Провадження № 2/369/5808/23
29.12.2023 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді Пінкевич Н.С.,
секретаря Соловюк В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_2 до Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про знаття арешту з нерухомого майна,
У серпні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом про зняття арешту з 1/6 частини квартири, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно Договору купівлі-продажу №550 від 02.03.1998 року вона є власником 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 , в якій зареєстрована та проживає по даний час.
Згідно технічного паспорту на квартиру, квартира загальною площею 100,1 кв.м., складається з чотирьох кімнат житловою площею 57,00 кв.м. Крім неї, відповідно до зазначеного договору купівлі-продажу квартиру придбали в рівних частках, тобто по 1/6 частці кожний: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , (після укладення шлюбу змінила прізвище на " ОСОБА_8 "), ОСОБА_9 (після укладення шлюбу змінила прізвище на " ОСОБА_10 ", ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її колишній чоловік ОСОБА_6 , з яким шлюб розірваний у 2005 році. Позивач пояснила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - їх спільні з покійним ОСОБА_6 дочки. А ОСОБА_11 та ОСОБА_12 є тільки її дочками.
За рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.06.2015р. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано недієздатною та призначено її опікуном над нею. Після смерті ОСОБА_6 залишилась спадщина, а саме 1/6 частка квартири АДРЕСА_1 .
Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_6 є їх спільні дочки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . У липні 2023 позивач звернулась до приватного нотаріуса щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 в інтересах її дочки ОСОБА_2 , опікуном якої вона є. Однак, нотаріус їй повідомила, що на частку квартири в житловому будинку, що належала померлому ОСОБА_13 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна значиться накладений у 2006 році арешт державною виконавчою службою Києво-Святошинського району, що є перешкодою в оформленні спадкоємцям права власності на спадкове майно і в зв`язку з цим необхідно вирішити питання щоб виконавча служба зняла накладений нею арешт з цього нерухомого майна.
Позивач зазначає, що так як підстави, за якими був накладений арешт на квартиру відпали, тому що виконавче провадження закінчене, що підтверджується на даний час не тільки відсутністю матеріалів виконавчого провадження у відповідача, а навіть і інформації про нього, то накладений відповідачем арешт на квартиру підлягає зняттю в судовому порядку.
Позивач з посиланням на ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321, ст. 391 ЦК України, ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" просить суд зняти арешт з 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 , накладений Постановою б/н від 05.06.2006 року Державної виконавчої служби у Києво-Святошинському районі, реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: 3852214 від 07.10.2006 16:39:42.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 серпня 2023 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 листопада 2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено судове засідання.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, її представник адвокат Мєстєчкіна О.І. подала заяву про слухання справи у їх відсутності, просила задовольнити позов, та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Представник відповідача - Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився. Заяву про слухання справи за його відсутності не надав, причини неявки суду не повідомив. Про час і місце слухання справи відповідач повідомлений належним чином.
У судове засідання треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не з`явилися, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином.
Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Судом встановлено, що згідно Договору купівлі-продажу №550 від 02.03.1998 року співвласниками квартири АДРЕСА_1 по 1/6 частці кожний є: ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , (після укладення шлюбу змінила прізвище на " ОСОБА_8 ", ОСОБА_9 (після укладення шлюбу змінила прізвище на " ОСОБА_10 ", ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
Відповідно до технічного паспорту на квартиру, квартира загальною площею 100,1 кв.м., складається з чотирьох кімнат житловою площею 57,00 кв.м.
Згідно Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.06.2015р. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано недієздатною та призначено опікуном її матір ОСОБА_1 .
Отже, у даній справі позивач ОСОБА_1 діє в інтересах недієздатної ОСОБА_2 , як її законний представник.
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №342620976 від 13.08.2023 року, а саме відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про реєстрацію - реєстраційний номер обтяження: 3852214, дата реєстрації 07.10.2006 16:39:42 за №3852214, реєстратором: Києво-Святошинська районна державна нотаріальна контора. Підстава обтяження: постанова б/н, 05.06.2006, Державна виконавча служба у Києво-Святошинському районі. Об`єкт обтяження: квартира, 1/6 частина квартири, адреса: АДРЕСА_2 . Власник: ОСОБА_6 , АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заявник: Києво-Святошинська районна державна нотаріальна контора.
На виконання ухвали суду від 30.08.2023 року Київський обласний державний нотаріальний архів Філія 1 згідно листа від 16.10.2023 №560/01-17/Ф-1 надіслав до суду копію Постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, виданої Державною виконавчою службою Києво-Святошинського району від 05.06.2006 та копії інших документів.
Згідно постанови б/н про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05.06.2006 року, державним виконавцем Слижук Л.Д. державної виконавчої служби у Києво-Святошинському районі при примусовому виконанні виконавчого листа №2-946 виданого 12.07.2006 року Києво-Святошинським районним судом про стягнення аліментів з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, а саме: на 1/6 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме 1/6 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №9449591 від 07.10.2006 16:39, наданого Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою, до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено реєстраційний запис , параметрами якого є: арешт нерухомого майна на підставі постанови б/н, 05.06.2006, Державна виконавча служба у Києво-Святошинському районі, об`єкт обтяження: квартира, 1/6 частина квартири, АДРЕСА_2 , власник: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , Дата та час реєстрації: 07.10.2006 16:39. Реєстратор: Києво-Святошинська районна державна нотаріальна контора. Реєстраційний номер: 3852214.
З викладеного слідує, що виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 аліментів, було завершено відповідачем 04.10.2016 відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (у старій редакції Закону), у зв`язку з закінченням передбаченого законом строку для даного виду стягнення, але в зв`язку з цим накладений відповідачем арешт на належну боржнику ОСОБА_6 1/6 частину квартири розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , відповідачем скасований не був.
Згідно свідоцтва про смерть виданого 11.05.2023р. ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_6 залишилась спадщина, а саме 1/6 частка квартири АДРЕСА_1 .
Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_6 є їх спільні дочки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , в інтересах якої поданий позов до суду її законним представником ОСОБА_1 .
Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_2 від 06.02.1997 року її батьком є ОСОБА_6 .
Отже, накладений відповідачем та не скасований до цього часу арешт на спадкове майно після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 перешкоджає оформленню права власності на дане спадкове майно за спадкоємцем ОСОБА_2 , що стало підставою звернення її законного представника ОСОБА_1 з позовом про зняття арешту з 1/6 частини вищезазначеної квартири.
Таким чином, наявність на даний час арешту на дане спадкове майно порушує спадкові права ОСОБА_2 , інтереси якої представляє її законний представник ОСОБА_1 , а також третьої особи у справі ОСОБА_3 .
Відповідно до встановлених судом обставин справи та досліджених матеріалів справи, суд вважає, що на даний час відсутні законні підстави знаходження під арештом 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 , що належали на праві власності померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 .
Крім того, враховуючи встановлені вищезазначені обставини у справі, суд вважає, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинне призводити до порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом, а наявність протягом тривалого часу (17 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном (постанова ВС від 13.07.2022 у справі № 2/0301/806/11, провадження № 61-3814св22).
Згідно ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
В ст. 316 Цивільного кодексу України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
За ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
В ст. 321 Цивільного кодексу України вказано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Змістом ст. 386 Цивільного кодексу України визначено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Враховуючи, що на даний час виконавче провадження в рамках якого накладено арешт, відсутнє, а також боржник за цим виконавчим провадженням ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 то наявні підстави для зняття арешту, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню, та слід зняти арешт з 1/6 частини квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , накладений Постановою серія та номер: б/н від 05.06.2006 року Державної виконавчої служби у Києво-Святошинському районі, реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: 3852214 від 07 жовтня 2006 року 16:39:42.
Керуючись ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 328, 386 Цивільного кодексу України, ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 247, 259, 263, 264, 265, 268, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_2 до Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про знаття арешту з нерухомого майна задовольнити.
Зняти арешт з 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 , накладений Постановою б/н від 30 травня 2006 року Державної виконавчої служби у Києво-Святошинському районі, реєстраційний номер обтяжегння в Єдиному реєстрі заборогн відчуження обєктів нерухомого майна: 3852214 від 07 жовтня 2006 року 16:39:42.
Заочне рішення може бути переглянуто Києво-Святошинським районним судом Київської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 16 січня 2024 року.

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ