Справа № 404/5133/21
Номер провадження 2/404/1323/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

03 жовтня 2023 року Кіровський районний суд міста К іровограда

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Шевчук Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Департамент надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , у липні 2021 року звернулась до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 . Позов мотивовано, тим що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 . Оскільки спільне життя з відповідачем не склалося, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано 15 березня 2019 року. Відповідач з 01 січня 2018 року не проживає за вищевказаною адресою, але зареєстрований за цією адресою. Відповідач не надає кошти на оплату комунальних послуг, не несе витрат на утримання будинку та прибудинкової території, місце проживання відповідача не відомо. А тому позивач звернулась до суду з відповідним позовом.

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 28 вересня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (а.с. 26).

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 16 березня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.59).

Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву (вх. № 2855 від 31.01.2023 року) про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечує (а.с. 48).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 34, 46, 65-66, 76), причини неявки суду не відомі, заяв, клопотань та відзиву на позов до суду не подавав.

Відповідно до частин сьомої, восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідачу направлялась повістка про виклик до суду на адресу, зазначену в позовній заяві, а також відповідача повідомлено в порядку частини одинадцятої статті 128 Цивільного процессуального кодексу України.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Департамент надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради в судове засідання не з`явився, представником третьої особи подано до суду заяви (вх. № 4061 від 02.02.2022 року; вх. № 28546 від 13.10.2022 року; вх. № 5939 від 22.02.2023 року; вх. № 10871 від 30.03.2023 року) про розгляд справи за відсутності представника третьої особи (а.с.31; 47; 56; 68).

Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням частини четвертої статті 223 та статті 280 Цивільного процесуального кодексу України.

Розглянувши наявні матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке.

Відповідно до частини другої статті 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За приписами статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, що передбачено статтею 391 Цивільного кодексу України.

Позивач внаслідок укладання шлюбів змінювала прізвища. Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградській області 28 липня 2012 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про що складено актовий запис № 222. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка: ОСОБА_5 , дружини: ОСОБА_5 . Зазначене підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.54).

Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградській області 30 жовтня 2015 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , розірвано, про що складено актовий запис № 166 (а.с.54 на звороті).

Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області 10 листопада 2017 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що складено відповідний актовий запис № 1094. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка: ОСОБА_7 , дружини: ОСОБА_7 . Зазначене підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 21.11.2017 року (а.с.13).

Фортечним районним у місті Кропивницькому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області 15 березня 2019 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , розірвано, про що складено відповідний актовий запис № 33. Зазначене підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 15.03.2019 року (а.с.13 на звороті).

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 01 лютого 2012 року посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Яценко О.П., зареєстрованого в реєстрі за № 96, ОСОБА_3 19 грудня 1978 року є власником квартири АДРЕСА_2 (а.с.8-9).

Отже позивач, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , зазначене підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав № 33287287 від 24.02.2012 року виданого Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» (а.с.11) та Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна № 264426040 (а.с.12).

Реєстрація відповідача за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджена відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Кіровоградській області (а.с. 19 на звороті), та витягом № 253815 З єдиного державного демографічного реєстру (а.с.77).

Згідно акту № 1 від 06.07.2021 року, складеного сусідами ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 , вбачається, що ОСОБА_2 за місцем своєї реєстрації, за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає починаючи з 01 січня 2018 року (а.с. 22).

Згідно зі частиною першою статті 4 Житлового кодексу Української РСР жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд. Житловий фонд включає, зокрема, жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд).

Статтею 150 Житлового кодексу УРСР визначено право громадян, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Таке ж право закріплене у статтях 319, 383 Цивільного кодексу України, за змістом яких власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї або інших осіб.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» № 475/97-ВР від 17.07.1997, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 Цивільний кодекс України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 Цивільного кодексу України).

При цьому відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За роз`ясненнями, викладеними в пункті 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014, оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316, 319 Цивільного кодексу України), то власник на підставі статті 391 Цивільного кодексу України не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин. У зв`язку з цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.

Таким чином, ОСОБА_2 будучи зареєстрований в належній позивачу квартирі, порушує права та законні інтереси позивача, ОСОБА_1 , як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 втратив право користування спірним жилим приміщенням, добровільно залишивши спірне жиле приміщення і на час розгляду справи не проживає в ньому більше одного року, що відповідно до положень статтей 391, 405 Цивільного кодексу України, дає суду підстави визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням: квартирою АДРЕСА_2 .

А також реєстрація відповідача в помешканні за вищевказаною адресою фактично перешкоджає позивачу в реалізації її права як власника спірного житлового приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

При визнанні судом відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, судом не вбачається порушення пункту 1 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки відповідач тривалий час не проживає у зазначеній квартирі, тобто квартира не є її житлом відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини. Так, у п. 40 рішення ЄСПЛ у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» від 02.12.2010 (заява № 8863/06), яке набуло статусу остаточного 02.03.2011 року наголошується, що згідно з Конвенцією поняття «житло» не обмежується приміщенням, яке законно займано або створено. Чи є конкретне місце проживання «житлом», яке підлягає захисту на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин, а саме від наявності достатніх та триваючих зв`язків із конкретним місцем (пункт 36 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Прокопович проти Росії» від 18.11.2004 року).

Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 908,00 грн.

Керуючись Житловим кодексом Української РСР, статтями 316-319, 321, 383, 391, 405 Цивільного кодексу України, статтями 7, 10, 11, 57-60, 81, 141, 258, 263-265, 280-284 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Департамент надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення даного рішення до Кропивницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків НОМЕР_3 ; місце проживання: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків НОМЕР_4 ; місце проживання: АДРЕСА_3 ;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Департамент надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради, місцезнаходження: 25006, місто Кропивницький, вулиця Архітектора Паученка, будинок № 41/26.

Повний текст рішення суду складено 03.10.2023 року.

Суддя Кіровського районного

суду міста Кіровограда Людмила КУЛІНКА

Суддя Кіровського Л. Д. Кулінка

районного суду

м.Кіровограда