Справа № 496/4203/22
Провадження № 2/496/790/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

повний текст

23 березня 2023 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Буран В.М.,

за участі секретаря Стрілець Ж. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка в порядку спрощеного судового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся до суду з позовом, який згодом уточнив в частині визначення сум, що підлягають стягненню, до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» та ОСОБА_2 у якому просить суд стягнути із ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 суму завданої шкоди в розмірі 13 462 грн 88 коп., стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму завданої шкоди в розмірі 156109 грн 21 коп., судові витрати покласти на відповідачів.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.12.2021 року приблизно 18:30 год. ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2109», державний номер НОМЕР_1 , скоїла зіткнення з автомобілем марки «Opel», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , автомобілі отримали механічні пошкодження, понесено матеріальний збиток. Постановою Біляївського районого суду Одеської області від 15.02.2022 року ОСОБА_2 визнано виною та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Позивач має поліс обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР/125985. Відповідно до умов договору страхування АР 129598 від 06.07.2022 року страховик здійснив виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 99 548,86 грн., що не відповідає розміру страхової виплати, яка складає 130 000 грн.

Відповідно до заяви позивача, судовим експертом Вітвіцьким І.І. було оглянуто пошкоджене авто OPEL INSIGNIA, д.н.з. НОМЕР_3 та відповідно до висновку № 65/21-Е встановлено: вартість матеріального збитку, пошкодженого в результаті ДТП авто, що сталося 11 грудня 2021 року, яка складає 113 011,74 грн., вартість відновлюваного ремонту, автомобіля складає 269 120,95 грн. 11 липня 2022 року ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» засобами електронного зв`язку надала копії матеріалів страхової справи щодо ДТП від 11.12.2021 р., а саме ремонтну калькуляцію № 44789 від 06.01.2022 р., страховий акт №44789/1/2021 від 11.02.2022 р. страховий акт № 44789/1/2021, яким визнано факт страхового випадку, але з наданих даних не вбачається на підставі чого була зроблена ремонтна калькуляція № 44789 від 06.01.2022 р. та здійснені відповідні виплати, так як страховиком оцінка майна не робилась, як було зазначено вище оцінка була зроблена за ініціативи позивача. Розрахунок суми страхового відшкодування № 6 від 27.06.2022 р. взагалі відповідачем не було надано.

Зазначають, що в порушення вимог п. 36.1, 36.2 ст. 36 Закону № 1961-ІУ від 01.07.2004р. страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), вмотивованого рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) не надав.

Крім того, при складанні страхового акту 44789/1-1/2021, використовувалась вищезазначена експертиза постраждалого (страхувальника), яка була 24 травня 2022 року надана страховику програмою для голосової та текстової комунікації «Вайбер», що підтверджується даними зазначеними у пункті 2 розділу «Розглянуто документи», зазначено: «Экспертиза пострадавшего (страхователя)» у якому, до речі також відсутні підписи як членів комісії так і Начальника управління ПрАТ "СК "Євроінс Україна" ОСОБА_3 .

Щодо відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП відповідачки ОСОБА_2 дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, тому у неї виникає обов`язок відшкодувати завдану шкоду внаслідок ДТП.

На переконання позивача, розрахована страховиком сума страхового відшкодування є невірною, не відповідає реальному розміру збитків, завданих позивачу, та не покриває розміру всієї шкоди, завданої внаслідок ДТП, а тому така різниця має бути стягнута із відповідачів.

За наведених вище обставин позивач звернулася до суду з позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.

Ухвалою суду від 28.09.2022 року позов було залишено без руху (а.с. 47).

Ухвалою суду від 13.10.2022 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд (а.с. 55).

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Старенков О.Ю. просив розгляд справи провести за його та позивача відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог, та визначив суму судового збору у розмірі 1695,72 грн. та судові витрати на правничу допомогу у розмірі 15 500 грн., які слід стягнути з відповідачів.

Представник ПрАТ «СК «Євроінс Україна» в судове засідання не прибув, про дату та час судового засідання повідомлений на електронну адресу. Також у межах строку, встановленого судом, від представника відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» Морозової О.В. на офіційну електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, скріплений електронним цифровим підписом, у якому вона просить суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» відмовити повністю. В обґрунтування відзиву представник відповідача вказує, що дійсно 11.12.2021 року трапилось ДТП за участі т/з ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та т/з Opel д.н.з. НОМЕР_3 . Відповідальність водія т/з ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована ПрАТ «СК Євроінс Україна» згідно полісу АР 1295985 з лімітом відповідальності 130 000 грн., франшиза 0,00 грн. підтверджує, що дійсно позивач звернувся до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» із повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого т/з «ОреІ» д/н НОМЕР_3 , проведено його огляд та 06.01.2022 р. складено Калькуляцію №44789 відповідно до якої вартість відновлювального ремонту авто з урахуванням зносу складає 70 762,02 грн. 08.02.2022 р. ПрАТ «СК «Євроінс Україна» складено розрахунок суми страхового відшкодування на суму 72 162,02 грн. (ремонт т/з з урахуванням зносу 70 762,02 грн. плюс вартість послуг евакуатора 1400,00 грн.) та 11.02.2022 р. страховий акт по справі №44789/1/2021. 11.02.2022 року суму в розмірі 72 162,02 грн. було перераховано на користь Позивача, що підтверджується останнім у позовній заяві. Додатково, на підставі заяви про перегляд розміру страхового відшкодування та наданого Висновку експерта №65/21-Е ПрАТ "СК "Євроінс Україна" здійснено перерахунок розміру страхового відшкодування та 27.06.2022 р. складено розрахунок на доплату страхового відшкодування згідно якого:

Вартість відновлюваного ремонту - 228 625,69 грн.

Коефіцієнт фізичного зносу - 0,68%

Коефіцієнт фізичного зносу в грошовому виразі - 130 091,02 грн

Розмір матеріального збитку - 98 534,67 грн

Сума зниження (попередня виплата за ремонт ТЗ) - 70 762,02 грн.

Розмір страхового відшкодування (доплати) - 27 772,65 гри. (розмір матеріального збитку з урахуванням зносу згідно Висновку 98 534,67 грн. мінус попередня виплата за ремонт т/з 70 762,02 грн.) 06.07.2022 р. ПрАТ "СК "Євроінс Україна" здійснило доплату страхового відшкодування на користь Позивача в сумі 27 772,65 грн. що підтверджується останнім у позовній заяві. Таким чином, ПрАТ «СК «Євроінс Україна», здійснивши виплату страхового відшкодування на користь Позивача в загальній сумі 99 934,67 грн. (98 534,67 грн - на ремонт т/з та 1 400,00 грн. - за евакуатор), відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в повному обсязі виконало свої зобов`язання Страховика по Полісу перед Позивачем.

Документів, які підтверджують надіслання (надання) відзиву іншим учасникам справи, представником відповідача не надано, лише зазначено у змісті відзиву про те, що відзив на позовну заяву, підписаний цифровим підписом представника відповідача, направлено на офіційну електронну адресу представника позивача, вказану у позовній заяві. Також представник відповідача просив поновити строки звернення до суду із відзивом, оскільки представник не мав технічної можливості звернутись до суду із відзивом у строки встановленні ухвалою суду від 13.10.2022 р. (а.с. 59-64).

Ознайомившись із матеріалами справи та відзивом, суд вважає можливим прийняти до розгляду відзив, оскільки він надійшов до суду у строки визначенні ухвалою суду від 13.10.2022 року про відкриття провадження у справі.

Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з частиною восьмою статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За приписами частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин, суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.

Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення проти них, суд дійшов наступних висновків.

Судом установлено, що 11.12.2021 року трапилось ДТП за участі т/з ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та т/з Opel д.н.з. НОМЕР_3 . Постановою суду від 15.02.2022 р. ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 30-32).

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відтак, вина ОСОБА_2 у вчинені ДТП є встановленою та не підлягає доведенню.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частина четверта статті 41 Конституції України проголошує, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Частинами першою та другою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

За приписами статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 8 частини першої статті 16 ЦК України встановлено, що відшкодування збитків є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Факт завдання шкоди здоров`ю/майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання.

Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала.

Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за заподіяння позадоговірної шкоди встановлено у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Позадоговірна (деліктна) відповідальність, яка є видом цивільно-правової відповідальності, настає при існуванні складу правопорушення, що включає такі елементи, як: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.

Разом з тим, частиною п`ятою статті 1187 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з частиною першою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

У пункті 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

За змістом статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Тлумачення частини другої статті 1187 ЦК України свідчить про те, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Тобто нормами частини другої статті 1187 ЦК України визначено особливого суб`єкта, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, це є його законний володілець.

Враховуючи, що відповідач у справі ОСОБА_2 на момент вчинення ДТП керувала автомобілем ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , правомірно, тобто була законним володільцем транспортного засобу, адже відомостей про інше суду не надано, є підстави для висновку, що вона вважається особою, яка здійснювала діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування").

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 979 ЦК України, якою передбачено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 20 ЗУ «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 ЗУ «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Вказаною статтею також встановлено, що страхове відшкодування страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

За змістом пункту 1.4. частини першої статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особами, відповідальність яких застрахована, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до статей 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, проте обмежується страховою сумою.

Пунктом 36.4 статті 36 Закону № 1961-IV передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Статтею 28 Закону № 1961-ІV закріплено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Частиною третьої статті 988 ЦК України закріплено, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до висновків про правильне застосування норм права, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

У постанові від 14 грудня 2021 року в справі № 147/66/17 Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом № 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом № 1961-IV випадках МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом № 1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Згідно полісу АР /1295985 ОСОБА_4 застрахувала відповідальність т/з ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , тому на момент ДТП ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням правомірного володільця забезпеченим транспортним засобом - ОСОБА_2 був застрахованим ПрАТ «СК Євроінс Україна» з лімітом відповідальності 130 000 грн., франшиза 0,00 грн., таким чином ДТП, що сталася 11.12.2021 року, відповідно до статті 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є страховим випадком, внаслідок якого у ПрАТ «СК «Євроінс Україна» настав обов`язок здійснити виплату страхового відшкодування на користь позивача, як потерпілого.

Позивач ОСОБА_1 , як власник автомобіля «Opel», державний номер НОМЕР_2 , 22.06.2022 року звернулася до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» з заявою про страхове відшкодування, з огляду на те, що саме у даного страховика відповідно до поліса був застрахованим автомобіль під керуванням відповідача. У заяві зазначив, що 11.02.2022 року позивач отримав від ПрАТ «СК «Євроінс Україна» суму 71 801,21 грн., що є страховою сумою та 06.07.2022 року було зараховано відповідно до акту № 44789/1-1/2022 від 06.07.2022 року 27 747,65 грн. Разом 99 548,86 грн., зазначена сума не відповідає шкоді, за яку страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування, поліс AP /129598. Так, висновком судового експерта Вітвіцького І.І. 65/21-Е від 11.04.2022 року встановлена вартість відновлюваного ремонту автомобіля позивача у розмірі 269 120,95 грн., що значно менше відшкодованої страхової суми (99 548,86 грн.). Зазначений висновок було надіслано позивачем у «Viber», але висновок страховиком - ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» не взятий до уваги (а.с. 34-35).

З матеріалів копії висновку експерта № 65/21-Е щодо вартості матеріального збитку автомобіля «Opel», державний номер НОМЕР_2 складеного 11.04.2022 року судовим експертом Вітвіцьким І.І., вартість матеріального збитку, завданого автомобілю внаслідок ДТП складає 113 011,74 грн., вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Opel», державний номер НОМЕР_2 складає 269 120,95 грн. (а.с. 38-39).

На підтвердження встановлення матеріального збитку потеплілому внаслідок пошкодження автомобіля «Opel», державний номер НОМЕР_2 в ДТП в матеріалах справи наявна копія калькуляції № 44789, страховий акт № 44789/1-1/2021 від 11.02.2022 року, розрахунок № 0 суми відшкодування від 08.02.2022 року, розрахунок № 6 суми відшкодування від 27.06.2022 року, страховий акт № 44789/1-1/2022 (а.с.21-29, 63-64).

Як зазначено в страховому акті № 44789/1/2021, на підставі полісу -1295985 від 23.03.2021 р., «Audatex», заяви про отримання страхового відшкодування від потерпілої особи від 13.12.2021 р., розрахунку шкоди страхового відшкодування № від 08.02.22, ОСОБА_1 було вирішено виплатити шкоду у розмірі 72 162,02 грн.

Як зазначено в страховому акті № 44789/1/2022, на підставі полісу -1295985 від 23.03.2021 р., «экспертизи пострадавшего» (страхователя), заяви про отримання страхового відшкодування від потерпілої особи від 13.12.2021 р., розрахунку шкоди страхового відшкодування № від 27.06.22, ОСОБА_1 було вирішено виплатити шкоду у розмірі 27 772,65 грн.

Пунктом 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик, керуючись нормами цього Закону приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюються безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому, доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Відповідно ст. 35.3. Закону - особа, якій подається заява про страхове відшкодування, зобов`язана надавати консультаційну допомогу заявнику під час складення заяви і на вимогу заявника зобов`язана ознайомити його з відповідними нормативно-правовими актами, порядком обчислення страхового відшкодування (регламентної виплати) та документами, на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди.

Із вищенаведеного вбачається, що сума відшкодування повинна бути узгоджена із потерпілим внаслідок ДТП і тільки після цього вмотивованим рішенням про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) здійснити відшкодування шкоди страхувальнику.

Таким чином, ОСОБА_1 було виплаченого страхову шкоду у розмірі 99 548,86 грн., з якою позивач не погоджується та вважає, що виплати були виконанні страховиком з порушенням п. 36.1, 36.2 ст. 36 Закону № 1961-IV від 01.07.2004 р., та без урахування положень нормативних та правових актів, які застосовуються при проведенні автотоварознавчого дослідження, його заперечення були викладенні у листі від 22.06.2022 року, який він надіслав до ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» із матеріалами висновку експерта 26.07.2022 року (а.с. 11-15).

Із страхових актів № 44789/1/2021 та № 44789/1/2022, дійсно вбачається, що розрахунок виплат було здійснено без врахування експертизи, виконаної на замовлення ОСОБА_1 , яка в належним чином оформленні була надіслання страховику лише 26.07.2022 року.

Правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені у ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з п. 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Тобто, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує шкоду в межах страхових сум і лише ту, яка визначена та оцінена в порядку, встановленому законом.

Відповідно до положень статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Положенням пункту 34.2 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Згідно з пунктом 34.3 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди.

Отже, виходячи з наведених положень Закону, потерпілий має право на самостійне обрання аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди лише в тому випадку, якщо представник страховика не з`явився у визначений пунктом 34.3 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Представник ПрАТ «СК «Євроінс Україна» у своєму відзиві на позов зазначає, що ПрАТ «СК «Євроінс Україна» було здійснено огляд пошкодженого автомобіля 06.01.2022 року та складено калькуляцію № 44789 з урахуванням зносу (ст. 29 ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів), суд зазначає, що будь-яких доказів на підтвердження цього огляду, в тому числі складеного протокол (акту) огляду транспортного засобу до матеріалів справи не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене позивач зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема щодо виникнення кредитних договірних правовідносин між сторонами на підставі кредитного договору та невиконання відповідачем взятих на себе за договором грошових зобов`язань, розмір заборгованості, подавши до суду належні та допустимі докази.

Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених ним обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі.

Так, для встановлення дійсної суми відшкодування, ОСОБА_1 скористався своїм правом та звернувся до експерта, яким 11.04.2022 року у висновку № 65/21-Е встановлено: вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля OPEL INSIGNIA, д.н.з. НОМЕР_4 , пошкодженого в результаті ДТП, що сталося 11 грудня 2021 року, яка складає 113011.74 грн.; вартість відновлюваного ремонту, автомобіля OPEL INSIGNIA, д.н.з. НОМЕР_4 , пошкодженого в результаті ДТП, що сталося 11 грудня 2021 року складає 269 120.95 грн. (а.с. 38-41).

Клопотань про проведення додаткової чи повторної експертиз стороною відповідча заявлено не було. При цьому суд позбавлений права збирання доказів за власною ініціативою, оскільки доказування є юридичним обов`язком сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доведення підстав позову покладається на позивача. Наведені положення є найважливішою складовою принципу змагальності.

Відповідно до вимог статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" у випадку визначення збитків або розміру відшкодування проведення незалежної оцінки майна є обов`язковим.

У постанові від 03 липня 2019 року в справі № 910/12722/18 Верховний Суд зазначив, що, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у постанові від 20.03.2018 у справі № 911/482/17.

Також слід зазначити, що належним чином повідомлений телеграфом про дату та час експертного огляду пошкодженого автомобіля, представник ПрАТ «СК «Євроінс Україна» не прибув, таким чином не скористався можливістю висловити заперечення щодо експертного дослідження № 65/21-Е.

Суд приймає як належний доказ експертний висновок № 65/21-Е виконаний експертом Вітвіцьким І.І., так як він не оскаржений відповідачами, експерт який проводив дані дослідження, обізнаний про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384,385 КК України, що суперечить вимогам частини сьомої статті 102 ЦПК України.

Завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується із відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, у зв`язку з чим зобов`язаний відшкодувати завдані забезпеченим автомобілем збитки.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц.

Згідно з частиною другою статті 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Крім того, статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п 14 постанови № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства про вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, сума страхового відшкодування відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» має бути збільшена на 13462.88 грн. (113 011.74 грн. (вартість матеріального збитку відповідно до висновку № 65/21 -Е) 99 548.86грн (розмір виплати страхового відшкодування, яка була вже виплачена страховиком).

Не відшкодована матеріальна шкода заподіяна внаслідок ДТП відповідачкою ОСОБА_2 має становити 156109.21 грн. (269120.95 грн. (відповідно до висновку № 65/21-Е вартість відновлюваного ремонту) 99 548.86 грн. (розмір виплати страхового відшкодування, яка була вже виплачена страховиком) 13 462.88 грн. (безпідставно не відшкодована майнова шкода).

Питання щодо судових витрат вирішуються судом відповідно до положень статті 141 ЦПК України.

Позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір у загальному розмірі 1695,72 грн. (а.с. 43). За змістом частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Для визначення часток, які підлягають стягненню з відповідачів пропорційно задоволених вимог, суд виходить з наступного: 13 462,88 грн.+156 109,21 грн.=169 572,09 грн. (загальна сума відшкодування).

З ПрАТ «СК «Євроінс Україна» підлягає стягненню 13 462,88 грн. (сума відшкодування ПрАТ «СК «Євроінс Україна»)/169 572,09 грн. (загальна сума відшкодування) *1695,72 грн. (судовий збір)=134,62 грн.

З ОСОБА_2 підлягає стягненню 156 109,21 грн. (сума відшкодування ОСОБА_2 )/169 572,09 грн. (загальна сума відшкодування) *1695,72 грн. (судовий збір)= 1561,10 грн.

Також представник позивача просив ухвали додаткове рішення про стягнення 15 500 грн. судових витрат на правничу допомогу, докази про які наддасть у відповідності ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України закріплено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Керуючись Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", статтями 22, 23, 993, 988, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, статтями 3-5, 7-13, 17, 19, 43, 49, 76-81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 , код РНОКПП: НОМЕР_5 ) до ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» (місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 102, ), ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди майнову шкоду в сумі 13 462, 88 гривні.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди майнову шкоду в сумі 156 109, 21 гривень.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 134,08 грн., пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1561,04 грн., пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 04 квітня 2023 року.

Суддя В.М. Буран