КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 758/7574/22
провадження № 22-ц/824/7019/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.,

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Даниленка Платона Олександровича на додаткове рішення Подільського районного суду м. Києва від 01 лютого 2023 року в складі судді Захарчук С. С., в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

02.09.2022 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати покласти на відповідача.

Позивач зазначила, що нею були понесені витрати на правову допомогу 15 000 грн. Детальний розрахунок витрат на правову допомогу та підтверджуючі документи буде подано у встановлений строк.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 13 грудня 2022 року позов задоволено.

19.12.2022 представник ОСОБА_1 - адвокат Даниленко П. О. звернувся з заявою, в якій просив ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн.

Зазначив, що 29.08.2022 між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «ЕКСПАТПРО» було укладено договір про надання правової допомоги.

За цим договором довіритель доручає, а об`єднання приймає на себе зобов`язання забезпечити участь своїх учасників у представництві інтересів довірителя в усіх та будь-яких органах державної влади України, в тому числі, але не виключно, в органах Державної виконавчої служби України та перед приватними виконавцями, в правоохоронних органах, в усіх та будь-яких органах судової влади (судах будь-якої інстанції), банківських установах, у всіх та будь-яких інших органах місцевого самоврядування, підприємствах, установах та організаціях у справах за участю довірителя та інших справах, що стосуються чи можуть стосуватися його інтересів, в тому числі але не виключно, в питаннях, що стосуються стягнення аліментів ( з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на користь довірителя (п.1.1 договору).

За вчинення дій, визначених у п.1.1 цього договору, довіритель зобов`язується виплатити об`єднанню плату у розмірі фактичних витрат, понесених об`єднанням під час надання послуг а також сплатити гонорар в розмірі, визначеному у додатках до даного договору ( п.1.3 договору).

У додатку №1 від 29 серпня 2022 року до договору про надання правової допомоги від 29.08.2022 сторони визначили, що розмір гонорару об`єднання за виконання обов`язків, передбачених у п. 1.1 договору складає 15 000 грн, які можуть бути сплачені як повністю, так і частково за домовленістю, на підставі виставленого (виставлених) рахунку (рахунків), протягом 5 банківських днів з моменту виставлення рахунку.

Розмір витрат ОСОБА_1 , які вона має понести на отримання правової допомоги при зверненні до суду з даним позовом становить 15 000 грн, які мають бути сплачені за таку правову допомогу:

- консультація клієнта; дослідження наданих клієнтом інформації, документів, доказів; аналіз норм законодавства, судової практики щодо предмету позову; узгодження правової позиції по проекту позову з клієнтом - 3 год.;

- підготовка позовної заяви, оформлення доказів до позовної заяви, направлення їх іншій стороні та до суду - 5 год.;

- підготовка та подання до суду заяви про проведення засідання без участі сторони позивача - 1 год.;

- виїзд для представництва інтересів у судовому засіданні 07.12.2022 - 1 год.;

- представництво інтересів у судовому засіданні 13.12.2022 - 1,5 год.

До заяви додано Акті від 17 грудня 2022 року №29/08.2022-17/12.2022 приймання -передачі наданих Адвокатським об`єднанням «ЕКСПАТПРО» послуг для ОСОБА_1 за період з 29 серпня 2022 року по 17 грудня 2022 року згідно з договором про надання правової допомоги від 29 серпня 2022 року.

Додатковим рішенням Подільського районного суду м. Києва від 01 лютого 2023 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про розподіл судових витрат відмовлено.

03.03.3023 представник ОСОБА_1 - адвокат Даниленко П. О. подав апеляц2ійну скаргу, в якій просить додаткове рішення Подільського районного суду м. Києва від 01 лютого 2023 року скасувати та ухвалити нове додаткове рішення, яким вимоги ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити у повному обсязі.

Свої доводи обґрунтовує тим, що відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар адвоката за надання професійної правничої допомоги може встановлюватися як у формі погодинної оплати, так і у фіксованому розмірі.

Сторони додатку 1 до договору обумовили саме фіксований розмір гонорару за надання правової допомоги, визначеної у п. 1.1 договору, оскільки договором не було передбачено можливість збільшення чи зменшення розміру гонорару в залежності від складу, різноманіття та кількості дій (послуг), вчинених адвокатом на виконання взятих доручень, кількості годин, витрачених на надання правничої допомоги, тощо.

Звертає увагу на висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 та в постанові Верховного Суду від 12 травня 2021 року у справі №236/4969/19. Верховний Суд зазначив, що розмір гонорару адвоката, встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуги та час витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Відповідач не заперечував проти задоволення заяви про розподіл судових витрат, оскільки ним не подавалось до суду як клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами в порядку ч. 6 ст. 137 ЦПК України, так і доказів неспівмірності таких витрат.

Відповідно до правової позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 07 вересня 2021 року у справі №910/5998/20, суд оцінює співмірність витрат на правничу допомогу лише за наявності доказів «неспівмірності», поданих особою, яка оскаржує їх розмір.

За умови неподання клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката чи доказів неспівмірності понесених витрат заява про розподіл судових витрат у вигляді професійної правничої допомоги могла б бути задоволена в повному обсязі.

13.04.2023 ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення Подільського районного суду м. Києва від 01 лютого 2023 року без змін.

Зазначив, що в позовній заяві позивач зазначає, що попередній орієнтовний розрахунок витрат на правову допомогу становить 15 000 грн. При цьому жодних доказів таких витрат чи майбутніх витрат в межах цієї суми (виставленої суми до сплати) до суду не надано.

В наданому акті від 17.12.2022 №29/08.2022 -17/12.2022 приймання-передачі адвокатським бюро «ЕКСПАТПРО», в переліку наданих послуг зазначена майбутня послуга «підготовка відзиву на апеляційну скаргу та участь у судових засіданнях», яка фактично не була надана на момент розгляду справи в суді першої інстанції та не є наданою на даний час, але відповідно до п. 5 «Акту» сторони підтвердили своїми підписами отримання даної послуги ще 17.12.2022.

Інформація, яка міститься в акті приймання правничої допомоги, не може вважатись детальним описом робіт, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт необхідних для надання правничої допомоги, подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

В судовому засіданні він не погоджувався зі стягненням з нього витрат на правничу допомогу, оскільки вважав, що вказана с ума є завищеною і такою, що не відповідає дійсним витрат як по часу надання таких послуг, так і по вартості.

Посилання позивача на постанову Верховного Суду від 12 травня 2021 року у справі №236/4969/19 є безпідставними, оскільки вони стосуються конкретної справи щодо стягнення розміру саме гонорару.

Відповідно до договору, додатку до договору та акту, в яких зазначено погодинну оплату, розрахунок повинен містити кількість годин помножену на вартість такої години.

Також зазначив, що справа про стягнення аліментів є малозначною, визначені суми відшкодування мають виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності),а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін та підтверджуватись належними доказами.

Відповідно до положень частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що у порушення вимог ст. 137 ЦПК України заявником не надано суду детального опису обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. Вказана лише загальна вартість наданих послуг.

Однак колегія суддів вважає цей висновок помилковим та таким, що зроблений з неправильним застосуванням та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У частинах першій-третій статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою щодо суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частин четвертої-шостої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За правилами частин першої-другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України).

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 Верховний Суд зазначив, що витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки:

(1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність");

(2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

(3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

(4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

(5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність";

(6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару;

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 922/1163/18, від 07 вересня 2020 року у справі № 910/4201/19.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи».

Підсумовуючи, для відшкодування понесених судових витрат учасник справи повинен подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс чи яких очікує зазнати у зв`язку з розглядом справи, до суду тієї інстанції, в якій такі витрати були чи будуть понесені, а також заявити клопотання про компенсацію судових витрат до закінчення судових дебатів та надати докази щодо розміру понесених витрат у цій справі у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

У позовній заяві позивач зазначила, що нею були понесені витрати на правову допомогу 15 000 грн. Детальний розрахунок витрат на правову допомогу та підтверджуючі документи буде подано у встановлений строк.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції позивачка 19.12.2022 подала: договір про надання правової допомоги від 29.08.2022, укладений між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «ЕКСПАТПРО»; додаток №1 від 29 серпня 2022 року до договору про надання правової допомоги від 29.08.2022, за яким сторони визначили, що розмір гонорару об`єднання за виконання обов`язків, передбачених у п. 1.1 договору складає 15 000 грн, які можуть бути сплачені як повністю, так і частково за домовленістю, на підставі виставленого (виставлених) рахунку (рахунків), протягом 5 банківських днів з моменту виставлення рахунку; Акт від 17 грудня 2022 року №29/08.2022-17/12.2022 приймання -передачі наданих Адвокатським об`єднанням «ЕКСПАТПРО» послуг для ОСОБА_1 за період з 29 серпня 2022 року по 17 грудня 2022 року згідно з договором про надання правової допомоги від 29 серпня 2022 року.

Позивач надіслав на адресу відповідача копію заяви про розподіл судових витрат з доданими до нього документами, що підтверджується описом вкладення в поштове відправлення від 19 грудня 2022 року та фіскальним чеком АТ «Укрпошта» від 19 грудня 2022 року про оплату послуг з відправки цінного листа ОСОБА_2

ОСОБА_2 не подав до суду першої інстанції клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги, про неспівмірність цих витрат не заявляв.

Доводи відповідача про те, що в судовому засіданні він не погоджувався зі стягненням з нього витрат на правничу допомогу є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи, в тому числі звукозаписом судового засідання.

Водночас у постанові Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 534/14/20 (провадження № 61-6638св22) зроблено висновки про те, що ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Верховний Суд, аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану стороні під час розгляду справи у суді першої інстанції, врахував, що адвокат є кваліфікованим юристом з повною вищою юридичною освітою, який має стаж роботи в галузі права не менше двох років, тому надані адвокатом своїй клієнтці такі послуги, як: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення відповідної судової практики, визначення правової позиції у справі; складання клопотань про долучення до матеріалів справи письмових доказів; складаннявступного слова не є тими послугами, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною.

Застосовуючи наведений правовий висновок щодо реальності (дійсності та необхідності) витрат на правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку, що компенсації підлягають 5 000 грн за підготовку позовної заяви та представництво інтересів позивача в судовому засіданні 13.12.2022, оскільки всі інші дії адвоката фактично охоплюються змістом вищенаведених послуг.

Суд першої інстанції помилково не взяв до уваги опис обсягу наданих послуг і виконаних робіт, наведений в акті приймання-передачі наданих послуг, що свідчить про прояв судом надмірного формалізму при застосуванні частини третьої статті 137 ЦПК України для цілей вирішення питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.

Не врахувавши зазначені вище висновки, не застосувавши при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу наведені норми матеріального права, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що інформація про фіксований розмір гонорару, що міститься в додатку №1 до договору та акті приймання-передачі наданих послуг, не може вважатися детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Зазначення в акті приймання-передачі наданих послуг інформації про понесені адвокатом витрати часу по кожному з видів робіт (наданих послуг) за умови погодження між сторонами фіксованого розміру гонорару, який обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги та не залежить від витраченого адвокатом часу на надання правничої допомоги, не може слугувати підставою для висновку про порушення заявником вимог ст. 137 ЦПК України.

Зазначений висновок суду першої інстанції є суперечливим та таким, що зроблений з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції при відмові в ухваленні додаткового рішення не відповідають обставинам справи та наданим доказам, судом неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення заяви про розподіл судових витрат.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Даниленка Платона Олександровича задовольнити частково.

Додаткове рішення Подільського районного суду м. Києва від 01 лютого 2023 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк