РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року м. Мукачево Справа №303/7377/23 2-о/303/225/23

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді - Кость В.В.,

секретар судового засідання Станкович К. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мукачево цивільну справу

за заявою ОСОБА_1 від імені якого діє ОСОБА_2

до заінтересовані особи: (1) Мукачівська міська рада;

(2) ОСОБА_3

про встановлення факту постійного догляду,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 від імені якого діє ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту постійного догляду за своєю матір`ю ОСОБА_3 .

Як на підставу для задоволення заяви, ОСОБА_1 посилається на те, що його мати є інвалідом другої групи, яка та потребує постійного стороннього догляду та допомоги. У зв`язку з віком та перенесеними хворобами мати має залежність від інших осіб і фактично не здатна до самообслуговування, а тому заявник здійснює постійний догляд за нею.

Заявник та представник заявника в судове засідання не з`явилися, натомість представник заявника подала клопотання про розгляд справи без її участі та участі її довірителя, заяву просять задоволити.

Уповноважений представник заінтересованої особи (1) подала через канцелярію суду письмові пояснення, які вона просить долучити до матеріалів справи та врахувати при її розгляді.

У вказаних письмових поясненнях представник органу місцевого самоврядування зауважила на тому, що у заяві не вказано конкретної мети для встановлення означеного факту. Також зазначила, що встановлення такого роду фактів пов`язується з виникненням соціальних прав та обов`язків через те, що особа потребує постійного догляду, тому законодавством регламентовано окремий порядок надання таких соціальних послуг.

Відтак, на думку представника органу місцевого самоврядування, відсутніми є підстави для задоволення заяви.

Заінтересована особа (2) у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила.

Дослідивши подані по справі доказові матеріали суд констатує наступне.

Згідно зі ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Конституцією Україна проголошена соціальною державою, політика якої спрямована на створення умов, які забезпечують гідне життя та вільний розвиток людини. Зокрема, в її статті 3 людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнані найвищою соціальною цінністю.

За визначенням, яке міститься в частині першій ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження це вид непозовного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтереси особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорювальних прав.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб (частини третя та четверта ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до частини другої ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У переданій на розгляд суду заяві заявник посилається на те, що він є єдиною особою, яка зайнята постійним доглядом за своєю матір`ю ОСОБА_3 , яка внаслідок ряду захворювань втратила здатність до самообслуговування, інші особи, які можуть такий догляд здійснювати відсутні.

На підтвердження наведених доводів, заявником подано суду наступні докази.

Так, дані свідоцтва про народження (повторне) від 22.02.1991 свідчать про те, що матір`ю заявника є ОСОБА_4 (а.с 4).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , після реєстрації розірвання шлюбу ОСОБА_4 було присвоєно прізвище « ОСОБА_5 » (а.с. 12). Тобто матір`ю заявника є ОСОБА_3 , яка до розірвання шлюбу мала прізвище « ОСОБА_6 ».

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії №1493 від 20.11.2022 року, ОСОБА_3 має дугу групу інвалідності без терміну перегляду, їй протипоказана робота з фізичними стато-динамічними навантаженнями, тривалою ходою в несприятливих мікрокліматичних умовах (а.с. 7).

Відповідно до довідки ЛКК від 24.10.2022 №52, заінтересована особа (2) потребує постійного стороннього догляду.

З даних висновку від 24.10.2022 №52 про наявність порушень функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують догляду на непрофесійній основі вбачається, що ОСОБА_3 рекомендовано соціальні послуги: денного догляду, догляду вдома, паліативного догляду вдома, отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (а.с 10).

Заявник стверджує, що він є єдиною особою, яка здійснює догляд та піклується про свою матір, так як його батько помер, інші особи, які можуть такий догляд здійснювати відсутні.

Зворотного ні матеріалами справи, ні представником заінтересованої особи (1) не доведено.

Надаючи правову оцінку таким доводам заявника, у контексті з поданими ним доказами, суд приймає до уваги наступні норми права та наводить мотиви їх застосування.

У статті 1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» (надалі - Закон) наведено детермінацію понять особи з інвалідністю, інвалідності та догляду за особою з інвалідністю.

Так, особа з інвалідністю - повнолітня особа зі стійким обмеженням життєдіяльності, якій у порядку, визначеному законодавством, встановлено інвалідність; інвалідність - міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист; догляд за особою з інвалідністю (дитиною з інвалідністю) - сукупність соціальних послуг, спрямованих на соціально-побутову допомогу та підтримку, захист і забезпечення життєдіяльності особи з інвалідністю (дитини з інвалідністю).

Надаючи правову оцінку таким доводам заявника суд констатує, що досліджені судом, у межах розгляду даної справи, фактичні дані дають підстави для висновку про можливість встановлення в судовому порядку зазначеного заявником факту, з метою забезпечення юридичної визначеності, як складової принципу верховенства права, у правовідносинах, пов`язаних із необхідністю забезпечення постійного догляду з боку заявника за своєю матір`ю, за умови документально підтвердженого стану її здоров`я.

З огляду не наведене слід вважати сформованою у правовій площині мету звернення заявника до суду із вищевказаною заявою.

За таких обставин справи, суд вважає, що встановлення факту здійснення догляду не суперечить законодавству і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні цієї заяви, судом не встановлено.

Встановлення означеного перед цим факту має юридичне значення для заявника, а також безпосередньо впливає на права, обов`язки та інтереси заінтересованої особи (2), яка потребує постійного стороннього догляду.

Також у заяві не йдеться про отримання заявником, за наслідками встановлення факту, тих, чи інших соціальних виплат, а лише акцентується увага на юридичному визначенні у судовому порядку статусу заявника, з метою забезпечення практичної реалізації догляду за своєю матір`ю, яка є інвалідом другої групи, внаслідок чого потребує сторонньої допомоги.

Таким чином, вимоги за заявою є підставними та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 8, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 2, 3, 10, 12, 77-80, 263, 296, 300, 354 Цивільного процесуального кодексу України, Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 від імені якого діє ОСОБА_2 - задоволити.

2. Встановити факт відносно того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є єдиною особою, яка зайнята постійним доглядом за своєю матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

5. Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Мукачівським МВ УМВС України в Закарпатській області 23 лютого 2007 року.

Представник заявника: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 .

Заінтересовані особи:

(1) Мукачівська міська рада, м.Мукачево, пл. О. Духновича, 2;

(2) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 .

Суддя В.В. Кость