ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2023 року м.Суми

Справа №950/520/23

Номер провадження 22-ц/816/1076/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Філонової Ю. О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 08 травня 2023 року у складі судді Стеценка В.А., ухвалене в м. Лебедин Сумської області, повний текст якого складено 17 травня 2023 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в :

06 березня 2023 року ОСОБА_1 за допомогою засобів поштового зв`язку звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути зі ОСОБА_2 на її користь аліменти на її утримання, як повнолітньої дочки, яка продовжує навчання у розмірі 2000 грн 00 коп. щомісяця, починаючи стягнення з моменту подання позову до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач є її батьком. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 11 квітня 2017 року з відповідача на користь її матері ОСОБА_3 були стягнуті аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 750 грн щомісячно, до її повноліття.

23 лютого 2023 року вона досягла повноліття, проте продовжує навчання в Національно-науковому інституті права денної форми навчання Сумського державного університету, термін навчання по 30 червня 2026 року. На даний вона не має можливості працевлаштуватися, так як навчається на денній формі навчання, стипендії, яку вона отримує, є недостатньо для забезпечення її проживання, харчування, придбання одягу, підручників тощо. Матеріально її повністю забезпечує лише мати ОСОБА_3 . Батько будь-якої допомоги не надає. Відповідач є особою працездатного віку, а тому на думку позивачки, має можливість сплачувати аліменти на її утримання у розмірі 2000 грн щомісячно до завершення навчання.

Посилаючись на вказані обставини, просить позов задовольнити.

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 08 травня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити; судові витрати покласти на відповідача; справу просить розглянути за її відсутності.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що обов`язок утримувати повнолітніх дітей, що продовжують навчання, покладається на обох батьків, проте відповідач фактично переклав свій обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати її виключно на її матір.

Вважає, що наявність у відповідача неповнолітніх дітей, не свідчить про неможливість батька матеріально допомагати їй.

Наголошує на тому, що з наданих відповідачем доказів слідує, що дохід його сім`ї складається виключно з допомоги на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях. Відповідач, будучи працездатною особою, не працює, будь-які об`єктивні причини, які б перешкоджали йому працевлаштуватися, відсутні. Сам по собі факт не працевлаштування та відсутності доходів не є причиною звільнення його від обов`язку утримувати свою повнолітню дитину на період навчання, яка потребує такої допомоги.

Звертає увагу суду на те, що суд неправильно визначився із кількістю неповнолітніх дітей у відповідача, яких в силу закону, він має утримувати, оскільки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вже досягла повноліття, а доказів того, що вона навчається, матеріали справи не містять.

Зазначає, що відповідач отримує дохід від передачі СТОВ «ім. Шевченка» належної йому на праві власності земельної ділянки в оренду, проте суд про це не повідомив.

Також зазначає, що копії доказів, які були надані відповідачем суду, не були надіслані учасникам справи, а тому суд безпідставно взяв їх до уваги при ухваленні рішення.

Учасники справи правом на подання відзиву у встановлений судом строк не скористалися.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком позивачки ОСОБА_1 (а.с. 3).

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 11 квітня 2017 року у справі № 591/630/17 було розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ; стягнуто зі ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 750 грн щомісячно до її повноліття і аліменти виплачувати матері дитини ОСОБА_3 , починаючи стягнення з 06 лютого 2017 року (а.с. 6-7).

Постановою державного виконавця від 24 березня 2023 року закінчено виконавче провадження ВП № 5392807 з примусового виконання виконавчого листа № 591/630/17, виданого 03 травня 2017 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення аліментів зі ОСОБА_2 в розмірі 750 грн щомісячно (а.с. 43 на звороті).

На даний час ОСОБА_1 досягла повноліття та навчається в Навчально-науковому інституті права денної форми здобуття освіти Сумського державного університету за рахунок коштів державного бюджету. Термін навчання з 15 вересня 2022 року по 30 червня 2026 року (а.с. 9).

Відповідач з 03 червня 2017 року перебуває у зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_6 (а.с. 30).

Відповідач є батьком трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 і дана обставина підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с. 26-28).

Дружина відповідача ОСОБА_10 отримує допомогу на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях (а.с. 33).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, а позивачкою не було надано доказів на підтвердження можливості у відповідача надавати матеріальну допомогу на її утримання.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого суду.

Зокрема, відповідно до статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Частиною 1 статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Як передбачено частиною 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

-стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

-стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

-наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

-наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

-доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

-інші обставини, що мають істотне значення.

Пленум Верховного Суду України у п. 20 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3 роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

В даній справі встановлено, що позивачка досягла повноліття та навчається в Національно-науковому інституті права денної форми навчання Сумського державного університету, а тому позбавлена можливості самостійно заробляти собі на життя, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги.

Відповідач є особою працездатного віку і батьком трьох неповнолітніх дітей.

Колегія суддів зауважує, що судом було невірно встановлено обставину кількості неповнолітніх дітей, які за законом мають перебувати на утриманні відповідача, оскільки з наданих свідоцтв про народження дітей вбачається, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є повнолітньою особою, а ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , не є дочкою відповідача, а тому у нього відсутній обов`язок щодо її матеріального утримання (а.с. 25; 29).

Відповідач надав суду першої інстанції довідку про те, що його дружина отримує допомогу на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях, а також про отримання донькою ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стипендії , проте доказів на підтвердження свого майнового стану не надав.

Не надав він доказів і на підтвердження того, що троє неповнолітніх дітей перебуваються саме на його утриманні, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження отримання ним будь-якого доходу , який би ним використовувався для майнового утримання дітей ним не надано.

На думку колегії суддів, ОСОБА_2 є особою працездатного віку, доказів щодо неможливості працювати за станом здоров`я ним не надано , а тому має можливість організувати своє життя таким чином , щоб мати можливість надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки на період її навчання.

Водночас позивачка не довела, що відповідач має можливість надавати їй допомогу в заявленому нею розмірі 2000 грн щомісячно.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З врахуванням обставин справи, присудження до стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дочки у твердій грошовій сумі на рівні 1000 грнщомісячно, до закінчення навчання позивачки, а саме 30 червня 2026 року, але не довше як до досягнення нею 23 років у разі продовження навчання, на переконання колегії суддів, буде достатнім та не поставить відповідача в скрутне матеріальне становище.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції, на підставі п. 3 та 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову та слід стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн щомісячно на період до закінчення нею навчання - до 30 червня 2026 року, але не більше ніж, до досягнення нею 23 років у разі продовження навчання, починаючи стягнення з 06 березня 2023 року.

Крім того, відповідно до приписів ч. 13 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 грн за розгляд справи в суді першої інстанції та 1610,40 грн за перегляд справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 3,4; 381-382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 08 травня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати зі ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає АДРЕСА_2 ) аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень, щомісячно, на утримання дочки, яка продовжує навчання, до закінчення нею навчання-до 30 червня 2026 року, але не більше ніж, до досягнення нею 23 років у разі продовження навчання, починаючи стягнення з 06 березня 2023 року.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1073 гривень 60 копійок за розгляд справи в суді першої інстанції та 1610 гривень 40 копійок за перегляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

Ю. О. Філонова