02.11.2023 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/708/23
Провадження № 2/533/277/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

02 листопада 2023 року селище Козельщина

Козельщинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді - Козир В.П.,

за участю:

секретаря судового засідання - Заворотної К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження у залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення,

УСТАНОВИВ:

20 липня 2023 року до Козельщинського районного суду Полтавської області звернувся ОСОБА_1 зі позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, у якій просив суд:

- стягнути зі ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду у розмірі 6 875,80 гривень;

- стягнути зі ОСОБА_2 на його користь моральну шкоду у розмірі 25 000,00 гривень.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 25 липня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання на 04 жовтня 2023 року.

Протокольною ухвалою суду від 04 жовтня 2023 року судове засідання відкладено на 02 листопада 2023 року у зв`язку з неявкою відповідача.

У судове засідання 02 листопада 2023 року позивач ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 29), про причини неявки у судове засідання не повідомив, заяв, клопотань та відзив на позовну заяву до суду не подавав.

Ухвалою суду від 02 листопада 2023 року постановлено проводити заочний розгляд справи.

Справу розглянуто у судовому засіданні 02 листопада 2023 року за відсутності сторін та без фіксування судового засідання технічним засобом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Аргументи сторін

Позиція позивача (а.с. 1-5)

Позивач стверджував, що 15 травня 2023 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 стався конфлікт, у результаті якого у відповідача виник злочинний умисел на завдання позивачу тілесних ушкоджень.

З метою реалізації свого явно злочинного умислу ОСОБА_2 тупим предметом наніс позивачу ОСОБА_1 не менше восьми ударів по голові, тулубу та кінцівках. У результаті злочинних дій відповідача позивачу було завдано травму правої нижньої кінцівки, травму правої верхньої кінцівки, рани на зовнішній поверхні лівого колінного суглобу, на передньо-внутрішній поверхні середньої третини лівої гомілки, рану з синцем на лівій боковій стінці живота, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також садно в лівій тім`яній ділянці голови, садно в ділянці промежини зліва.

За наслідком нанесення тілесних ушкоджень заведено кримінальне провадження №0000123 від 16.05.2023 за обвинуваченням, ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 11.07.2023 по справі №533/597/23 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Через отримані тілесні ушкодження позивач потребував медичної допомоги, був вимушений відвідувати заклад охорони здоров`я та купляти за власні кошти медикаменти.

Після завдання позивачеві тілесних ушкоджень, за його ствердженням, він також переніс і сильне психологічне потрясіння, тривалий час перебував у стані сильного душевного хвилювання, у нього зникав апетит, з`явилося безсоння, він став з острахом сприймати необхідність виходити на вулицю та проходити безлюдними місцями, лякаючись чергового завдання фізичної шкоди.

Оскільки фізичний біль та страждання, за наслідком яких позивач зазнав моральної шкоди, нанесено відповідачем ОСОБА_2 , та враховуючи ступінь психологічного й емоційного болю, який було йому завдано внаслідок завдання шкоди здоров`ю, беручи до уваги негативні наслідки, що виникли після інциденту, позивач переконаний про наявність підстав для відшкодування завданої моральної шкоди у заявленому ним розмірі.

При нормативному обґрунтуванні позивач посилався на статті 11, 23, 1166, 1177 ЦК України, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.01.2021 у справі № 97/1330/14-ц.

Позиція відповідача

Відповідач ОСОБА_2 відзив на позовну заяву у порядку, встановленому ст. 191 ЦПК України та у строки, встановлені в ухвалі суду, не надав.

У зв`язку з ненадання відзиву відповідачем суд вирішує справу за наявними матеріалами справи, що відповідає положенням ч. 7, 8 ст. 178 ЦПК України.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 11 липня 2023 року у справі № 533/597/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Вирок суду набрав законної сили 11.08.2023 (а.с. 11-12).

Згідно з вироком суду кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин: 15 травня 2023 року близько 19 години 45 хвилин ОСОБА_1 прийшов до домоволодіння ОСОБА_2 , яке знаходиться в АДРЕСА_1 , де між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на ґрунті неприязних відносин, виникла сварка.

Під час сварки ОСОБА_2 , реалізуючи свій протиправний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень іншій особі, передбачаючи його суспільно- небезпечні наслідки та бажаючи їх настання наніс не менше восьми ударів тупим предметом по голові, тулубу та кінцівках потерпілого ОСОБА_1 , чим заподіяв останньому (згідно з висновком експерта від 06.06.2023 №512) тілесні ушкодження, а саме: травму правої нижньої кінцівки у вигляді рани на передній поверхні середньої третини правої гомілки та відриву кортикального шару без зміщення по передній поверхні на рівні середньої третини (діафізу) великогомілкової кістки; травму правої верхньої кінцівки у вигляді ран на ліктьовій поверхні середньої третини правого передпліччя та долонній поверхні правої кисті, яка супроводжувалась нейропатією правого ліктьового, серединного та променевого нервів; рану на зовнішній поверхні лівого колінного суглобу, на передньовнутрішній поверхні середньої третини лівої гомілки; рану з синцем на лівій боковій стінці живота, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; садно видовженої форми у лівій тім`яній ділянці волосистої частини голови; садно лінійної форми в ділянці промежини зліва, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Згідно з фіскальними чеками (а.с. 6-8), наданими позивачем, вартість понесених ним витрат на придбання ліків та медичних засобів становить 6375,80 грн .

Застосовані судом норми права

Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Відповідно до положень ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Порядок відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, встановлений параграфом 2 Глави 82 ЦК України.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до положень ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Так, до загальних умов цивільно-правової відповідальності відносяться: 1) протиправний характер поведінки (дій чи бездіяльності) особи, на яку передбачається покласти відповідальність (чи настання інших спеціально передбачених законом або договором обставин); 2) наявність у потерпілої особи шкоди або збитків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою порушника і наступними шкідливими наслідками; 4) вина правопорушника.

Сукупність перерахованих умов, за загальним правилом необхідних для покладання цивільно-правової відповідальності на конкретну особу, називається складом цивільного правопорушення. Відсутність хоча б одного із зазначених умов відповідальності, як правило, виключає її застосування. Встановлення даних умов здійснюється саме у зазначеній черговості, оскільки відсутність одного з попередніх умов позбавляє сенсу встановлення інших (наступних) умов.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, за відсутності хоча б одного із цих елементів цивільна відповідальність не настає.

У справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04, п. 64, від 15 жовтня 2009 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Співмірне відшкодування шкоди, в тому числі й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Сама лише констатація у судовому рішення порушення прав позивача не завжди може бути достатньою для того, щоб захист міг вважатися ефективним.

За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17, адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п. 52).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч. ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Згідно з положеннями ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення

З матеріалів справи вбачається, що 15 травня 2023 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 стався конфлікт, в результаті якого відповідачем було завдано позивачу легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_1 .

Вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 11.07.2023 по справі №533/597/23 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Під час розгляду судом кримінального провадження питання про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, не вирішувалося, оскільки позивачем ОСОБА_1 , як потерпілим у кримінальному провадженні, цивільний позов не заявлявся.

Внаслідок неправомірних дій відповідача позивачеві було завдано легкі тілесні ушкодження, у зв`язку з чим він поніс витрати на лікування.

Потерпілий ОСОБА_1 у зв`язку зі завданими йому тілесними ушкодженнями проходив курс лікування, витративши грошові кошти на придбання медичних препаратів.

На підтвердження факту понесених витрат на придбання медичних препаратів позивач надав суду копії фіскальних чеків на загальну суму 6375,80 грн (1002,23 + 247,12 + 1215,98 + 1087,05 + 573,83 + 152,07 + 1126,12 + 339,75 +311,55 + 320,10 = 6 375,80) (а.с. 6-8).

Відповідач доказів на спростування розміру наведених позивачем витрат на лікування не надав. Відсутність причинно-наслідкового зв`язку між його протиправними діями та витратами позивача на лікування (придбання медичних препаратів) не довів. Сумнівів у необхідності та неминучості потреб позивача у лікуванні або у витратах на придбання медичних засобів не виявив. Будь-яких доводів чи заперечень проти заявлених позовних вимог суду не подав.

Отже, суд виснує, що внаслідок протиправних дій відповідача позивачу будо завдано матеріальну шкоду у розмірі 6375,80 грн. Саме такий розмір шкоди позивачем доведений на підставі наданих ним доказів (фіскальних чеків) та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. У задоволення решти позовних вимог 500,00 грн (6875,80 - 6375,80 = 500,00) суд відмовляє за недоведеністю.

Суд, вирішуючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди та надаючи оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 має право на відшкодування моральної шкоди, що виразилась у його душевних стражданнях, завданих кримінальним правопорушенням, вчиненим ОСОБА_2 . Негативні емоції позивача (потерпілого), на переконання суду, перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з діями відповідача (обвинуваченого), а відтак завдали позивачеві моральної шкоди. Оцінюючи розмір, заявленої до стягнення з відповідача моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості.

Виходячи з положень статей 16 і 23ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Позивач просив загалом стягнути з відповідача 25000,00 грн. На переконання суду, такий розмір є дещо завищеним.

Суд зазначає, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більше, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи й не повинен призводити до її збагачення.

На думку суду розмір моральної шкоди у сумі 15000,00 грн є розумним та співмірним понесеними позивачем стражданнями, внаслідок вчинення відповідачем відносно нього кримінального правопорушення.

Ураховуючи вищевикладене, суд задовольняє позовні вимоги частково, та стягує з відповідача на користь позивача майнову шкоду у розмірі 6375,80 грн та моральну шкоду у розмірі 15000,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог (500,00 гривень майнової шкоди та 10000,00 гривень моральної шкоди) суд відмовляє.

Розподіл судових витрат

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

За змістом ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Згідно з п. 2, 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи; позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивачем фактично заявлено було дві позовні вимоги: про стягнення матеріальної шкоди та про стягнення моральної шкоди, які суд задовольняє частково.

Зважаючи на те, що позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди суд задовольняє частково, у загальній сумі 6375,80 грн, тобто 92,73 % від ціни позову, то з відповідача у відповідності до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 995,55 грн (1073,60 х 92,73 % = 995,55).

Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди суд також задовольняє частково на суму 15000,00 грн, тобто 60,00 % від ціни позову. Відповідно з відповідача у відповідності до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 644,16 (1073,60 грн х 60 % = 644,16 грн).

Загальний розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь держави, становить 1639,71 гривень (995,55 + 644,16 = 1639,71). Решту суми судового збору - 507,49 грн (1073,60 х 2 - 1639,71 = 507,49) слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 10-13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 273, 274, 352, 354 ЦПК України, наведеними у мотивувальній частині рішення нормами матеріального права та висновками Верховного Суду, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, - задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 6375 гривень 80 коп.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 15000,00 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині стягнення майнової шкоди у розмірі 500,00 гривень та моральної шкоди у розмірі 10000,00 - відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у загальному розмірі 1639 гривень 71 коп.

Суму судового збору у розмірі 507 гривень 49 коп віднести за рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Полтавського апеляційного суду шляхом подання через Козельщинський районний суд Полтавської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга в електронній формі подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте Козельщинським районним судом Полтавської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом вищевказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2 ; тел.: НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ).

Повне рішення складено та підписано суддею 02.11.2023.

Суддя В.П. Козир