Провадження № 2/750/1899/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2023 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого судді Требух Н.В.,

за участі секретаря судового засідання Галета Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Чернігівської обласної ради до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на лікування потерпілого від суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору:

Комунальне некомерційне підприємство «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради , -

в с т а н о в и в:

27.09.2023 Заступник керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 кошти, витрачені на лікування потерпілого неповнолітнього ОСОБА_2 від злочину в сумі 8201, 80 коп., з яких 8043, 68 грн., витрачених державою в особі Національної служби здоров`я України та 158, 12 грн. в особі Чернігівської міської ради.

Ухвалою судді від 05.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Відповідачем відзив не надано.

У судове засідання представники Чернігівської окружної прокуратури, Чернігівської обласної ради, Національної служби здоров`я України не з`явилися, подали заяви, в яких просили розглядати справу за їхньої відсутності, позов підтримали.

Відповідач подала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позов визнала.

Згідно вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до частини шостої статті 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Згідно з частиною четвертою статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.09.2022 у справі № 750/984/22 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України у зв`язку з дієвим каяттям.

Цією ж ухвалою встановлено, що 19.05.2021, близько 17 год. 15 хв., водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «SKODA» моделі «FABIA», р.н. НОМЕР_1 , рухалась по вул. Котляревського зі сторони проспекту Миру в сторону вул. Гонча, неподалік буд № 15 у м. Чернігові. Рухаючись у вказаному напрямку, водій ОСОБА_1 , не будучи особливо уважною до такого учасника дорожнього руху, як пішохід (п.п. 1.7 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (зі змінами та доповненнями) (далі Правила дорожнього руху)), проявила неуважність, не стежила за дорожньою обстановкою та відповідно не реагувала на її зміну (п.п. 2.3 б Правил дорожнього руху), при виникненні небезпеки для руху, не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу (п.п. 12.3 Правил дорожнього руху), внаслідок чого скоїла наїзд на неповнолітнього пішохода ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрий рухався по проїзній частині вул. Котляревського у м. Чернігові з права на ліво відносно руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди неповнолітній пішохід ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого поперечного перелому лівої стегнової кістки в середній третині зі зміщенням уламків, саден обличчя та кінцівок, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 424 від 09.09.2021 відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я, на строк понад 21 добу. У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_1 грубо порушила вимоги п.п. 1.7, 2.3 (б), 12.3 Правил дорожнього руху, що стало причиною та умовою настання події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Як убачається із листа Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради від 08.06.2023

№41-06/1181, у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, потерпілий

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на стаціонарному лікуванні в ортопедо-травматологічному відділенні з 19.05.2021 по 23.05.2021 (4 ліжко-днів). Вартість перебування на стаціонарному лікуванні за вказаний період становить 8201,80 грн., з який 8043 грн. 68 коп. коштів, витрачених державою в особі Національнорї служби здоров`я України, 158 грн. 12 коп., - коштів, витрачених державою в особі Чернігівської обласної ради.

Згідно із частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини другої статті 1191 ЦК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення.

У пункті з постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» роз`яснено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993.

Пунктом 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993, передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.

Згідно з пунктом 3, 4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановоюКабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.

За приписами частини першої статті 3 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» передбачено, що держава гарантує повну оплату згідно з тарифом за рахунок коштів Державного бюджету України надання громадянам необхідних їм медичних послуг та лікарських засобів, що передбачені програмою медичних гарантій.

У пункті 1 частини першої статті 2 вищевказаного Закону України визначено, що програма медичних гарантій є програмою, що визначає перелік та обсяг медичних послуг (включаючи медичні вироби) та лікарських засобів, повну оплату надання яких пацієнтам держава гарантує за рахунок коштів Державного бюджету України згідно з тарифом, для профілактики, діагностики, лікування та реабілітації у зв`язку з хворобами, травмами, отруєннями і патологічними станами, а також у зв`язку з вагітністю та пологами.

Таким чином, послуги закладу охорони здоров`я, у якому проходив лікування потерпілий ОСОБА_2 , пов`язані з наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам, оплачені Національною службою здоров`я України як замовником медичних послуг за рахунок Державного бюджету України, та Чернігівською обласною радою за рахунок коштів обласного бюджету.

За таких обставин, враховуючи, що сума коштів, витрачених на лікування потерпілого не була відшкодована на користь держави відповідачем у добровільному порядку, визнання нею позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 267, 279, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 документ, що посвідчує особу 034 від 19.08.2017 року) на користь Національної служби здоров`я України (місто Київ проспект Степана Бандери 19 ) витрати на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 в сумі 8043 грн. 68 коп., які перерахувати у дохід Державного бюджету України.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 документ, що посвідчує особу 034 від 19.08.2017 року) на користь Чернігівської обласної ради (місто Чернігів проспект Миру ) витрати на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 в сумі 158 грн. 12 коп., які перерахувати у дохід обласного бюджету Чернігівської області

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя