руху та надано стороні позивача строк для усунення недоліків (а.с. 18-19).

Ухвала суду першої інстанції від 05.06.2023 року обгрунтована тим, що позовна заява в порушення п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України не містить зазначення ціни позову, хоч і містить вимогу майнового характеру (стягнення моральної шкоди).

Також суд першої інстанції вважав, що позовна заява не відповідає вимогам п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, оскільки позивач не посилається на докази, які б підтверджували обставини, якими позивач обгрунтовує докази, такі докази не були додані до позовної заяви. Також позивач не зазначив, яким чином відповідач нав`язував йому непотрібний товар, не додав до позову вимогу до відповідача, про яку він повідомляє у своїй позовній заяві, а також позов не містить електронного листа від відповідача від 06 червня 2023 року.

Залишаючи позовну заяву без руху суд першої інстанції вказував також на те, що прохальна частина позову не містить чіткого визначення способу судового захисту. Позивачем не конкретизовано, які саме дії слід визнати протиправними. А позовна вимога про зобов'язання відповідача продавати позивачу поштові марки згідно його потреб взагалі виходить за межі компетенції суду, оскільки суд не вправі вирішувати спори на майбутнє.

Крім того, суд першої інстанції вказував на те, що позовна заява не відповідає вимогам пп. 6-9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

З урахуванням викладеного судом першої інстанції зобов`язано позивача надати суду виправлену редакцію позовної заяви, з урахування вказаних в ухвалі недоліків, для суду та сторін у справі, з доданою квитанцією про сплату судового збору.

24 липня 2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява з процесуальних питань, в якій сторона позивача зазначає, що ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 05 червня 2023 року є надуманою, безпідставною та необґрунтованою (а.с. 20-20а).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 03 серпня 2023 року позовну заяву визнано не поданою та повернуто позивачу, у зв'язку з не усунення позивачем недоліків позовної заяви (а.с. 21).

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання неподаною та повернення позовної заяви позивачу, оскільки позивач не виконав недоліки у встановлений ухвалою суду строк.

У своїй апеляційній скарзі позивач посилається на те, що судом першої інстанції було безпідставно повернуто його позовну заяву, а її недоліки визначено судом необґрунтовано. Однак, такі доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовна заява не відповідає вимогам п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України (позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них), оскільки дійсно, зі змісту позовної заяви вбачається, що заявляючи вимоги про відшкодування моральної шкоди, позивач не зазначив в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, та якими доказами це підтверджується.

Крім того, як правомірно вказує суд першої інстанції в ухвалі без руху, позивачем не зазначено попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору, відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.

Суд апеляційної інстанції також погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовна заява не відповідає вимогам п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України (позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини), оскільки звертаючись з позовною заявою позивач не навів обгрунтування із зазначенням посилань на відповідні докази на підтвердження завдання моральної шкоди та її розмір.

При цьому, в ухвалі суду без руху від 05.06.2023 року зазначено у який спосіб позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви, а саме вказав на те, що позивачу необхідно надати виправлену редакцію позовної заяви, з урахуванням вказаних недоліків.

14 липня 2023 року ОСОБА_1 подав до суду заяву з процесуальних питань, в якій зазначив, що позовна заява відповідає усім вимогам ст. 175, 177 ЦПК України, недоліки позовної заяви відсутні (а.с. 20-20а).

З наведеного слідує, що ОСОБА_1 не усунув недоліки позовної заяви, які зазначені в ухвалі суду від 05.06.2023 року, а саме не зазначив ціну позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що відшкодування моральної шкоди не є вимогою матеріального характеру, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки вимога про відшкодування моральної шкоди визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою і судовий збір підлягає сплаті, як за вимогою майнового характеру.

Аналогічний правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 28.11.2018 року по справі № 761/11472/15ц (касаційне провадження № 61-23674св18).

Доводи апеляційної скарги про те, що відомості щодо зазначення в позовній заяві про вжиття заходів досудового врегулювання спору, про вжиття заходів забезпечення позову, попереднього розрахунку суми судових витрат не є обов`язковими і зазначаються лише при необхідності, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки такі доводи суперечать нормам ЦПК України, зокрема п. 6, 7, 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 03 серпня 2023 року.

З урахування викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вимоги ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 05 червня 2023 року не було виконано, що свідчить про обгрунтованість ухваленого судом рішення про повернення позовної заяви.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку визнаючи неподаною та повертаючи позовну заяву позивачеві та вірно застосував положення п. 3-7, 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України та ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, і правильним застосуванням норм матеріального права, і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 03 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «10» листопада 2023 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Д.Р. Гаращенко

В.І. Олійник