Провадження № 2/344/405/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Антоняка Т.М.,

секретаря Мрічко Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Івано-Франківська матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , як правонаступника позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

01.12.2021 ОСОБА_2 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області суду з позовом до ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на нерухоме майно, у якому покликалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_5 , після якого залишилась спадщина у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 та 1/2 частини земельної ділянки, призначеної для ведення садівництва, площею 0,0536 га. Після смерті чоловіка спадкоємцями вказаного майна є вона (дружина померлого) та відповідачка. Свідоцтвом про право на спадщину № 5-1399 від 16.10.2012 року встановлено, що їй належить 2/9 частини квартири, а відповідачці 1/9 частини квартири. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину № 5-1397 від 16.10.2012 року, їй належить 1/3 частини земельної ділянки, а відповідачці 1/6. Таким чином, вони з відповідачкою стали співвласниками успадкованого майна. В успадкованій квартирі вони проживали разом із померлим, прописані там (підтверджено копією будинкової книги, довідкою про місце проживання), вели спільне господарство та побут, доглядали майно, разом займались садівництвом на земельній ділянці. Вона отримала свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується витягами із спадкового реєстру та, оскільки квартира старенька та в незадовільному стані, хотіла її продати, однак не може цього зробити без дозволу співвласника - відповідачки. У той же час, відповідачка тим часом ніколи не цікавилась і не цікавиться успадкованим майном, ніколи тут не проживала, адже знаходиться за кордоном, не оформляє своє право на спадщину, тим самим обмежує її право розпоряджатись і користуватись майном. Зважаючи, що частка відповідачки у спадковому майні незначна і не може бути виділеною в натурі, вважає, що доцільно припинити право власності відповідачки на частку у спільному майні з викупом. До того ж, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї, адже відповідачка постійно проживає за кордоном та не цікавиться успадкованим майном. Відповідно до звіту про оцінку майна від 01.11.2021 року, вартість двокімнатної квартири, загальною площею 54 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , становить 574 717 грн., відповідно вартість 1/9 частини квартири 63 857 грн. Відповідно до звіту про експертну-грошову оцінку земельної ділянки від 01.11.2021 року ринкова вартість земельної ділянки, площею 0,0536 га, кадастровий номер :21:005:0320, становить 116 800 грн., відповідно вартість 1/6 частини земельної ділянки 19 467 грн. Таким чином, право власності відповідачки на 1/9 частини квартири АДРЕСА_1 та 1/6 частини земельної ділянки, площею 0,0536 га, кадастровий номер :21:005:0320, підлягає припиненню з виплатою їй грошової компенсації вартості її часток, внесених попередньо на депозитний рахунок суду, у сумі 63 857 грн. за частину квартири і 19 467 грн. за частину земельної ділянки. У результаті припинення права власності відповідачки на належну їй частину у спільному майні право власності на відповідну частину підлягає визнанню за нею.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 грудня 2021 року (с. Мелещенко Л.В.) справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

Відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 червня 2022 року (головуючий-суддя Мелещенко Л.В.) провадження у справі зупинено до залучення до участі у справі правонаступників ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також зобов`язано Першу Івано-Франківську державну нотаріальну контору після закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини на адресу суду подати інформацію про коло спадкоємців померлої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також іншу інформацію, яка має значення для розгляду справи, а саме: факт посвідчення можливого заповіту, подання заяв про прийняття та відмови від спадщини після померлої ОСОБА_2 .

У зв`язку з Наказом № 573 від 17.08.2022 року суддя Людмила Мелещенко перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у період з 22.08.2022 по 15.10.2022 та відповідно до розпорядження керівника апарату Івано-Франківського міського суду Володимира Оліяра № 122 від 05.09.2022 року проведено повторний автоматичний розподіл даної цивільної справи.

Системою автоматизованого розподілу дану цивільну справу розподілено судді Антоняку Т.М.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 жовтня 2022 року (с. Антоняк Т.М.) справу прийнято до провадження.

Ухвалою від 02 травня 2023 року поновлено провадження у справі; до участі у справі залучено правонаступника позивача ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 - ОСОБА_6 .

Представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. У подальшому подала заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника.

Відповідач не прибула у судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлялася належно.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.

Частиною першою ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на житло від 04.12.2001 року, виданого Госпрозрахунковою групою з приватизації державного житлового фонду, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві спільної сумісної власності: ОСОБА_5 , ОСОБА_2 дружині та ОСОБА_6 дочці у рівних долях (а.с. 8-9).

Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІФ 15/2-002639, ОСОБА_5 на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,0536 га, що розташована на території Івано-Франківської міської ради (а.с. 10-11).

Після смерті ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 стали співвласниками успадкованого майна.

ОСОБА_2 отримала свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується витягами із спадкового реєстру.

Згідно Свідоцтва про право на спадщину № 5-1399 від 16.10.2012 року встановлено, що ОСОБА_2 належить 2/9 частини квартири, а ОСОБА_4 1/9 частини квартири АДРЕСА_1 (а.с. 16).

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину № 5-1397 від 16.10.2012 року ОСОБА_2 належить 1/3 частини земельної ділянки, а ОСОБА_4 - 1 /6 (а.с. 17).

Як слідує з копії будинкової книги, у квартирі АДРЕСА_1 зазначені зареєстрованими: ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с. 18-20).

Відповідно до довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Івано-Франківській області встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 54).

Також встановлено, що ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Правонаступником та спадкоємицею позивача ОСОБА_2 є ОСОБА_6 , яка прийняла у спадщину нерухоме майно, зокрема 2/9 частини спірної квартири та 1/3 частини земельної ділянки.

Згідно Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданного 23.05.2023, ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 , після державної реєстрації шлюбу її прізвище змінено на ОСОБА_8 .

Відповідно до частини 4, 5 статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

Аналогічна за змістом норма міститься в статті 321 ЦК України.

Частиною 1 статті 365 ЦК України передбачено підстави, за наявності яких, суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні, а саме: частка є незначною і не може бути виділена у натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку, що припинення права особи на частку в спільному майні поза її волею за рішенням суду на підставі позову інших співвласників (співвласника) можливе за наявності хоча б однієї з чотирьох передбачених частиною першою статті 365 ЦК України підстав, проте таке припинення не повинно завдати істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї і за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

При цьому, висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об`єкта, який є спільним майном.

Відповідно до технічного паспорта вбачається, що квартира АДРЕСА_1 складається з двох кімнат, житлова площа квартири складає 29,4 кв.м., загальна площа квартири складає 54,0 кв.м. (а.с. 12-15).

Виходячи з викладеного суд приходить до висновку, що частка відповідачки у спільній частковій власності на квартиру АДРЕСА_1 є незначною.

Таким чином, зазначені докази підтверджують неможливість виділу частки співвласника в натурі і неможливість поділу спірної квартири між співвласниками.

Як слідує з матеріалів справи, співвласники спірної квартири спільно не проживають та не ведуть спільного господарства, місце проживання відповідачки зареєстроване за іншою адресою.

Також з матеріалів справи вбачається, що відповідачка не оформила своє право на спадщину.

Відтак, на думку суду, у справі слід вважати встановленим те, що спірна квартира та земельна ділянка є неподільними, частка відповідачки у спільному майні є незначною і не може бути виділена в натурі, спільне володіння та користування майном є неможливим.

Відповідно до звіту про оцінку майна від 01.11.2021, вартість двокімнатної квартири, загальною площею 54 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , становить 574 717 грн. Відповідно вартість 1/9 частини квартири 63 857 грн.

Відповідно до звіту про експертну-грошову оцінку земельної ділянки від 01.11.2021, ринкова вартість земельної ділянки, площею 0,0536 га, кадастровий номер :21:005:0320, становить 116 800 грн. Відповідно вартість 1/6 частини земельної ділянки 19 467 грн.

Встановлено, що ОСОБА_2 внесено вищезазначені суми як оплату вартості частини земельної ділянки відповідача та частини квартири відповідача у даній справі (а.с. 40, 41).

При прийнятті рішення судом враховуються правові позиції викладені у постановах ВС від 07.06.2018 у справі № 442/3737/15-ц, від 13.02.2019, у справі № 460/3003/16, від 15.05.2013 у справі № 6-37цс13, в яких зазначено, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини 1 статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про наявність підстав для припинення права власності ОСОБА_3 на 1/9 частину квартири АДРЕСА_1 та на 1/6 частини земельної ділянки, площею 0,0536 га, кадастровий номер :21005:0320. З позивача на користь відповідача підлягає стягненню грошова сума у розмірі 63 857 грн., як компенсація вартості 1/9 частини квартири та грошова сума у розмірі 19 467 грн., як компенсацію вартості 1/6 частини земельної ділянки.

За ОСОБА_1 слід визнати право власності на 1/9 частини квартири АДРЕСА_1 та на 1/6 земельної ділянки, площею 0,0536 га, кадастровий номер :21:005:0320.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 79-84, 89, 264, 265, 268 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , як правонаступника позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_3 на 1/9 частину квартири АДРЕСА_1 та стягнути на її користь грошову суму у розмірі 63 857 грн., як компенсацію вартості 1/9 частини квартири.

Припинити право власності ОСОБА_3 на 1/6 частини земельної ділянки, площею 0,0536 га, кадастровий номер :21005:0320 та стягнути на її користь грошову суму у розмірі 19 467 грн., як компенсацію вартості 1/6 частини земельної ділянки.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/9 частини квартири АДРЕСА_1 та на 1/6 земельної ділянки, площею 0,0536 га, кадастровий номер :21:005:0320.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Антоняк Т.М.

Повний текст рішення складено та підписано 13.11.2023 року.