КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2023 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Верланов С.М., Невідома Т.О.,

секретар Цуран С.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Суликом Романом Андрійовичем, на рішення Баришівського районного суду Київської області від 13 липня 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Березанської міської ради Київської області, третя особа: Ярешківський старостинський округ Броварського району Київської області про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , Березанської міської ради Київської області, третя особа: Ярешківський старостинський округ Броварського району Київської області, в якому просила визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ім`я ОСОБА_2 , посвідчений 06.11.2017 секретарем виконавчого комітету Ярешківської сільської ради Баришівського району Київської області Бідюк В.В.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 78 років померла її тітка ОСОБА_3 , яка мешкала у с. Ярешки Ярешківського старостинського округу Березанської міської ради Київської області.

Вона є єдиною рідною племінницею померлої, і вказаний факт встановлений рішенням Баришівського районного суду від 25.08.2021.

У встановлений законом термін вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті тітки ОСОБА_3 , але від нотаріуса дізналася про те, що померла заповідала усе своє майно ОСОБА_2 .

Заповіт було складено 06.11.2017 і посвідчено секретарем виконавчого комітету Ярешківської сільської ради Баришівського району Київської області Бідюк В.В.

Вважала, що вказаний заповіт є недійсним, оскільки на момент його складання та посвідчення ОСОБА_3 не мала повний обсяг дієздатності внаслідок того, що мала захворювання, які заважали у повній мірі розуміти значення своїх дій, керувати ними, її волевиявлення не було вільним, оскільки ОСОБА_3 хворіла на цукровий діабет, постійно вживала пігулки, мала слабке здоров`я.

Крім того, заповіт підписаний не тіткою, а іншою особою.

ОСОБА_2 не є близькою особою померлої, а є її однофамільцем, який ніколи тітку не доглядав, не допомагав їй по господарству, впливав на її психіку, не купував їй пігулки, маніпулював її діями у своїх інтересах, вимагав скласти на нього заповіт.

Вказаний заповіт складений і посвідчений під впливом насильства з боку відповідача.

Крім того, з тексту заповіту не вбачається, що він був підписаний саме ОСОБА_3 , а не ОСОБА_2 .

Окрім того, вважає, що спірний заповіт посвідчений не вповноваженою на вчинення даної нотаріальної дії особою з тих підстав, що повноваження секретаря Ярешківської сільської ради Бідюк В.В. закінчилися за чотири роки до складання і посвідчення заповіту, і не були поновлені. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду за захистом свого порушеного права (т. 1 а.с. 1-5).

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 13.07.2023 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним відмовлено у повному обсязі (т. 2 а.с. 28-30).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Вказує, що як на момент розгляду справи в суді першої інстанції, так і на момент подання апеляційної скарги, фінансовий стан позивача не дозволяв здійснити грошові витрати на посмертну судово-психіатричну експертизу. До того ж, з урахуванням висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 18.02.2021 у справі № 727/9908/17-ц, розгляд вимог про визнання правочину недійсним на підставі ст. 225 ЦК України здійснюється з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, які підтверджують чи спростовують доводи позивача про те, що в момент укладення оспорюваного правочину особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.

Тобто, суд не може обмежувати позивача у засобах доказування та зазначати, що лише експертиза є належним доказом у даній справі (т. 2 а.с. 46-47).

Відзиву від учасників справи не надходило.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 заперечували проти поданої апеляційної скарги та просили її відхилити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Ярешки Баришівського району Київської області померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Як вбачається з копії заповіту, 06.11.2017 ОСОБА_3 склала заповіт, згідно якому усе своє майно, де б воно не було, з чого б не складалося і все те, на що вона на момент смерті буде мати право, заповіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Ярешківської сільської ради Баришівського району Київської області Бідюк В. В., реєстр № 62.

Зі копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , вбачається, що до нотаріуса 16.12.2020 звернулася ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини після смерті тітки ОСОБА_3 .

Частиною 3 статті 203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно із положеннями ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Положеннями ст. 1257 ЦК України передбачено вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, зокрема, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Згідно із приписами ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

У контексті викладеного слід розуміти, що підставою для визнання правочину недійсним відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України, має бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Підставою для визнання правочину недійсним за ст. 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити перш за все на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

З огляду на те, що у справі відсутні будь-які докази щодо перебування ОСОБА_3 в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо), тому висновок суду першої інстанції про недоведеність заявленої вимоги є обґрунтований.

Також, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження, як того, що ОСОБА_3 укладала зазначений правочин під впливом насильства, а також і того, що підпис на заповіті виконано не нею.

Посилання апелянта на те, що оскаржуваний заповіт посвідчено неналежною особою спростовується матеріалами справи, а саме тим, що повноважень секретаря Ярешківської сільської ради Бідюк В.В. на день посвідчення заповіту підтверджуються копією рішення першої сесії сільської ради сьомого скликання від 11.11.2015 по Ярешківській сільській раді, яким Бідюк В.В. обрано секретарем Ярешківської сільської ради з наданням їй повноважень секретаря виконавчого комітету строком, а згідно п. 1 ст. 50 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» - строком на 5 років.

Заявлене клопотання позивача про витребування медичних документів з лікарні, де спадкодавиця лікувалась є таким, що не може бути задоволено, оскільки не наведено підстав неможливості їх подання до суду першої інстанції, як то передбачено ч. 3 ст. 367 ЦПК України.

Таким чином доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою, а тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим доказам та обґрунтовано дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Суликом Романом Андрійовичем, залишити без задоволення.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 13 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст складено 31 січня 2024 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді С.М. Верланов

Т.О. Невідома