головуючий у суді І інстанції Ковальчук Л.М.
провадження № 22-з/824/1347/2023
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
У Х В А Л А

08 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 (правонаступника ОСОБА_2 ) - адвоката Ненюк Андрія Олександровича про забезпечення позову

у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 (правонаступника ОСОБА_2 ) до Тарасівської сільської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Головне управління юстиції в місті Києві, ОСОБА_4 (правонаступника ОСОБА_5 ), ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (правонаступник ОСОБА_9 ), про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в :

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2021 року задоволено позов ОСОБА_2 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок (домоволодіння) НОМЕР_1, загальною площею 191,1 кв.м, житловою площею 111,6 кв.м, з надвірними будівлями та спорудами: убиральня-душ (Б), огорожа (1-4), госпблок (В), сарай (над В), вбиральня (Г), підпірна стінка (5), замощення (1), що знаходиться в АДРЕСА_2 у порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 .

Не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції, особа, що не брала участі у справі - ОСОБА_3 , подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 .

Від представника ОСОБА_1 , яка є правонаступником позивача ОСОБА_2 - адвоката Ненюк А.О. до Київського апеляційного суду надійшла заява про забезпечення позову, у якій він просить вжити заходи забезпечення позову на весь час розгляду цієї справи у суді і до набрання законної сили судовим рішенням, а саме:

Накласти арешт та заборону відчуження на житловий будинок (домоволодіння) НОМЕР_1 , загальною площею 191,1 кв.м, житловою площею 111,6 кв.м, та земельну ділянку площею 0,1456 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером: :01:006:5318, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 .

Заява обґрунтована тим, що позивачу стало відомо, що спірне домоволодіння на теперішній час належить ОСОБА_11 , частка власності 1/1, дата внесення запису про право власності до реєстру - 15 серпня 2020 року, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу житлового будинку серія та номер: 2135.

ОСОБА_3 на підставі документів, правомірність яких викликає сумнів, 15 серпня 2020 року продала спірне домоволодіння ОСОБА_11 , будучі обізнаною про те, що указаний житловий будинок є спірним майном і справа щодо визначення його власника розглядається судом.

На думку позивача, такі дії ОСОБА_3 можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у цій справі.

Відповідно до вимог статті 153 ЦПК України сторони для розгляду заяви про забезпечення позову не викликались.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для задоволення заяви представника позивача про забезпечення позову, апеляційний суд враховує таке.

Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Частиною 1, 2 статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

У справі, що переглядається, предметом спору є визнання право власності на житловий будинок (домоволодіння) НОМЕР_1, загальною площею 191,1 кв.м, житловою площею 111,6 кв.м, з надвірними будівлями та спорудами: убиральня-душ (Б), огорожа (1-4), госпблок (В), сарай (над В), вбиральня (Г), підпірна стінка (5), замощення (1), що знаходиться в АДРЕСА_2 у порядку спадкування за заповітом.

У своїй заяві про забезпечення позову представником позивача порушується питання про арешт саме відносно майна, яке є спірним у цій справі.

Заява про забезпечення позову обґрунтована зокрема тим, що третя особа ОСОБА_3 відчужила спірне домоволодіння ОСОБА_11 , будучі обізнаною про те, що указаний житловий будинок є спірним майном.

На підтвердження указаних обставин представником позивача надано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 04 лютого 2020 року № 198954533.

Заява представника позивача містить достатньо обґрунтовані припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

У поданій заяві про забезпечення позову чітко вказано, яке конкретно майно підлягає забезпеченню, та зазначено усю необхідну інформацію про нього.

Спосіб забезпечення позову, обраний заявником, є співмірним із позовними вимогами.

Враховуючи викладене, а також те, що безконтрольне розширення кола осіб, прав і інтересів яких стосується вирішення цього спору, у зв`язку із переходом права власності на спірне домоволодіння іншій особі, яка не бере участь у цій справі, може не лише утруднити, але й зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для накладення арешту на спірне домоволодіння.

Земельна ділянка площею 0,1456 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером: :01:006:5318, питання про арешт якої також порушується у заяві про забезпечення позову, не є спірним майном у цій справі, а тому підстави для накладення на неї арешту відсутні.

Керуючись статтями 149-153 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву представника ОСОБА_1 (правонаступника ОСОБА_2 ) - адвоката Ненюк Андрія Олександровича про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт та заборону відчуження на житловий будинок (домоволодіння) НОМЕР_1, загальною площею 191,1 кв.м, житловою площею 111,6 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , до набрання законної сили рішенням суду у цій справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська