Справа № 461/8033/23
Провадження № 4-с/461/29/23
УХВАЛА

Іменем України

02.11.2023 м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань Панасюк А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця щодо виконання рішення Галицького районного суду м.Львова від 21.04.2010 у справі №2-1096/10, у якій просить суд: визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Галицького відділу ДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Радченко О.О. від 29.06.2023 про повернення стягувачу виконавчого документу №2-1096 виданого 14.04.2015 Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з Кредитної спілки «Надія» на користь ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 4535,70 грн. (виконавче провадження №70784321); визнати незаконними рішення, дії та бездіяльність старшого державного виконавця Галицького відділу ДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Радченко О.О. в частині не вчинення в повному обсязі виконавчих дій, які призвели до невиконання рішення суду та заподіяння майнової шкоди у виконавчому провадженні №70784321 по виконавчому листу № 2-1096 від 14.04.2015 виданого Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з Кредитної спілки «Надія» на користь ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 4535,70 грн., а також в частині винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 29.06.2023 та несвоєчасного відкриття виконавчого провадження; зобов`язати старшого державного виконавця Галицького відділу ДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Радченко О.О. відновити виконавче провадження №70784321 та вчинити виконавчі дії по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-1096 від 14.04.2015, виданого Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з Кредитної спілки «Надія» на користь ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 4535,70 грн., ЗУ «Про виконавче провадження».

Свої вимоги обґрунтовує тим, що у Галицькому відділі Державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції в Львівській області на виконанні перебувало ВП 70784321 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1096 виданого 14 квітня 2015 року Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з КС «Надія» на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 4535,70 грн. 29.06.2023 старшим державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, керуючись вимогами пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки в результаті вжитих державним виконавцем заходів встановлено відсутність боржника та відсутність будь-якого його майна, на яке можливо звернути стягнення для погашення суми заборгованості, та вжиті заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Заявник стверджує, що державний виконавець Радченко О.О. не використала у повному обсязі свої повноваження задля виконання рішення суду, оскільки не вчинила дій щодо виклику боржника, не накладено штрафу на боржника за неподання декларації, не зверталася до суду щодо застосування до нього приводу, не звернувся до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівника боржника за межі України, не було здійснено вихід по місцю знаходження боржника для перевірки виявлення майна боржника. Вважає, що державний виконавець не вчинив жодної виконавчої дії на виконання рішення суду. Просить скаргу задоволити.

09.10.2023 начальник Галицького ВДВС у м.Львові Тетюк Р. подав клопотання, у якому повідомив суд, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №70784321 з примусового виконання виконавчого листа виданого 14.01.2015 Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з Кредитної спілки «Надія» на користь ОСОБА_1 заборгованості в сумі 4535, 70 грн. те тюк Р. повідомив, що 29.06.2023 державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові керуючись п.2 ч.1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки в результаті заходів вжитих державним виконавцем на майно боржника було накладено арешту та звернено стягнення на кошти на рахунках боржника. Боржник виконавчий документ не виконує, на виклики не реагує. Згідно відповіді на запит з МВС України у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до Закону України « Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними. Просить розглядати справу без участі представника Галицького ВДВС у м.Львові.

30.10.2023 на адресу суду надійшли копії матеріалів виконавчого провадження №70784321.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Особа, рішення, дії якої оскаржується та заінтересована особа в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими відправленнями рекомендованої кореспонденції.

Згідно ч.2 ст.450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали вищевказаної скарги, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Умови і порядок виконання рішень судів, що підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що на виконанні у Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові перебувало виконавче провадження №70784321 з примусового виконання виконавчого листа виданого 14.01.2015 Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з Кредитної спілки «Надія» на користь ОСОБА_1 заборгованості в сумі 4535, 70 грн.

19.01.2023 державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові, керуючись статтями З, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

19.01.2023 державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові, керуючись статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

19.01.2023 державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові, керуючись статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

19.01.2023 державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові, керуючись статтями 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

24.01.2023 державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові, керуючись статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про арешт коштів боржника.

Згідно відповідей на запити держаного виконавця встановлено, що у Кредитної спілки «Надія» () відсутні доходи та наявні відкриті рахунки, відкриті в банках та інших фінансових установах, відчутні зареєстровані за боржником транспортні засоби.

29.06.2023 державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові керуючись п.2 ч.1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки в результаті заходів вжитих державним виконавцем на майно боржника було накладено арешт та звернено стягнення на кошти на рахунках боржника. Боржник виконавчий документ не виконує , на виклики не реагує. Згідно відповіді на запит з МВС України у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до Закону України « Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» (ч.2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження»).

Державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку передбаченому законом (ч.2 ст. 4 Закону України «Про державну виконавчу службу»).

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом України «Про виконавче провадження», заходи для виконання рішення суду.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

У пункті 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців (стаття 2 Закону N 1404-VIII).

Пунктом 3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, встановлено, що організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Як вбачається з матеріалів скарги, державним виконавцем були вчинені певні дії щодо розшуку майна боржника, які узгоджуються з вимогами ЗУ "Про виконавче провадження".

Разом з тим, суд вважає, що державним виконавцем Радченко О.О. вжито недостатньо заходів щодо розшуку майна боржника за місцем його знаходження, на яке можна звернути стягнення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 36 ЗУ "Про виконавче провадження", розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Згідно ч.8 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

У відповідності п. 1 Розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5, виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Докази на підтвердження періодичного проведення таких перевірок в копіях матеріалів виконавчого провадження щодо боржника відсутні.

За таких обставин, суд вважає, що заходи вжиті державним виконавцем щодо перевірки та розшуку майна боржника в цій частині, не можна вважати належними та такими, що відповідають вимогам ЗУ " Про виконавче провадження".

Суд зазначає, що незважаючи на вчинені виконавчі дії, рішення суду у справі №2-1096 про стягнення з Кредитної спілки «Надія» на користь ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 4535,70 грн. станом на час розгляду скарги не виконано.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

У відповідності до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документа стягувачу не відповідають положенням Закону України «Про виконавче провадження», а державним виконавцем всупереч вимог Закону України «Про виконавче провадження» не вжито всіх передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішення, зокрема, не вжито належних заходів по перевірці та розшуку майна за місцем проживання (перебування) боржника.

Отже, оскаржувана постанова старшого державного виконавця Галицького відділу ДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Радченко О.О. від 29.06.2023 про повернення стягувачу виконавчого документу №2-1096 підлягає скасуванню, що є підставою для зобов`язання державного виконавця відновити виконавче провадження за вищевказаним виконавчим листом та вжити усіх заходів, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження» щодо виконання рішення суду.

На підставі зазначеного, суд дійшов висновку, що скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст.12, 13, 247, 447, 450, 451, 488 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця задоволити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Галицького відділу ДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Радченко О.О. у виконавчому провадженні №70784321 по виконавчому листу № 2-1096 від 14.04.2015 виданого Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з Кредитної спілки «Надія» на користь ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 4535,70 грн.

Визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Галицького відділу ДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Радченко О.О. від 29.06.2023 про повернення стягувачу виконавчого документу №2-1096 виданого 14.04.2015 Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з Кредитної спілки «Надія» на користь ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 4535,70 грн. (виконавче провадження №70784321).

Зобов`язати старшого державного виконавця Галицького відділу ДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Радченко О.О. вчинити виконавчі дії щодо примусового виконання судового рішення про стягнення з Кредитної спілки «Надія» на користь ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 4535,70 грн.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Зубачик Н.Б.