Справа № 461/2733/23 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/811/1326/23 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Cуддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.

Секретар Іванова О.О.

з участю представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кулинич М.І., представника відповідачки ОСОБА_2 -адвоката Гришко І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції цивільну справу №461/2733/23 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Власюк Катерини Петрівни на ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 25 квітня 2023 року у справі за позовом адвоката Власюк Катерини Петрівни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,- про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ спільного майна подружжя

в с т а н о в и в:

24.04.2023 року адвокат Власюк К.П. звернулася в суд із заявою про забезпечення позову в інтересах ОСОБА_1 . У поданій адвокатом Власюк К.П. заяві про забезпечення позову просила накласти арешт на 30 об`єктів нерухомого майна розташованого у Запорізькій області та м.Запоріжжя, 6 об`єктів нерухомого майна розташованих у м.Львові, 2 об`єкти нерухомого майна розташованих в м.Києві та накласти арешт та заборону відчуження корпоративних прав у трьох приватних підприєствах, що знаходяться у м.Запоріжжі (перелік нерухомого майна в ухвалі суду першої інстанції).

В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що 18.04.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ спільного майна подружжя. Необхідність забезпечення позову обгрунтовує тим, що між сторонами склалися напружені (складні) стосунки. Крім того, відповідач вже відчужила без згоди позивача частину спільного сумісного майна. Придбання нерухомого майна, що реєструвалось за ОСОБА_2 , створення приватних підприємств, формування статутного капіталу та відповідно придбання майна здійснювалось за рахунок спільних коштів тa спільних зусиль сторін. Також позивач має цілком обґрунтовані побоювання, що поки в суді буде розглядатись справа, відповідач, як власник нерухомого майна та власник приватних підприємств, може вжити заходи для відчуження майна.

Наголошує, що вжиття судом заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчиняти відповідачу реєстраційні дії щодо майна, зареєстрованого за ОСОБА_2 , майна зареєстрованого за ПП ВКФ «АКВА ВИТА», ПП «ВІТАФАРМА» та ПП «МАКСФОРТ» є вкрай вимушеним заходом в даних обставинах. Відповідач, яка вже без згоди позивача відчужила спільне майно подружжя, може і ймовірно буде вживати заходи для відчуження і іншого спільного сумісного майна подружжя. Зробити це ОСОБА_3 може безперешкодно, так як майно зареєстровано за приватними підприємствами. Так само, ОСОБА_3 може вжити заходи для зменшення розміру статутного капіталу приватних підприємств, тому що вiдповiдач є засновником даних підприємств, керівником та підписантом, вона має можливість за власним бажанням зменшувати статутні капітали підприємств, реалізовувати майно, що знаходиться у власності підприємств, вносити зміни до установчих документів підприємств (що вона, як вище було зазначено та підтверджено належними доказами, вже почала робити). В той же час, внесення будь яких змін в установчі документи, реалiзацiя будь-якого майна підприємств та зменшення статутного капіталу останніх, звужують права та порушують інтереси позивача, оскільки зменшується частка, що належить йому за законом на праві власності при здійсненні подiлу майна подружжя, адже всі підприємства, всі статутні капітали підприємств, все майно, що знаходиться у власності підприємств сформовано та придбано в період шлюбу, за спільні кошти подружжя та є спільною сумісною власністю подружжя. Після винесення судом рішення, яким буде визнано майно спільною сумісною власністю та поділено майно, позивач буде позбавлений реальноi можливості виконати рішення суду.

Оскаржуваною ухвалою у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 -адвоката Власюк К.П. про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 25 квітня 2023 року оскаржила представник позивача адвокат Власюк К.П. В апеляційній скарзі зазначає, що суд здійснив формальну та неповну оцінку аргументів позивача та доказів долучених до заяви про забезпечення позову. Стверджує, що на день подання заяви про забезпечення позову вже є три епізоди недобросовісної поведінки відповідача з відчуження спільного сумісного майна подружжя та відстронення позивача від участі в господарській діяльності приватних підприємств з метою створення безперешкодного розпорядження майном, а саме 14. 12.2022 року відповідач звільнила позивача з посади керівника у ПП ВКФ «АКВА ВИТА», 21.03.2023 року відповідач відчужила частку у статутному капіталі ПП ВКФ «АКВА ВИТА» у розмірі 735 000 грн., 30 березня 2023 року позивач звільнений з посади керівника ПП «МАКСФОРТ». Важливим є те, що вищезазначені недобросовісні дії відповідач вчинила в період переговорів між сторонами щодо врегулювання питання поділу майна мирним шляхом та відповідач була належним чином повідомлена позивачем про його заперечення щодо розпорядження будь-яким об`єктом спільного сумісного майна. Зважаючи на те, що відповідач по факту є власником спірного майна, вона може безперешкодно ним розпорядитись, що призведе до його зменшення, а відповідно до ускладення чи неможливості виконання можливого рішення про задолення позову. Для відновлення права власності позивач знову буде змушений звертатись до суду з метою витребування майна. Забезпечення позову у цій справі гарантуватиме позивачу, що поки справа розглядатиметься у суді, майно, яке є предметом спору буде збережено до ухвалення судового рішення. Відчуження майна ускладнить ефективний захист позивача у випадку задоволення позову. Заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач є співмірними із передбачуваним порушенням прав позивача, є адекватними та забезпечать позивачу реальне виконання судового рішення у разі задволення позову. Звертає увагу на практику Верховного Суду у подібних правовідносинах та просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою задвольнити заяву про забезпечення позову.

19.06.2023 року представник відповідачки ОСОБА_2 -адвокат Кара Р.Т. надала суду відзив на апеляційну скаргу. У відзиві зазначає, що суд першої інстанції надав оцінку обгрунтованості доводів заявника та прийняв рішення відповідно до норм цивільного процесуального законодавства. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

29.09.2023 року представник позивача ОСОБА_1 -адвокат Власюк К.П. надала суду письмові пояснення із долученим рішенням Господарського суду Запорізької області від 29.06.2023 року, що стосується банкрутства ПП «Аква Віта».

Письмові пояснення адвоката Власюк К.П. по своїй суті аналогічні до доводів апеляційної скарги та направлені на задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за його позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ спільного майна подружжя.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 -адвоката Кулинич М.І. на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги представника відповідачки ОСОБА_2 -адвоката Гришко І.І., вивчивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що у провадженні Галицького районного суду м.Львова перебуває на розгляді цивільна справа № 461/2733/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ такого.

З метою забезпечення позову представником позивача ОСОБА_1 -адвокатом Власюк К.П. 24.04.2023 року подано заяву про забезпечення позову з метою не відчуження відповідачкою ОСОБА_2 майна, яке нажито у шлюбі. Зазначає, що саме на відповідачку ОСОБА_2 оформлено право власності на всі об`єкти нежитлових приміщень, вона є власником приватних підприємст ПП ВКФ «Аква Віта», ПП «ВІТАФАРМА» та ПП «МАКСФОРТ». Необхідність забезпечення позову пояснює тим, що придбання нерухомого майна, що реєструвалося за ОСОБА_2 , створення приватних підприємств, формування статутного капіталу та відповідно придбання майна здійснювалося за рахунок спільних коштів та спільних зусиль сторін, а відтак є спільним сумісним майном.

Посилається на те, що відповідачка ОСОБА_2 вживає заходи для відчуження нежитлових приміщень, звільнила позивача від обов`язків директора у ПП «Аква Віта».

Відмовляючи у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції прописав, що заява про забезпечення позову не містить обгрунтування необхідності забезпечення позову. Крім цього, у заяві не зазначено обставини та не надано документи, які б свідчили про те, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі невжиття заходів забезпечення позову, а лише міститься посилання на ймовірність такої можливості.

Відповідно до ст.149 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту ЦПК) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Види забезпечення позову, порядок забезпечення позову визначені ст.150 ЦПК України.

Із матеріалів справи встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 12.09.2003 року до цього часу перебувають у зареєстрованому шлюбі.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, які долучені до матеріалів справи встановлено, що спірне майно у вигляді нежитлових приміщень у м.Запоріжжі та Запорізькій області в кількості 33 об`єкта, 6 об`єктів нежитлових приміщень у м.Львові, 2 об`єкти нежитлових приміщень у м.Києві та придбання корпоративних прав на три приватні підприємства у м.Запоріжжі придбано подружжям у період перебування в шлюбі та в основному 2016-2020 роки.

Відповідно до ч.1 ст.65 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК) дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Згідно ч.2ст.65 СК при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим з подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державнної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. (ч.3ст.65СК).

Із змісту зазначеної вище статті вбачається, що Законом заборонено відчуження майна, що виходить за межі дрібного побутового, без згоди другого з подружжя.

Із змісту позовної заяви встановлено, що предметом спору є об`єкти нерухомості, що відноситься до дороговартісного майна, а тому відповідачка ОСОБА_2 не зможе у передбаченому Законом порядку відчужити придбані у шлюбі об`єкти нерухомості без нотаріальної згоди позивача ОСОБА_1 .

Відтак, колегія суддів вважає, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкти нерухомості, які перебувають у власності подружжя ОСОБА_5 чи заборони вчиняти дії по їх відчуженню є недоцільним, а заявлені позивачем вимоги грунтуються на припущеннях та побоюванні відчуження спільного сумісного майна відповідачкою, що є неможливим згідно чинного законодавства.

Щодо приватних підприємств судом встановлено, що згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб,фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 12.12.2022 року та положень Статуту ПП ВКФ «Аква Вита» ( в реданції 2021 року) власником ПП ВКФ «Аква Вита» є ОСОБА_2

12 грудня 2022 року ОСОБА_2 прийнято рішення № 12/12/2022 про звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора ПП ВКФ «Аква Вита» та призначення на зазначену посаду ОСОБА_2 .

Згідно приписів ч.1ст.98 ЦК України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.1ст.30 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства, крім питань, віднесених законом або статутом до виключної компетенції інших органів товариства.

Згідно абз.4 пункту 5.5 Статуту ПП ВКФ «Аква Вита», затвердженого рішенням власника ПП ВКФ «Аква Вита» №18-1 від 25.01.2021 ( в редакції, яка діяла на дату прийняття рішення) виключно за рішенням власника підприємства призначається Генеральний директор підприємства, визначаються його повноваження та форми контролю за його діяльністю.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 28.03.2023 та положень статуту ПП «Максфорт» власниками ПП «Максфорт» є ПП ВКФ «Аква Вита» та ПП «Вітафарма».

28 березня 2023 року ПП ВКФ «Аква Вита» в особі генерального директора ОСОБА_2 та ПП «Вітафарма» в особі директора ОСОБА_2 було прийнято рішення № 28/03/2023 про звільнення ОСОБА_1 з посади директора ПП «Максфорт» та призначення на цю посаду ОСОБА_2 .

За приписами пункту 5.1 Статуту ПП «Максфорт», затвердженого протоколом установчих загальних зборів власників ПП «Максфорт» №1 від 20.10.2016, управління підприємством здійснюють його органи. Органами управління підприємства є загальні збори власників та виконавчий орган-директор. Вищим органом підприємства є загальні збори власників підприємства.

Пунктом 5.2 Статуту ПП «Максфорт» визначено, що до виключної компетенції вищого органу підприємства відносяться, серед інших питань, питання обрання (призначення) і відкликання директора.

Отже, прийняття рішень, на які посилається апелянт, повністю узгоджується та відповідає компетенції власника ПП ВКФ «Аква Вита» та ПП «Максфорт» згідно з установчими документами підприємства та вимогами чинного законодавства, спростовує доводи заявника про незаконність прийнятих рішень.

Згідно долучених до відзивів та письмових пояснень документів, встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Запорізької області із позовними заявами про визнання недійсними рішення власників ПП «Максфорт» № 28/03/2023 від 28.03.2023 та рішення власника ПП ВКФ «Аква Вита» № 12/12/2022 від 12.12.2022.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 20.06.2023 у справі №908/1339/23 позов ОСОБА_1 до ПП ВКФ «Аква Вита», приватного нотаріуса Запорізького МНО Запорізької області Кияниці О.В. про визнання недійсним рішення № 12/12/22 власника (засновника) ПП ВКФ «Аква Вита» від 12.12.2022 було задоволено повністю.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 01.08.2023 у справі № 908/1336/23 позов ОСОБА_1 до ПП «Максфорт», приватного нотаріуса Запорізького МНО Запорізької області Кияниці О.В. про визнання недійсним, зокрема, рішення власників ПП «Максфорт» № 28/03/2023 від 20.03.2023 було задоволено повністю.

В серпні 2023 року ПП ВКФ «Аква Вита», ПП «Максфорт» та приватний нотаріус ЗМНО Запорізької області Кияниця О.В., не погоджуючись із вказаним рішенням суду, звернулися до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційними скаргами на відповідні судові рішення, за наслідками чого ухвалами Центрального апеляційного господарського суду від 04.09.2023 та від 22.09.2023 було відкрито апеляційне провадження у справах № 908/1339/23 та 908/1336/23.

В липні 2023 року до Центрального апеляційного господарського суду звернулася відповідачка ОСОБА_2 , подавши апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Запорізької області від 29.06.2023 у справі № 908/1339/23 провадження 908/1600/23), яким було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування частки корпоративних прав ПП ВКФ «Аква Вита» від 21 березня 2023року.

Із врахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що питання корпоративних прав віднесено суто до компетенції загальних зборів, які вправі приймати рішення, які в подальшому можуть бути оскаржені тою чи іншою особою в судовому порядку.

Відтак, суд не наділений правом втручатися у господарську діяльність підпримства.

З аналізу наданих суду апеляційної інстанції рішень Господарського суду встановлено, що Господарським судом Запорізької області прийнято рішення від 29.06.2023 року про визнання недійсним договору дарування частки корпоративних прав, визнання недійсним рішення воасників підприємства, скасування реєстраційниї дій у межах справи № 908/1339/23 про банкрутство ПП ВКФ «Аква Вита» ( а.с.210-221).

Враховуючи вище наведене, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції що у заяві про забезбечення позову не обгрунтовано необхідність забезпечення позову.

Відповідно до ст.375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Власюк Катерини Петрівни залишити без задоволення.

Ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 25 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 01 листопада 2023 року.

Головуючий суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк