Справа № 274/3330/23 Провадження № 2/0274/1047/23 РІШЕННЯ
06.10.2023 м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Большакова Т.Б. за участю секретаря судового засідання Юсової О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,
І. Короткий зміст позовних вимог
Позивач звернувся до суду з указаним позовом, у якому просить зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню на підставі судового наказу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18.12.2018 у справі № 274/6491/18 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 до 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позову зазначає, що сторони перебувають у шлюбі, згідно з судовим наказом Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області 18.12.2018 у справі №274/6491/18 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.
З жовтня 2017 позивач та відповідач не підтримують подружніх стосунків. Відповідач разом з сином ОСОБА_4 неодноразово змінювала місце проживання, на даний час створила нову сім`ю з іншим чоловіком.
У позивача з часу винесення судового наказу суттєво змінились життєві обставини. Так, 05.09.2021 позивач став батьком ОСОБА_5 . Мати дитини ОСОБА_6 ОСОБА_7 на даний час здійснює догляд за малолітньою донькою та перебуває на утриманні позивача. На утримання доньки позивач теж сплачує аліменти.
У зв`язку з постійними змінами місця проживання відповідача, позивач позбавлений можливості переконатися, що сплачені ним аліменти витрачаються саме в інтересах дитини, а не утримання сторонніх осіб.
Позивач вважає, що сплата аліментів на утримання сина у розмірі 1/6 частки доходу позивача, що становитиме близько 6670,00 грн (такий розмір по факту становитиме мінімальну заробітну плату та більш ніж у два рази перевищуватиме мінімальний рекомендований платіж), цілком буде забезпечувати гармонійний розвиток дитини, що надасть можливість забезпечити належне утримання обом дітям. Окрім того, відповідач теж має піклуватись про матеріальне забезпечення сина.
Вказані обставини стали підставою звернення до суду з цим позовом.
ІІ. Процедура та позиції сторін
Ухвалою суду від 21.06.2023 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.
07.08.2023 на адресу суду надійшли письмові пояснення позивача, у яких він зазначив, що з початком повномасштабного вторгнення був мобілізований. В цей час йому стало відомо, що відповідач створила нову сім`ю з іншим чоловіком, шлюб вони зареєстрували у невизнаній ДНР, на даний час мають спільну дитину. До спільного сина сторін вітчим відноситься погано, син часто потерпає від фізичного насилля, відповідачка за нього не заступається. Забрати сина з непідконтрольної території позивач на даний час не має можливості, як і перевірити цільове використання аліментів, при онлайн спілкуванні син має занедбаний вигляд, худорлявий як для його віку. Співмешканець відповідачки військовослужбовець так званої ДНР, який живе за рахунок сина позивача.
Ухвалою суду від 13.09.2023 розгляд справи відкладено за клопотанням представника позивача.
Учасники провадження в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Представник позивача подала до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, у разі неявки відповідача проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судові засідання не з`являлась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, письмового відзиву на позовну заяву у порядку ст. 178 ЦПК України не подала.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе за згодою позивача провести заочний розгляд справи.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню
Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно зіст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст.ст.150,180 СК Українибатьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріального утримувати дитину до повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ст. 182 СК Українипри визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Частиною першою ст. 192 СК Українивстановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Ураховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Статтею 192 СК Українипередбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.
У постановах Верховного Суду від 16.09.2020 у справі №565/2071/19 (провадження №61-9460св20), від 28.05.2021 у справі №715/2073/20 (провадження №61-1031св21) викладено такий правовий висновок щодо застосування ст. 192 СК України: «Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану».
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4ст. 263 ЦПК України).
Відповідно дост. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановленихст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі ст.ст. 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.
ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду
Судом встановлено, що ОСОБА_1 ОСОБА_8 перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 21.10.2015 Бердичівським відділом реєстрації актів цивільного стану у Бердичівському районі Житомирської області Цетрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).
Від шлюбу у сторін народилася дитина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .
Судовим наказом Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18.12.2018 у справі 274/6491/18, вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь стягувача ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, у період з 26.11.2018 до 26.05.2034.
Згідно довідки Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі від 05.05.2023 за № 8/3143-8, заборгованість у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за судовим наказом №274/6491/18, виданим Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області, відсутня.
Відповідно до довідки про доходи від 17.04.2023 за №314, виданої ВЧ НОМЕР_2 , дохід ОСОБА_1 за період з березня 2022 по грудень 2022 склав 433704,30 грн.
Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз змісту даної норми дає підстави для висновку, що зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива за обов`язкової сукупності наступних обставин.
По-перше, відбулася зміна матеріального стану платника в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан (зменшився його дохід чи у його розпорядженні залишається менша сума грошових коштів, чи виникли грошові зобов`язання, які потребують додаткових матеріальних витрат тощо), або змінився сімейний стан (одруження, народження дітей, поява інших утриманців тощо).
По-друге, такі зміни у матеріальному стані платника аліментів мають бути істотними.
По-третє, вказані обставини мають виникнути виключно після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, оскільки презюмується, що при визначенні аліментів суд встановлює дійсні обставини, в тому числі передбачені ст.182 СК Українищодо наявності утриманців тощо, які необхідні для визначення розміру аліментів.
Звертаючись до суду з цим позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів позивач вказував на те, що у нього народилась дитина, якій він сплачує аліменти, що він утримує мати дитини.
Однак, позивач не надав суду будь-яких доказів того, що його матеріальний стан погіршився, порівняно із майновим станом на час ухвалення рішення про стягнення аліментів.
З матеріалів справи не вбачається, що дохід позивача із того часу зменшився.
Суд вважає, що зменшення розміру аліментів на утримання сина сторін, у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та суперечитиме інтересам дитини.
Лише зміна сімейного стану платника аліментів не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини, порівняно з іншими.
Суд також враховує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, а особливо на перших роках її життя, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку матір.
Посилання позивача на те, що відповідач не дбає про спільну дитину, не здійснює за нею догляд, суд вважає недоведеними, адже на підтвердження вказаного суду доказів не надано.
Перебування на утриманні матері дитини ОСОБА_7 , про що йдеться в позовній заяві, також не підтверджено належними та допустимими доказами, а тому судом не береться до уваги.
Окремо слід звернути увагу на те, що згідно із ч. 8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
При цьому суд враховує, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.
Приймаючи до уваги те, що позивач переконливих доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги не надав, а підстави, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України), на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, та слугувати самостійними підставами для зменшення їх розміру не можуть, а отже суд вважає, що достатніх та законних підстав для зменшення розміру аліментів немає, а відтак, в задоволенні позову слід відмовити.
V. Розподіл судових витрат
На підставі ст.141 ЦПК України, оскільки судом відмовлено в задоволенні позовних вимог, судовий збір покладається на позивача.
Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 268, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Позивач, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Відповідач: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Повний текст рішення виготовлено 10 .10.2023.
Суддя Тетяна БОЛЬШАКОВА