Справа № 589/2181/23
Провадження № 2/589/918/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Прачук О. В.,

за участю секретаря судового засідання Антошко Т. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

- про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги мотивує тим, що згідно рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 04 вересня 2020 року з нього на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Крім цього, згідно постанови Чернігівського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на її утримання в розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу) щомісячно, на увесь час проживання ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та опікування нею.

З 06 лютого 2023 року ОСОБА_1 стягуються ще аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання їх сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини від всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно.

На даний час, загальна частина, яка відраховується з заробітної плати позивача, складає 13/24. Враховуючи, що позивач сплачує аліменти у розмірі більшому, ніж 50% від всіх його доходів, у нього суттєво погіршилось матеріальне становище, тому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача на утримання доньки ОСОБА_6 з 1/4 на 1/6 частину від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу розглядати без його участі.

Відповідач в судове засідання також не з`явилась, надала заяву, в якій просила відмовити позивачу в задоволенні позову, оскільки стан здоров`я доньки погіршився, відповідач зовсім не цікавиться дитиною. Окрім аліментів, іншої допомоги на дитину не надає, просила справу слухати без її участі.

Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, приходить до наступного:

Згідно рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 04 вересня 2020 року з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. (а.с.10, 11-13)

З 06 лютого 2023 року ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання їх сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/6 частини від всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно. (а.с.14-17)

Згідно постанови Чернігівського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на її утримання в розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу) щомісячно, на увесь час проживання ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та опікування нею. (а.с.18-27)

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначені: ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . (а.с.8)

Як вбачається з довідки про доходи, ОСОБА_1 працює в ТОВ «Комунальник», на посаді оператор очисних споруд ІІ р. Загальна сума доходу за жовтень-грудень 2022 року І квартал 2023 року становить 39063,69 грн. (а.с.9)

Ч. 1 ст. 141 СК України визначено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Ч. 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Позивач просить зменшити визначений судом розмір аліментів шляхом зменшення граничного мінімального розміру аліментів, які стягують на утримання дітей, посилаючись на ст. 192 СК України.

Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України та пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Отже, зменшення розміру аліментів можливе при настанні певних умов, доведення яких є підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів.

Під час розгляду справи достатніх підстав суд для перегляду розміру аліментів не встановив.

При вирішенні заявленого позову суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19, відповідно до якого зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміну розміру аліментів. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Слід зазначити, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, будь-яких інших доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання дитини позивач не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів.

Суд також враховує, що відповідно до консультаційного висновку від 19.10.2023 року, виданого КНП Шосткинською ЦРЛ, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має категорію «дитина-інвалід» підгрупи «А». Тобто дитина не може обходитися без постійного стороннього догляду, відповідачка, в свою чергу не може працювати, оскільки весь час доглядає за донькою.

Відповідач є працездатним чоловіком, працює та отримує постійний дохід, тобто має можливість належним чином виконувати покладені на нього законодавством зобов`язання, а саме: сплачувати аліменти на утримання своєї доньки.

Зважаючи на вищевикладене, на інтереси дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення, суд вбачає відсутність правових підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача на утримання дитини.

На підставі вищевказаного, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 4, 6, 12, 13, 76-81, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження. У разі оскарження рішення, якщо воно не було скасовано, воно набирає законної сили після перегляду справи апеляційним судом.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області О.В.Прачук