Справа № 676/4793/23
Номер провадження 2/676/1747/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючого судді Вдовичинського А.В.,

секретаря судового засідання Мазуркевич О.М.,

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кам`янець-Подільський справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа виконавчий комітет Кам`янець-Подільської міської ради,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 10.07.2023 р. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Ухвалою суду від 31.08.2023 року залучено виконавчий комітет Кам`янець-Подільської міської ради в якості третьої особи по справі. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що вона зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 , власником якої була її мати ОСОБА_3 на підставі ордеру на житло № НОМЕР_1 серії ХМО від 19.01.1989 року. Її мати померла ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент смерті матері в квартирі також була зареєстрована її рідна сестра ОСОБА_2 , яка на даний час не проживає в Україні з 2005 року. Місцезнаходження відповідачки в країні Франція, повертатись до України вона не планує. Контакти з відповідачкою підтримуються тільки через телефонний зв`язок. Добровільно виписатись із квартири відповідачка не бажає, оскільки в ній не проживає, немає змоги приїхати до України, проживає на даний час в іншій країні. Позивачка виконує самостійно всі обов`язки по утриманню квартири, здійснює ремонт та сплачує комунальні послуги. Вона має на меті продаж квартири, тому необхідно виписати відповідачку з квартири. Документи підтверджуючі факт не проживання в квартирі є акти обстеження складені КП «УК «Житловик», а також покази свідків в судовому засіданні, явку яких забезпечить самостійно. На підставі ст.ст. 16, 391, ч.2 ст. 405 ЦК України, ст. 107 ЖК України просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житлом за адресою: АДРЕСА_2 . В суді позивач позов підтримала, просить його задовольнити. Суду позивач пояснила, що квартира є неприватизованою, визнання відповідачки такою, що втратила права користування квартирою їй необхідно щоб зняти сестру з реєстрації та приватизувати квартиру, відповідач проживає тривалий час за кордоном та не має наміру повертатися на Україну.

Відповідач належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась судовими повістками по місцю реєстрації, до суду подала заяву на електронну адресу суду, із тексту якої вказано, що вона відмовляється від квартири по справі.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлений судовою повісткою. Суд вважає за можливе розгляд справи провести без його участі на підставі наявних в справі доказів..

Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Заявник зареєстрована та проживає в квартирі АДРЕСА_1 . Зазначена квартира не приватизована. Ордер на житлове приміщення №005738 серії ХМО від 19.01.1989 року на квартиру АДРЕСА_1 було видано на підставі рішення виконкому Кам`янець-Подільської міської ради народних депутатів 4в від 10.01.1989 р. матері позивача ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та членам її сім`ї: ОСОБА_4 (чоловіку), ОСОБА_2 (дочка, відповідач по справі), ОСОБА_1 (дочка, позивач по справі). Вказані обставини підтверджуються копією ордеру на житлове приміщення(а.с.5).

В квартирі АДРЕСА_1 на час розгляду справи зареєстровані: позивач, її син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та відповідач по справі ОСОБА_2 . Вказані обставини підтверджуються витягом № 2453/0409 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 07.07.2023 р., виданого завідувачем відділу реєстрації місця проживання Департаменту правового супроводу та контролю Кам`янець-Подільської міської ради (а.с.10).

Відповідач по справі ОСОБА_2 рідна сестра позивача не проживає в квартирі з 2005 року, що підтверджується актами обстеження житлового приміщення від 02.04.2023 р., від 02.01.2023 р. та від 29.06.2023 р.(а.с.7-9), а також поясненнями в суді свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Відповідач має інше постійне місце проживання за кордоном, однак знятись з реєстрації в добровільному порядку не бажає.

Реєстрація відповідача за даною адресою створює перешкоди для позивача в реалізації її прав і обов`язків щодо права розпорядження житловим приміщенням

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового немайнового або майнового праву та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч.2 зазначеної статті. Крім цього відповідно до абз.2 ч.2 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право та інтерес особи іншим способом, що встановлений договором або законом.

У статті 7 ЖК УРСР передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Тобто будь-яке виселення або позбавлення особи права користування житлом допускається виключно на підставах, передбачених законом, і повинно відбуватись в судовому порядку.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ч.2 зазначеної статті передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд критично оцінює твердження позивача зазначені нею в позовній заяві, що її мати ОСОБА_3 була власником квартири АДРЕСА_1 . Із змісту наданих суду копій документів, а саме копії ордеру на житлове приміщення(а.с.5) та витягу № 2453/0409 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 07.07.2023 р.(а.с.10), пояснень в суді свідків вбачається, що вказана квартира не приватизована, тобто відноситься до державного житлового фонду який перебуває у віданні місцевої ради (житловий фонд місцевих Рад).

Правове регулювання порядку користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється Главою 2 Житлового кодексу України(1963 р., із змінами і доповненнями).

Строки та підстави збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами в квартирах які відносять до державного житлового фонду(житлового фонду місцевих Рад) встановлено ст. 71 ЖК України. Порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням передбачено ст. 72 ЖК України.

Згідно ст. 107 ЖК України наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім`ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

На думку суду, позов задоволенню не підлягає оскільки: позивач позовних вимог в порядку ст. 71, 72 ЖК України не заявляла; позивач, як встановлено судом під час розгляду справи, не є власником спірної квартири, а тому її посилання в обгрунтування позовних вимог на ст.ст. 405,391 ЦК України є безпідставним; обгрунтування позовних вимог з посиланням на ст. 107 ЖК України також є безпідставним виходячи із змісту позовних вимог оскільки ст. 107 ЖК України встановлює порядок розірвання договору найму жилого приміщення наймачем, а не порядок та підстави визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 16, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 3-5,9, 15, 16, 18, 51,58, 71, 72, 107 ЖК України,

ухвалив:

в задоволенні позову відмовити.

На рішення сторонами, третьою особою може бути подано апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 27.09.2023 року.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Вдовичинський А.В