Справа № 182/3774/23
Провадження № 2/0182/2052/2023
У Х В А Л А

Іменем України

03.11.2023 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді - Рунчевої О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

02.08.2023 року до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна ОСОБА_3 , в інтересах та від імені якого діє адвокат Крихта Алла Анатоліївна до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності.

20.09.2023 року позивачем ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Крихта Алла Анатоліївна подано до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову ОСОБА_2 , в інтересах та від імені якого діє адвокат Крихта Алла Анатоліївна до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, визнання права власності, шляхом заборони відчуження нерухомого майна, право власності на яке зареєстроване на ім`я ОСОБА_4 , а саме: вбудованого нежитлового приміщення загальною плошею 42,9 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач посилається на наступне.

За період перебування у шлюбі за спільні кошти сторонами було придбано у спільну сумісну власність на підставі договору купівлі-продажу квартири від 01.12.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Новіковим І.М., реєстр. № 3628, двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 48,7 кв.м, право власності на яку було зареєстровано за взаємною згодою сторін на ім`я ОСОБА_4 .

В подальшому, на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер ДП64, виданої 01.02.2018 року відділі з питань державного архітектурно-будівельного контролю Нікопольської міської ради, зазначене нерухоме майно (квартира) було перебудовано зі зміною цільового призначення в нежитлове приміщення, та на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) державного реєстратора виконавчого комітету Нікопольської міської ради Донець О.Е. від 16.03.2018 року, індексний номер 40144265, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 116,як вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 42,9 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на дату подання позову зазначене майно зареєстроване на праві власності за відповідачем.

Враховуючи, що відповідач не визнає права позивача на спірне майно та добровільно поділити спільне майно не бажає, і довідавшись про звернення до суду з даним позовом, відповідач може вчинити дії, направлені на відчуження спірного майна, щоб унеможливити виконання рішення суду. Як особа, на яку оформлене право власності, відповідач може вчинити такі дії в будь-який момент, оскільки із відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно після зміни цільового призначення об`єкта майна на нежитлове приміщення не вбачається, що майно є об`єктом спільної власності подружжя, і позивач не буде мати можливості завадити відчуженню майна.

За таких обставин,для запобігання здійснення відповідачем певних дій по відчуженню спірного майна, створення неможливості користування ним, позивач вважає за необхідне вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження спірного нерухомого майна.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позву, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч.5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

З аналізу статей 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише уразі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Схожий за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження№ 14-729цс19).

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_2 , в інтересах та від імені якого діє адвокат Крихта Алла Анатоліївна звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 просить суд визнати вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 42,9 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 116, об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Поділити між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 спільне сумісне майно подружжя, яке складається з вбудованого нежитлового приміщення загальною площею 42,9 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) державного реєстратора виконавчого комітету Нікопольської міської ради Донець О.Е. від 16.03.2018 року наступним чином:

-визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право особистої приватної власності на частку вбудованого нежитлового приміщення загальною площею 42,9 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ;

-визнати за ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право особистої приватної власності на частку вбудованого нежитлового приміщення загальною площею 42,9 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Як вбачається з Інформаційної довідки № 338859908, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта з датою формування на 12.07.2023 року, право приватної власності на вбудоване нежитлове приміщення, загальною площею 42,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_4 , дата державної реєстрації - 14.03.2018 року, державний реєстратор Донець Ольга Едуардівна, Виконавчий комітет Нікопольської міської ради, Дніпропетровська обл., підстава внесення запису рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 40144265 від 16.03.2018 10:33:21, ОСОБА_5 , Виконавчий комітет Нікопольської міської ради, Дніпропетровська обл.

Разом з тим, на переконання суду, адекватним та достатнім заходом забезпечення даного позову, який у повній мірі забезпечить виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог та не призведе до порушення прав ОСОБА_4 , яка є на даний час власником спірного нерухомого майна, на користування належним їй майном, буде заборона відчуження цього майна.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Отже, на думку суду, достатнім видом забезпечення позову ОСОБА_2 , в інтересах та від імені якого діє адвокат Крихта Алла Анатоліївна до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності, буде заборона відчуження нерухомого майна, право власності на яке зареєстроване на ім`я ОСОБА_4 , а саме: вбудованого нежитлового приміщення загальною плошею 42,9 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Враховуючи викладене, суд, враховуючи усі обставини та доводи, надані позивачем на підтвердження своїх вимог і, з`ясувавши обсяг позовних вимог у відповідності до виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, прийшов до висновку, що між сторонами дійсно виник спір та відповідач може застосувати заходи, в результаті яких виконати рішення судубуде ускладнено або неможливо, тому заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Підстав для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення позову, передбачених ч.3ст.154 ЦПК України судом не встановлено.

Керуючись ст. ст. 149-151, 153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позовупо справі за позовом ОСОБА_2 , в інтересах та від імені якого діє адвокат Крихта Алла Анатоліївна до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності задовольнити.

Накласти заборону на відчуження нерухомого майна, право власності на яке зареєстроване на ім`я ОСОБА_4 , а саме: вбудованого нежитлового приміщення загальною плошею 42,9 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Відомості про сторони:

Позивач ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_4 , РНОКПП - НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Інших відомостей про сторони у суду та заявника немає.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно ч. 11 ст. 153 ЦПК України, оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Термін пред`явлення даної ухвали до виконання три роки.

Копію ухвали направити для відома та негайного виконання до Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Копію ухвали направити для відома сторонам.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О. В. Рунчева