Суддя Шевченко С. В.
Справа № 644/2227/22
Провадження № 2/644/53/23
06.11.2023
РІШЕННЯ

іменем України

01 листопада 2023 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді Шевченка С.В., за участю секретаря Кузьміної Ю.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

У позові ОСОБА_1 просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача на підставі судового наказу № 552/8019/22 від 17 листопада 2022 року, виданого Київським районним судом м. Полтава, на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 03 листопада 2022 року, в обґрунтування чого посилався на те, що у нього на утриманні перебуває ще двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , непрацездатна матір ОСОБА_6 , яка є пенсіонеркою та проходить курс лікування 2 рази на рік, а також він має зобов`язання за іпотечним договором № 703-к від 29.01.2020 року в розмірі 550784 грн. та договором № М210/22-0104с про навчання сина ОСОБА_7 , укладеним між позивачем та Харківським Національним університетом ім. В.М. Каразіна. Терміном на 4 роки на загальну суму 100000 грн.

Ухвалою суду від 24 січня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 03 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження у справі і призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачка подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , в обґрунтування чого посилалася на те, що доводи позивача в частині того, що в нього на утриманні знаходяться двоє дітей, одна з яких є повнолітньою, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів. Розмір аліментів, встановлений на рівні частки заробітку (доходу) позивача не є завищеним. Відповідач не надав доказів того, що у нього змінилося матеріальне чи сімейне становище. З матеріалів справи вбачається, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено стан здоров`я його матері. Також відповідачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 5).

Судовим наказом Київського районного суду м. Полтави від 17.11.2022 року з позивача на користь відповідачки стягнуті аліменти у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку (а.с. 4).

Позивач також має повнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , та малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 6, 7).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. ст. 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Як визначено ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Можливість зменшення або збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду або за домовленістю між батьками, передбачена ч. 1 ст. 192 СК України у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Положеннями ст. ст. 181, 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. За значного покращення матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів, а значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для висування ним вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 р. у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Статтею 192 СК України передбачена можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є, як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасного настання цих обох підстав зміни розміру аліментів. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану, підставою зміни розміру аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Надані позивачем докази свідчать про наявність у нього фінансового зобов`язанння за договором Фінансового лізингу № ФЛ 201900648 від 27.09.2019 року та фінансового зобов`язання з оплати навчання повнолітньої дитини за договором № М210/22-0104с. Докази на підтвердження того, що мати позивача та його повнолітня дитини проживають з ним і знаходяться на його утриманні, суду не надані.

Крім того, позивачем не надано суду відомостей про види і розмір доходів, які він отримує. Без такої інформації суд позбавлений можливості дійти обґрунтованого висновку про матеріальне становище ОСОБА_1 в контексті наявності чи відсутності підстав для вирішення питання про зменьшення розміру аліментів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 258, 259, 263-265, 268, 274, 354, 355, ч. 1 ст. 430 ЦПК України, ст. ст. 180, 181,182, 183, 191 СК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити у позові ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про зменшення розміру аліментів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 06 листопада 2023 року.

Суддя С.В. Шевченко