Провадження № 2/161/3562/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі :

головуючого-судді Крупінської С.С.

секретаря Лесько Б.Я.

з участю: представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

16.08.2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 16.10.2021 року перебувала в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Луцького міськрайонного суду від 10.07.2023 року розірвано. В шлюбі народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що самостійно займається вихованням доньки, піклується про її фізичний та духовний розвиток, а також купляє продукти харчування та одяг. Відповідач не бажає добровільно утримувати доньку, лише інколи надає незначні кошти. Зазначає, що на її утриманні перебувають двоє дітей від іншого шлюбу, тому вимушена була вийти на роботу. У зв`язку з цим виникла необхідність у послугах няні, також вона орендує житло для проживання. Відповідач офіційно працює та отримує постійний дохід. На підставі викладеного, просить стягувати щомісячно з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття, але не 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,

Представник позивача в судове засідання не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності та позивачки. Позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Представник відповідача позов визнав частково, просив стягувати з ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки в розмірі частки. В решті позовних вимог просив відмовити.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбіз 16.10.2021 року, який на підставі рішення Луцького мсіькрайонного суду було розірвано (а.с.13-14).

В шлюбі в сторін народилась донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 11).

Крім того, в ОСОБА_2 на утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей від іншого шлюбу - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З матеріалів справи судом встановлено, що дитина ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю, остання дбає про її фізичний та духовний розвиток, забезпечує продуктами харчування, одягом.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що сторони не можуть дійти згоди щодо порядку участі відповідача в матеріальному утриманні їх спільної дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачкою, тобто між ними існує спір з цього питання.

Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до положень Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що відповідає приписам ч. 3 ст. 181 СК України.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є здоровим, працездатним, на обліку у лікарів не перебуває.

З наданої ОСОБА_3 копії трудової книжки вбачається, що останній з 25.08.2023 року звільнений з роботи, тому на сьогоднішній день є безробітним, також відповідач періодично перераховував кошти на утримання доньки ОСОБА_4 , має на утриманні непрацездатну матір ОСОБА_8 .

Доказів іншого сторонами суду не надано.

Малолітня ОСОБА_4 , є здоровою, не потребує додаткових витрат на лікування.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та малолітньої дитини, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на її утримання.

Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2023рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років -2272 гривні;

Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Виходячи з вищевикладеного, засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, а тому слід стягувати щомісячно з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частки від заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд вважає, що визначений розмір аліментів є достатнім та справедливим, а також таким, що відповідає потребам дитини.

У свою чергу, жодних доказів того, що відповідач ОСОБА_3 має можливості сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі, останньою в ході розгляду справи не надано.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

З даною позовною заявою позивач ОСОБА_2 звернулася до суду 16.08.2023 року (а.с. 1), отже саме з зазначеної дати аліменти мають стягуватися з відповідача на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Крім того, згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому з відповідача слід також стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 грн.

На підставі ст.ст. 84, 180, 182, 183, 191 СК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 77-81, 141, 259, 263-265, 350-352, 430 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 , (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки всіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.08.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на малолітню дитину у межах суми платежу за один місяць допустити до обов`язкового негайного виконання.

В іншій частині позовних вимог- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складений 30 жовтня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.С.Крупінська