У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого суді Фазикош О.В., за участю секретаря Білак І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача -1, ОСОБА_1 , адвоката Пертика Віталія Васильовича, про зустрічне забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого на підставі договору та ордеру діє АО «Форвард-Лекс» в собі керуючого партнера адвоката Пітух Василь Іванович звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до відповідача ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», Третя особа без самостійних вимог: Тячівська міська рада Закарпатської області в особі державного реєстратора Лазар Діани Василівни, про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 вересня 2023 року позовну заяву ОСОБА_2 , від імені та в інтересах Позивача на підставі договору та ордеру діє АО «Форвард-Лекс» в собі керуючого партнера адвоката Пітух Василь Іванович до ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», Третя особа без самостійних вимог: Тячівська міська рада Закарпатської області в особі державного реєстратора Лазар Діани Василівни, про витребування майна з чужого незаконного володіння - залишено без руху.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 вересня 2023 року, заяву ОСОБА_2 , від імені та в інтересах Позивача на підставі договору та ордеру діє АО «Форвард-Лекс» в собі керуючого партнера адвоката Пітух Василь Іванович у справі за позовом ОСОБА_2 , від імені та в інтересах Позивача на підставі договору та ордеру діє АО «Форвард-Лекс» в собі керуючого партнера адвоката Пітух Василь Іванович до ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», Третя особа без самостійних вимог: Тячівська міська рада Закарпатської області в особі державного реєстратора Лазар Діани Василівни, про витребування майна з чужого незаконного володіння, - повернуто заявнику, як таку, що подана без додержання вимог статті 151 ЦПК України.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.09.2023 року, у справі відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.09.2023 року у вищезазначеній справі №308/14975/23 заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково, накладено заборону на відчуження нерухомого майна: житлову кватиру, що складається з 2 х кімнат, загальною площею 43.6 кв.м., житловою 29.7 кв.м. та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонено відповідачу-1 вчиняти дії, пов`язані зі зрізанням, змінюваням чи пошкоджуванням запірних механізмів на дверних замках житлової квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 до вирішення спору по суті та набранням рішенням законної сили.

24.10.2023 від представника відповідача по справі ОСОБА_1 , адвоката Пертика Віталія Васильовича, до суду надійшло клопотання про зустрічне забезпечення позову.

З посиланням на положення ч.ч.1,2,6 ст.154 ЦПК України адвокат зазначає, що Відповідач-1 не позбавлений можливості, подати клопотання про зустрічне забезпечення з обгрунтуванням наявності підстав для такого забезпечення і наданням відповідних доказів на підтвердження цих обставин.

У клопотанні вказано на те, що Відповідач-1 не має можливості у повній мірі використовувати дві із правомочностей, які складають зміст права власності - право користування та право розпорядження майном. Це зумовлено тим, що у квартирі, що належить на праві власності Відповідачу-1 проживає Позивач із сім`єю, який ні правом володіння, ні правом користування, ні правом розпорядження цією квартирою не наділений. Натомість, Позивач не бажає покидати квартиру, продовжує в ній проживати та усіма можливими методами перешкоджає в доступі до квартири Відповідача-1. Отже, Відповідач-1 не може реалізовувати своє право користування майном.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.09.2023 року у вищезазначеній справі №308/14975/23 заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково, накладено заборону на відчуження нерухомого майна: житлову кватиру, що складається з 2 х кімнат, загальною площею 43.6 кв.м., житловою 29.7 кв.м. та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонено відповідачу-1 вчиняти дії, пов`язані зі зрізанням, змінюваням чи пошкоджуванням запірних механізмів на дверних замках житлової квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 до вирішення спору по суті та набранням рішенням законної сили. Отже, Відповідач-1 не може реалізовувати своє право розпорядження майном.

За твердженням представника відповідача 1, в результаті цього та вжитих Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області Ухвалою від 19.09.2023 року заходів забезпечення позову, котрі є неспівмірними із заявленими позивачем вимогами, Відповідач-1 зазнає суттєвих збитків:

По-перше, Позивач не сплачує комунальні платежі, хоча користується квартирою та забезпечений холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезенням побутових відходів. На даний момент неможливо встановити період часу, протягом якого буде розглядатися цивільна справа №308/14975/23, в межах якої подається дане клопотання, а тому за весь період часу поки Позивач проживає в квартирі і не сплачує платежі може виникнути велика сума заборгованості. Сплата вищезазначених послуг та заборгованості в майбутньому, у випадку відмови в задоволенні позовної заяви, лягає на плечі власника квартири - Відповідача-1.

По-друге, за адресою: АДРЕСА_1 за заявою Відповідача-1, 04.09.2023 року було відключено світло/електропостачання і опломбований лічильник. Однак, 05.09.2023 року Відповідач-1 виявив, що пломба була зірвана Позивачем чи людьми, які разом з ним проживають у квартирі. Тоді як згідно Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312, відповідальність за порушення Правил лягає на плечі Відповідача-1 як власника квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що у призведе до наявності збитків у Відповідача-1. Також, по даному факту Відповідачем-1 було подано Заяву про вчинення кримінального правопорушення до Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області.

По-третє, Відповідач-1 як власник квартири, має право отримувати вигоду від здачі її в оренду і позбавлення його такої можливості є прямими збитками в розумінні вимог ст.22 ЦК України.

По-четверте, реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, за виключенням випадків, передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України. Позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання на території України. Зокрема, Виконавчим комітетом департаменту забезпечення надання адміністративних послуг, відділом реєстрації місця проживання Відповідачу-1 за первісним позовом була видана довідка про відсутність зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 31.08.2023 року № 3777/13-21.

Відповідно до цієї довідки, станом на 31.08.2023 року у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , тобто у тій, де проживає Позивач зареєстровані особи не зазначаються. Іншого зареєстрованого місця проживання на території України у Позивача нема. Відсутнє майно, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові. Так, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 23.10.2023 року у Позивача відсутнє майно, що знаходиться на території України.

У зв`язку з чим, вважаємо, що розмір зустрічного забезпечення повинен становити 145 000 грн, що складає ціну нерухомого майна встановленого в договорі, яким Відповідач-1 не може ні користуватися, ні розпоряджатися, а користування цим майном Позивачем може призвести до значних збитків у випадку відмови в задоволенні позовної заяви.

У клопотанні вказано на те, що зустрічне забезпечення у сумі 145 000 грн. є достатньою компенсацією можливих збитків Відповідача-1, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 154 ЦПК України, представник відповідача просить: застосувати зустрічне забезпечення позову шляхом внесення Позивачем - ОСОБА_2 на депозитний рахунок суду грошових коштів у сумі 145 000, 00 (сто сорок п`ять тисяч гривень 00 копійок).

Від представника позивача 01.11.2023 року на адресу суду надійшли письмові заперечення на заяву про зустрічне забезпечення, в яких просить відмовити в задоволенні заяви про зустрічне забезпечення позову.

Відповідно ч. ч. 6,7,8 ст. 154 ЦПК України, питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання. Копія ухвали про зустрічне забезпечення направляється учасникам справи не пізніше наступного дня після її постановлення. В ухвалі про забезпечення позову або про зустрічне забезпечення зазначаються розмір зустрічного забезпечення або інші дії, що повинен вчинити заявник у порядку зустрічного забезпечення. Строк надання зустрічного забезпечення визначається судом та не може перевищувати десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову або ухвали про зустрічне забезпечення, якщо інше не випливає зі змісту заходів зустрічного забезпечення.

Дослідивши матеріали заяви про зустрічне забезпечення позову, матеріали справи, суд приходить до наступного висновку:

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову(зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст. 154 ЦПК України, суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Відповідно до ч. 4 ст.154 ЦПК України, зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом: 1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; 2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Відповідно ч. 5 ст.154 ЦПК України, розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Звертаючись до суду із вказаним клопотанням представник відповідача вказує на те, що у позивача наявна заборгованість на житлово-комунальні послуги, а тому за весь період часу поки Позивач проживає в квартирі і не сплачує платежі може виникнути велика сума заборгованості. Сплата вищезазначених послуг та заборгованості в майбутньому, у випадку відмови в задоволенні позовної заяви, лягає на плечі власника квартири - Відповідача-1. Разом із тим, підтвердження вказаному відповідач не надає. Проте, навіть наявність у позивача заборгованості за житлово-комунальні послуги не є обов`язковою передумовою застосування судом зустрічного забезпечення.

Щодо твердження відповідача про те, що він як власник квартири, має право отримувати вигоду від здачі її в оренду і позбавлення його такої можливості є прямими збитками в розумінні вимог ст. 22 ЦК України, то підтвердження того, що відповідач займається підприємницькою діяльністю, що передбачає здачу у оренду житлових приміщень, або що ним було укладено договір про здачу в оренду даної квартири, відповідачем до суду не надано.

Окрім того, суд констатує, що ухвалою від 19.09.2023 вжито заходи забезпечення позову, а саме:

«Накласти заборону на відчуження нерухомого майна: житлову кватиру, що складається з 2 х кімнат, загальною площею 43.6 кв.м., житловою 29.7 кв.м. та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити відповідачу ОСОБА_1 вчиняти дії, пов`язані зі зрізанням, змінюваням чи пошкоджуванням запірних механізмів на дверних замках житлової квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 до вирішення спору по суті та набранням рішенням законної сили.».

Фактично застосовані судом заходи забезпечення позову, не містять заборони, щодо користування спірним нерухомим майном.

Згідно клопотання, відповідач просить застосувати зустрічне забезпечення позову шляхом внесення Позивачем - ОСОБА_2 на депозитний рахунок суду грошових коштів у сумі 145 000, 00 (сто сорок п`ять тисяч гривень 00 копійок), однак відповідачем не надано суду належних доказів понесення відповідачем можливих збитків саме у вказаному розмірі, та що такі можуть бути завдані в результаті забезпечення позову.

Реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, за виключенням випадків, передбачених ч.3 ст. 154 ЦПК України. Разом із тим, суд не вбачає наявність передбачених вказаною нормою обставин.

Так, за твердженням відповідача, позивач не має зареєстрованого в установленому законом поряду місця проживання на території України. Зокрема, Виконавчим комітетом департаменту забезпечення надання адміністративних послуг, відділом реєстрації місця проживання Відповідачу-1 за первісним позовом була видана довідка про відсутність зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 31.08.2023 року № 3777/13-21. Разом з тим, вказане не доводить відсутності взагалі у позивача зареєстрованого місця проживання, та, крім того, на обставини зняття з реєстрації місця проживання позивача самим відповідачем, вказується як обгрунтування дій відповідача в поданному до суду позові.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір з приводу законності набуття відповідачем 2, а у подальшому відповідачем 1 права власності на спірну квартиру.

При цьому, посилання відповідача 1 на ту обставину, що позивач знятий з реєстрації місця проживання, суд до уваги не бере, оскільки позивач фактично проживає за вказаною адресою в спірній квартирі, з приводу якої виник спір, а відповідачем не надано доказів того, що позивач не має зареєстроване у передбаченому законом порядку місце проживання, доказів протилежного суду не надано.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 23.10.2023 року у Позивача відсутнє майно, що знаходиться на території України.

Разом з тим, відсутні докази того, що майновий стан позивача або його дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача 1, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Разом із тим, суд вважає за необхідне вказати на те, що в ухвалі про забезпечення позову від 19.09.2023, судом вирішувалося питання і щодо застосування зустрічного забезпечення. Так, при розгляді заяви про зустрічне забезпечення позову, судом було враховано практику Європейського суду з прав людини. Згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Таким чином, невжиття заходів як забезпечення позову так і зустрічного забезпечення, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспектіст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Разом з тим, суд враховує, що заходи зустрічного забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Аналіз пункту 1 частини третьої статті 154 ЦПК України свідчить про те, що для застосування зустрічного забезпечення необхідно встановити сукупність таких обставин: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України; 2) позивач або взагалі не має на території України майна або розмір (вартість) його майна на території України недостатній для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Тобто на суд покладається обов`язок застосувати зустрічне забезпечення лише за наявності одночасного встановлення зазначених обставин у їх сукупності.

Аналогічний за змістом правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі № 295/940/20,від 01 квітня 2020 року у справі № 318/854/18, від 09 грудня 2021 року

у справі № 175/1480/21.

Самі по собі заходи забезпечення позову є тимчасовим обмеженням прав особи тією мірою та таким чином, як це необхідно для збереження в період розгляду справи можливості безперешкодного виконання рішення суду в разі задоволення позову. Вжиті заходи забезпечення позову не впливають на матеріальний стан відповідача як власника нерухомого майна та не призводять до понесення додаткових витрат внаслідок їх застосування, отже, не призводять до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Подібні за своїм змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 08.10.2020 у справі № 465/4985/18, постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 757/48375/20.

Отже, застосування такого заходу забезпечення позову, як арешт майна, має на меті його збереження на період судового розгляду та сприяє безперешкодному виконанню рішення суду у разі задоволення позову.

Верховний Суд у постанові в справі № 456/2438/17 підтвердив, що кінцевою метою зустрічного забезпечення завжди є компенсація збитків і зазначив, що у разі, якщо обраний заявником спосіб забезпечення позову не спричинить невідновлюваної шкоди відповідачу чи третім особам, висновок про відсутність підстав для застосування зустрічного забезпечення є правильним.

Особа, звертаючись до суду із заявою про зустрічне забезпечення, повинна аргументувати та довести відповідними доказами, в порядку ст.ст.76-81 ЦПК України, наявність можливості заподіяння збитків, які можуть бути спричинені забезпеченням позову по справі.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Суд не вбачає необхідності застосування зустрічного забезпечення позову, оскільки саме по собі вжиття заходів забезпечення позову, не свідчить про те, що майновий стан позивача або його будь які дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Доказів щодо майнового стану позивача відповідач не надав. Викладене свідчить про відсутність обов`язку суду застосувати зустрічне забезпечення.

При вирішенні клопотання про зустрічне забезпечення суд враховує вид забезпечення позову, зокрема те, що відповідач не позбавлений права володіти та користуватися вказаним нерухомим майном, а заборона стосується лише права розпоряджатися ним, а також те, що представником відповідача не надано суду належних доказів понесення відповідачем можливих збитків у вказаному в заяві розмірі, які можуть бути завдані в результаті забезпечення позову.

При цьому Суд наголошує, що відповідача не позбавлено можливості в порядку, передбаченому частиною шостою статті 154 ЦПК України, подати клопотання про зустрічне забезпечення з обґрунтуванням наявності підстав для такого забезпечення і наданням відповідних доказів на підтвердження цих обставин.

За вказаних обставинах та враховуючи предмет і підстави даного позову, відсутність доказів завдання відповідачу збитків внаслідок вжиття заходів забезпечення позову відносно спірного нерухомого майна (квартири), а також те, що заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження викладених у заяві обставин майнового стану позивача, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви представника відповідача про застосування заходів зустрічного забезпечення.

Керуючись ст. 154, 260 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача 1, ОСОБА_1 , адвоката Пертика Віталія Васильовича, про зустрічне забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Учасник справи,якому повна ухвала суду не була вручена удень її проголошення або складення,має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош