621/509/23
2/621/340/23

РІШЕННЯ
іменем України
15 травня 2023 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області у складі:
судді - Бібіка О.В.,
за участю секретаря судового засідання - Сосницької К.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції до ОСОБА_1 про стягнення коштів,
ВСТАНОВИВ:
23.02.2023 до суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції до ОСОБА_1 , в якій просив стягнути з відповідачки суму коштів за дні щорічної відпустки, надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року в розмірі 4364,47 грн та судові витрати.
На обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 , згідно наказу № 1-к від 02.01.1999 року була прийнята на роботу свиноводом 5 розряду підсобного господарства Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго». Відповідно до наказу № 168-к від 06.09.2002 року ОСОБА_1 з підсобного господарства з 12.09.2002 року була переведена на посаду машиніста паливоподачі ІІІ групи паливно-транспортного цеху Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго. З 01.11.2010 року, згідно національного класифікатора України - Класифікатора професій ДК 003:2010, затвердженого наказом Держспоживстандарту України 28.07.2010 № 327, посада машиніста паливоподачі ІІІ групи значиться як машиніст подавання палива ІІІ групи паливно-транспортного цеху. Списком (наказом) № 457/в від 28.03.2024 року "Про надання відпустки" Осовій С.С була надана щорічна основна відпустка за період роботи з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року у кількості 28 днів з 06.06.2021 року по 05.07.2021 року. Згідно довідки № 11 від 19.01.2023 року начальника відділу кадрів Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго» на момент надання щорічної відпустки Осовій С.С. у кількості 28 днів у червні 2021 року, згідно графіку відпусток на 2021 рік, тривалість такої відпустки відповідачки розраховувалась пропорційно до відпрацьованого робочого часу та склала16 календарних днів. Час перебування ОСОБА_1 у щорічній відпустці з 06.06.2021 року по 05.07.2021 року також зараховується до стажу роботи, що дає право на щорічну відпустку та складає 2 календарних дні. Тривалість щорічної відпустки, наданої ОСОБА_1 в рахунок невідпрацьованої частини робочого часу склала 10 днів. Загальна кількість днів відпустки становила 28 днів. Після закінчення щорічної відпустки ОСОБА_1 з 06.07.2021 року до роботи не приступила, за місцем постійного проживання відсутня. Згідно інформації відділу поліції № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області від 15.12.2022 року №5265/119-76/01/14-22 ОСОБА_1 перетнула державний кордон України (виїзд) 26.06.2021 року в пункті пропуску «Шенигі», ділянка кордону з Польщею. Таким чином, з 06.07.2021 року ОСОБА_1 фактично відсутня на робочому місці, також відсутня інформація про причини її відсутності. Наказом № 762/к від 20.12.2022 року «Про звільнення» відповідачка ОСОБА_1 була звільнена з 21.12.2022 року через відсутність на роботі та інформації про причини такої відсутності понад чотири місяці поспіль, на підставі п. 8-3 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Крім того, вказаним наказом з ОСОБА_1 вирішено стягнути суму за 10 календарних днів щорічної відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року. Згідно довідки виконуючого обов`язки і головного бухгалтера Зміївської ТЕС від 16.02.2023 року № 154 у травні 2021 року ОСОБА_1 була нарахрвана заробітна плата за 28 календарних днів щорічної відпустки в розмірі 15 371,72 грн. На момент звільнення ОСОБА_1 21.12.2022 року, тривалість її щорічної відпустки розрахована пропорційно до відпрацьованого часу та склала 18 календарних днів в розмірі 9881,82 грн. Оскільки звільнення ОСОБА_1 21.12.2022 року відбулось до закінчення робочого року, за який вона одержала відпустку повної тривалості, тому піврічна відпустка за невідпрацьований час становить 10 календарних днів в розмірі 5189,90 грн. На день звільнення ОСОБА_1 21.12.2022 року нарахування по заробітній платі в неї відсутні. Після вирахування податків та профспілкового внеску сума остаточного боргу ОСОБА_1 складає 4 364,47 грн., виходячи з наступного розрахунку: 5 489,90 - 988,18 (ПДФО 18 %) - 82,35,грн. (військовий (профспілкові внески) = 4 364,47 грн.
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 24.04.2023 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
У судове засідання учасники справи не з`явилися.
Представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 причини неявки суду не повідомила.
За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За положенням ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав:
ОСОБА_1 , згідно наказу № 1-к від 02.01.1999 року була прийнята на роботу свиноводом 5 розряду підсобного господарства Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго» (а.с. 4)
Відповідно до наказу № 168-к від 06.09.2002 року ОСОБА_1 з підсобного господарства з 12.09.2002 року була переведена на посаду машиніста паливоподачі Ш групи паливно-транспортного цеху Зміївської ТЕС ПАТ "Центренерго" (а.с. 5)
Згідно довідки № 11 від 19.01.2023 року начальника відділу кадрів Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго» на момент надання щорічної відпустки ОСОБА_1 у кількості 28 днів у червні 2021 року, згідно графіку відпусток на 2021 рік, тривалість такої відпустки відповідачки розраховувалась пропорційно до відпрацьованого робочого часу та склала 16 календарних днів. Час перебування ОСОБА_1 у щорічній відпустці з 06.06.2021 року по 05.07.2021 року також зараховується до стажу роботи, що дає право на щорічну відпустку та складає 2 календарних дні. На момент звільнення 21.12.2022 тривалість щорічної відпустки, розрахована пропорційно до відпрацьваного часу та складала 18 календарних днів. Тривалість щорічної відпустки в рахунок невідпрацьованої частини робочого часу складає 10 календарних днів (а.с. 9)
З листа начальника ВП № 2 Чугуївського РУП ГУ НП в Харківській області від 15.12.2022 за вих. № 5265/119-79/01/14-22 вбачається, що згідно обліків Державної прикордонної служби України ОСОБА_1 перетнула державний кордон України (виїзд) 26.06.2021 у пункті пропуску "Шегині", ділянка кордону "польська" (а.с. 10)
Наказом № 762/к від 20.12.2022 звільнено ОСОБА_1 , машиніста подавання палива ІІІ групи паливно - транспортного цеху (т.№ 3943) 21.12.2022 через відсутність на роботі та інформації про причини такої відсутності понад чотири місяці поспіль, на підставі п. 8-3 ч. 1 ст. 36 КЗпП (а.с. 11)
З довідки № 154 від 16.02.2023 вбачається, що згідно наказу відділу кадрів Зміївської ТЕС № 457/в від 28.03.2021 року "Про надання відпустки", ОСОБА_1 була надана щорічна основна відпустка за період роботи з 01.01.2021 року по 31.12.2021 у кількості 28 днів з 06.06.2021 року по 05.07.2021 року. В травні 2021 року ОСОБА_1 за вказаний період була нарахована заробітна плата за 28 календарних днів щорічної відпустки в розмірі 15 371,72 грн. На момент звільнення ОСОБА_1 21.12.2022р. (наказ від 20.12.22п. № 762-к) тривалість щорічної відпустки розрахована пропорційно до відпрацьованого часу та склала 18 календарних днів в розмірі 9881,82 грн. Звільнення ОСОБА_1 21.12.2022 р. відбулось до закінчення робочого року, за який вона одержала відпустку повної тривалості, а тому щорічна відпустка за невідпрацьований час становить 10 календарних днів (згідно наказу від 20.12.2022п. №762-к) в розмірі 5489,90 грн. На час звільнення ОСОБА_1 нарахування по заробітній платі відсутні. Після вирахування податків та профспілкового внеску сума остаточного боргу ОСОБА_1 складає 4364,47 грн., виходячи з наступного розрахунку: 5489,90 - 988,18 (ПДФО 18%) - 82,35 (воєнний збір 1,5%) - 54 90 (профспілкові внески) = 4364,47 грн (а.с. 12)
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно із частиною першою статті 4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
За змістом статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.
Суд виходить з того, що для врегулювання трудових відносин норм ЦК України застосовуються в субсидіарному порядку, тобто до трудових відносин, які не врегульовані трудовим законодавством.
Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України, із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).
Відповідно до частини першої статті 127 КЗпП України, частини першої статті 26 Закону України «Про оплату праці» відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України.
Одним із видів відрахувань із заробітної плати є відрахування із заробітної плати працівників для покриття заборгованості підприємству, де вони працюють.
Згідно із пунктом 2 частини другої статті 127 КЗпП України відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу: при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5, 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв`язку з переходом на пенсію.
Відповідно до статті 22 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника до закінчення робочого року, за який він уже одержав відпустку повної тривалості, для покриття його заборгованості власник або уповноважений ним орган провадить відрахування із заробітної плати за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року.
За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала.
Відповідно до статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.
Суд зазначає, що системне тлумачення положень статтей 127, 233 КЗпП України, статті 22 Закону України «Про відпустки» дає підстави зазначити, що роботодавець може звернутися із вимогами про стягнення коштів за невідпрацьовані дні використаної працівником відпустки до суду протягом одного року з дня виникнення права на відрахування відповідних сум.
На день звільнення ОСОБА_1 , 21.12.2022, тривалість її відпустки розрахована пропорційно відпрацьованого часу і склала 18 календарних днів у грошовому виразі 9881,82 грн.
З огляду на наведене, оскільки ОСОБА_1 звільнили до закінчення робочого року, тому надмірно виплачена сума за 10 календарних днів невідпрацьованого часу у розмірі 4364,47 грн. підлягає стягненню на користь підприємства, як безпідставно нажите майно.
Питання щодо розподілу судових витрат вирішити у порядку ч. 1 ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 223, 247, 263-265, 272, 273 ЦПК України, суд,
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене повністю або частково безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено 15.05.2023.

Суддя: