Справа № 214/3273/21
Провадження № 2/210/51/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 травня 2023 року Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Літвіненко Н.А. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики виконкому Криворізької міської ради, треті особи: Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Державна казначейська служби України в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконним рішенням органу місцевого самоврядування Департаменту соціальної політики виконкому Криворізької міської ради,-

В С Т А Н О В И В :

До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області подано вказану позовну заяву про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконним рішенням органу місцевого самоврядування Департаменту соціальної політики виконкому Криворізької міської ради.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач ОСОБА_1 вказує, що вона здійснювала свою законну підприємницьку діяльність на території комплексу за адресою АДРЕСА_1 . 24.10.2018р. за її відсутність група невідомих їй осіб з Департаменту соціальної політики виконкому Криворізької міської ради без пред`явлення жодних документів незаконно проникла на територію комплексу за адресою АДРЕСА_1 . Зазначає, що їй невідомо реальний склад цих осіб, а також те, що ці особи робили на територію комплексу за її відсутності. З цими особами вона зустрілась лише коли прибула у свій офіс за адресою АДРЕСА_1 . З початку ці особи взагалі відмовились надавати для огляду документи, які засвідчують їх особи і повноваження, і показували їх їй здалеку так, що їх неможливо було прочитати. Зазначає, що її відсутність була використана з метою фальсифікації підстав для накладення незаконного штрафу шляхом винесення Постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ОМС-ДН 1660/1667/АВ-ВП/П/ТД- ФС від 16.11.2018р.», якою було незаконно накладено штраф у розмірі 223800 гривень за нібито використання найманої праці без оформлення трудових правовідносин. Зокрема, постанова №ОМС-ДН 1660/1667/АВ-ВП/П/ТД-ФС складена на підставі «Акту інспекційного відвідування особи, яка використовує найману працю №ОМС- ДН1660/1667/АВ від 25.10.2018р.» Згідно акту №ОМС-ДН1660/1667/АВ встановлено, що позивач використовувала найману працю осіб на прізвища ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , які позивачеві не відомі і ніколи не працювали у неї. При цьому як зазначає позивач, 24.10.2018р. посадовцями ДСП ВКМР не з`ясовувалось жодних питань щодо працевлаштування осіб на прізвища ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , а також ніяких документів не складалось, а самі ці особи також не були присутні під час цих подій.

Позивач наголошує, що у подальшому під час розгляду Дніпропетровським окружним адміністративним судом справи № 160/9679/18, намагаючись приховати факт фальсифікації акту №ОМС-ДН1660/1667 /АВ ДСП ВККМР всіляко перешкоджало поданню до суду будь-яких відомостей та документів про осіб на прізвища ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , які нібито працювали у позивача без укладення трудового договору. Зокрема, до відзиву ДСП ВККМР не були додані навіть копії так званих пояснень, які 24.10.2018р. нібито надавали особи на прізвища ОСОБА_2 і ОСОБА_3 . Більше того ДСП ВККМР приховувало ці так звані пояснення аж до останнього засідання у справі №160/9679/18 саме з метою не допустити з`ясування всіх обставин їх складення. У зв`язку з цим, позивачем було заявлено клопотання від 25.10.2019р. про виклик осіб на прізвища ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у якості свідків та покладення обов`язку забезпечити таку явку на ДСП ВККМР. Як виявилось вже на останньому судовому засіданні 11.12.2019р. особа на прізвища ОСОБА_2 нібито проживає за адресою, якої не існує в м. Кривий Ріг.

Зокрема, згідно документу із назвою "Обеснение від 24.10.2018р. він складений особою на прізвище ОСОБА_2 , нібито 1986 року народження, який нібито, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією документу із назвою Обеснение від 24.10.2018р. особи на прізвище ОСОБА_2 . Такої адреси не існує в м. Кривий Ріг, а отже, цей документ складено невідомо ким і він є підробленим, а сам зміст цього документу взагалі дає вагомі підстави вважати, що для його фальсифікації взагалі використали дитину оскільки важко уявити, що цей документ писала доросла людина.

Позивач зазначає, що є всі підстави вважати, що осіб на прізвища ОСОБА_2 і ОСОБА_3 взагалі не існує, а тому є очевидним, що не існувало і самого факту використання найманої праці без оформлення трудових договорів, а акт №ОМС-ДН1660/ 1667/АВ і так звані пояснення цих осіб були зухвало сфальсифіковані з метою штучно створити підстави для застосування штрафних санкцій.

Крім того, позивач 05.12.2018р. отримала постанову №ОМС-ДН1660/1667/АВ-ВП/П/ТД-ФС», яка надійшла на її адресу рекомендованим поштовим відправленням.

04 грудня 2018р. позивач оскаржила вищевказану постанову до Дніпропетровського окружного адміністративного суду. Однак, не зважаючи на те, що вищевказана постанова була оскаржена позивачем, не чекаючи результатів оскарження, ДСП BKKjMP направив її до Саксаганського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, який на її підставі виніс Постанову про відкриття виконавчого провадження №58348311 від 12.02.2019р. Цю постанову позивач отримала 05.03.2019р.

На думку позивача, постанова №ОМС-ДН1660/1667/АВ-ВП/П/ТД-ФС не підлягала виконанню у порядку ЗУ «Про виконавче провадження» оскільки вона не є рішенням суду або рішенням іншого державного органу, а отже і не є виконавчими документам, передбаченим приписами ст.3 ЗУ «Про виконавче провадження».

Крім того, незаконна бездіяльність щодо повернення постанови №ОМС-ДН1660/1667/АВ-ВП/П/ТД-ФС без виконання була оскаржена позивачем до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, який не зважаючи на прямі порушення ст.З ЗУ «Про виконавче провадження» рішенням від 28.05.2019р. по справі №160/3482/19 відмовив позивачу у задоволенні вимог щодо зобов`язання СВ ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області повернути постанову №ОМС-ДН 1660/1667/АВ-ЗП/П/ТД-ФС без виконання.

На підставі постанови СВ ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області від 18.09.2019р. було накладено арешт на рахунок позивача в АТ "Райффайзен Банк Аваль", з якого за

меморіальним ордером №58348311-1 від 13.11.2019р. з позивача незаконно стягнуто і перераховано на виконання незаконної постанови №ОМС-ДН 1660/1667/АВ-ВП/П/ТД-ФС грошові кошти у розмірі 137237, 39 гривень.

Позивач зазначає, що в наслідок арешту на її рахунку утворилась заборгованість у розмірі -108749.61грн.

Крім того, на підставі постанови СВ ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області від 18.04.2019р. було накладено арешт і описано з метою реалізації все нерухоме майно позивача, в тому числі на нерухоме майно комплексу за адресою АДРЕСА_1 , яке було придбане нею для здійснення підприємницької діяльності.

11.12.2019 р. Дніпропетровський окружний адміністративний суд постановив рішення від 11.12.2019р.по справі №160/9679/18, яким визнав протиправною і скасував постанову №ОМС- ДН1660/1667/АВ-ВП/П/ТД-ФС від 16.11.2018р. у повному обсязі.

Рішення від 11.12.2019p.пo справі №160/9679/18 набрало чинності лише після його перегляду Третім апеляційним адміністративним судом, який залишив його без змін постановою від 08.07.2020р.

20.08.2020р. позивачем подано до СВ ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області заяву про негайне закінчення виконавчого провадження та скасування всіх обмежувальних заходів для примусового виконання.

27.08 2020р. СВ ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області виніс постанову від 27.08.2020р. про зняття арешту з коштів рахунку позивача, а постановою про зняття арешту з коштів від 05.10.2020р. знято арешт з усіх рахунків позивача.

Також СВ ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області виніс постанову від 27.08.2020р. про закінчення виконавчого провадження №58348311 на підставі скасування постанови № ОМС- ДН1660/1167/АВ-ВП/П/ТД-ФС.

Проте не зважаючи на скасування постанови №ОМС-ДН1660/1167/АВ-ВП/ П/ТД-ФС позивачеві не було повернуто грошові кошти у розмірі 137237, 39 гривень, які були стягнуті кзаконно на її виконання.

У зв`язку з цим, 10.11.2020р. до СВ ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області позивачем подано заяву про негайне повернення незаконно стягнутих грошових коштів у виконавчому провадженні №58348311 на підставі незаконної постанови №ОМС-ДН1660/ 1667/АВ- ВП/П/ТД-ФС від 16.11.2018р.

Листом №13.17-34/79200 від 28.11.2020р. правонаступник СВ ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області - Саксаганський відділ Державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) повідомив позивача про те, що стягнуті у рахунок сплати виконавчого збору грошові кошти у розмірі 13693,74 гривні будуть повернуті одразу після їх надходження на рахунок СВ ДВС П-СМУ МЮ, а решта стягнутих з позивача грошових коштів у розмірі 123543,65 грн. може бути повернута шляхом повороту виконання рішення.

На підставі цієї відповіді 29.12.2020р. позивачем подано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду заяву про поворот виконання постанови №ОМС- ДН1660/1667/АВ-ВП/П/ТД-ФС від 16.ll.2018p. пo справі №160/9679/18.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.01.2021р. відмовлено у задоволенні заяви про поворот виконання постанови зауваживши, що повороту підлягають лише судові рішення за наявності умов, перелік яких наведених в статті 380 КАС України і який є вичерпним. 15.02.2021р. на підставі цієї заяви від 10.11.2020р. позивач повернув стягнуті у рахунок сплати виконавчого збору грошові кошти у розмірі 13693,74 грн.

Крім того, 25.02.2021р. позивачем подано заяву до ДСП ВКМР про негайне повернення незаконно стягнутих грошових коштів на підставі незаконної постанови №ОМС- ДН1660/1667/АВ-ВП/П/ТД-ФС від 16.11.2018р. У відповідь позивач отримала лист №17/06/958 від 15.03.2021р. ДСП ВКМР, згідно з яким ДСП ЗКМР відмовився повертати їй незаконно стягнуті кошти на підставі незаконної постанови №ОМС-ДН1660/1667/АВ-ВП/П/ТД-ФС посилаючись на те, що постанова скасована судом з формальних підстав.

Позивач вважає, що у в`язку з вищевикладеним їй завдана матеріальна шкода у розмірі незаконно стягнутих і не повернутих грошових коштів у сумі 123543,65 гривень, яку вона просить стягнути з відповідача разом із судовими витратами у розмірі 3 649,90 грн. Всього 127193,55грн.

Крім цього, позивач зазначає, що безпідставними та незаконними діями відповідача їй завдано також моральної шкоди, оскільки її честь і гідність, а також ділову репутацію принизили зухвалою фальсифікацією факту використання найманої праці без укладення трудового договору, що завдає позивачу ще більшого приниження та яку вона оцінює у розмірі 200 000грн.

Ухвалою суду від 06.12.2021 р. відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

В судове засідання сторони не викликалися.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

07 липня 2022 року відповідачем по справі подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він посилається на те, що вимоги до Криворізької міської ради є безпідставними та необґрунтованими, крім того вважають Криворізьку міську раду неналежним відповідачем у даній справі. В обґрунтування поданого відзиву зазначають, що описова та резулятивна частини рішення по адміністративній справі №160/9679/18, яка розглядалася Дніпропетровським окружним адміністративним судом за позовом гр. ОСОБА_1 до Департаменту про визнання протиправною та скасування постанови та свідчать про те, що судом скасована Постанова про накладання штрафу, як юридичний документ, при цьому дії департамента та/або його посадових осіб не визнавались судом протиправними.

Таким чином, при винесенні оскаржуваної постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами за порушення законодавства про працю, Департамент та його посадові особи діяли виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, як того вимагає стаття 19 Конституції України. Крім того, саме факт несвоєчасного отримання позивачкою документів, складених в ході та за результатами проведення інспекційного відвідування, стали підставою для скасування Дніпропетровським окружним адміністративним судом Постанови про накладення на позивачку штрафу за порушення законодавства про працю № ОМС-ДН1660/1667/АВ-ВП/П/ТД-ФС. При цьому, протиправність дій посадових осіб департаменту в ході здійснення самого заходу контролю судом не встановлено, що підтверджується відповідним рішенням суду, яке набрало законної сили.

Крім того, кошти стягнуті з розрахункового рахунку позивачки, які зараховані до місцевого бюджету, підлягають поверненню відповідно до нормативно-правових актів, що регламентують бюджетний процес, а саме статей 43, 45, 78, 112 Бюджетного кодексу України.

Відповідно до ч.2 ст.45 Бюджетного кодексу саме Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень до бюджету та здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій покупцям (споживачам) за рахунок сплачених до державного бюджету сум штрафних (фінансових) санкцій, застосованих такими органами за наслідками проведеної перевірки за зверненням або скаргою покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій. Отже, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів з відповідних бюджетних рахунків, призначених для зарахування надходжень, не належить до компетенції та повноважень департаменту. Таким чином, ураховуючи зазначене, вважають, що департамент - є неналежним відповідачем в даній судовій справі, тому просять у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

18 липня 2022 року позивачем подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву по справі в якій позивач посилається на те, що саме відповідач Криворізька міська рада є належним відповідачем, оскільки у своєму відзиві на позовну заяву ДСП ВКМР навіть не зазначив, що це має бути за орган, який повинен повернути безпідставно отримані грошові кошти. Крім того, станом навіть на даний час законодавством України не визначено органу, який контролює примусове стягнення штрафів, накладених виконавчим органом місцевого самоврядування відповідно до ч.2 ст.265 КЗпП України, а отже, застосування цього Порядку № 787 фізично неможливе через відсутність органу, який повинен скласти подання, передбачене п.5 Порядку № 787. Саме тому, у відзиві ДСП ВКМР не зазначено органу, за поданням якого повинні бути повернуті незаконно стягнуті кошти на підставі скасованої постанови №ОМС- ДН1660/1667/АВ-ВП/П/ТД-Ф.

Треті особи, Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Державна казначейська служби України в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області отримавши копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками не скористались процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що на підставі постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ОМС-ДН1660/1167/АВ-ВП/П/ТД-ФС від 16.11.2018 року, яка винесена Департаментом соціальної політики виконкому Криворізької міської ради та відповідно до якої накладено на ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 223380,00 грн., було відкрито виконавче провадження №58348311 від 12.02.2019 року (а.с.8-9, 20).

Рішенням Дніпровського окружного адміністративного суду від 28.05.2019р. у справі №160/3482/19 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Саксаганського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, третя особа - Департамент соціальної політики виконкому Криворізької міської ради про визнання незаконною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено в повному обсязі (а.с. 22-26).

18 вересня 2019р. старшим державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Захаренко К.С. винесено постанову на підставі відкритого виконавчого провадження №58348311 про арешт коштів боржника ОСОБА_1 (а.с. 28).

Рішенням Дніпровського окружного адміністративного суду від 11.12.2019р. у справі №160/9679/19 позов ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики виконкому Криворізької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано постанову Департаменту соціальної політики виконкому Криворізької міської ради № ОМС-ДН1660/1667/АВ-ВП/П/ТД-ФС від 16.11.2018 року(а.с. 35-36).

На підставі заяви позивача ОСОБА_1 27.08.2020р. державним виконавцем винесено постанову про зняття арешту з коштів та закінчення виконавчого провадження (а.с. 39-40,41).

Крім того, позивач 10.11.2020р. звернувся з заявою про негайне повернення незаконно стягнутих грошових коштів до Саксаганського відділу ДВС у м.Кривому Розі, який листом від 28.11.2020р. повідомив позивача, що з метою повернення з державного бюджету виконавчого збору у сумі 13693,74 грн., які стягнуті з позивача, як боржника за виконавчим провадженням № 58348311 головним державним виконавцем відділу до управління державної казначейської служби України у місті Кривому Розі 28.11.2020 за вих. №17.13-34/79199 направлено подання на повернення або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету. Після надходження грошових коштів на депозитний рахунок відділу вони негайно будуть перераховані на розрахунковий рахунок який позивачу терміново необхідно надати до відділу з повним переліком всіх банківських реквізитів. Грошові кошти у сумі 123243,65 грн., які перераховані платіжним дорученням № 7984 від 19.11.2019 на рахунковий рахунок стягувача позивач може отримати на підставі виконавчого документа, про поворот виконання рішення. (а.с. 42,43).

Ухвалою Дніпровського окружного адміністративного суду від 18.01.2021р. у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поворот виконання рішення у справі №160/9679/18- відмовлено (а.с. 47).

Крім того, листом від 15.03.2021р. Департаментом соціальної політики надано відповідь позивачу ОСОБА_1 на її заяву від 25.02.2021р. щодо негайного повернення незаконно стягнутих грошових коштів на підставі незаконної постанови № ОМС-ДН 1660/1667/АВ-ВП/П/ТД-ФС від 16.11.2018р. (а.с. 49,50-51).

Так, з відповіді вбачається, що центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах обслуговування бюджетних коштів, коштів клієнтів відповідно до законодавства, бухгалтерського обліку виконання бюджетів є Державна казначейська служба України. Тобто, кошти стягнуті з розрахункового рахунку позивача ОСОБА_1 , які зараховані до місцевого бюджету, підлягають поверненню відповідно до нормативно-правових актів, що регламентують бюджетний процес, а саме статей 43, 45, 78,112 Бюджетного кодексу України. Таким чином, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів з відповідних бюджетних рахунків, призначених для зарахування надходжень, не належить до повноважень департаменту.

Дніпровським окружним адміністративним судом в рішенні від 11.12.2019р. у справі №160/9679/1 встановлено, що відповідач про розгляд справи про накладення штрафу на ОСОБА_1 за порушення законодавства про працю, який відбувся 16.11.2018 року, повідомив позивача ОСОБА_1 рекомендованим листом, який направлено поштою 05.11.2018 року, що видно фіскального чеку відділення поштового зв`язку, копія якого міститься у матеріалах справи. Однак вказаний лист відповідача отримано позивачем лише 17.11.2018 року, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, відповідач здійснив розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю без наявності належних доказів повідомлення позивача про час та місце розгляду справи. Таким чином, не повідомлення позивача про час та місце розгляду справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю порушило права останнього на участь в процесі прийняття рішення, позбавив права на заслуховування позиції позивача та на подання відповідних клопотань та доказів, які передбачені пунктом 8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509. У матеріалах справи немає доказів, які б свідчили про ухилення позивача від отримання повідомлення відповідача про розгляд справи про накладення штрафу.

Саме з цих підстав Дніпропетровський окружний адміністративний суд вважає постанову № ОМС-ДН1660/1667/АВ-ВП/П/ТД-ФС від 16.11.2018 року протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки порушено процедуру розгляду справи про накладення штрафу.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Отже, посилання сторони відповідача в своєму відзиві на той факт, що описова та резулятивна частини рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.12.2019р. по вказаній судовій справі свідчать про те, що судом скасована Постанова про накладання штрафу, як юридичний документ, при цьому дії департамента та/або його посадових осіб не визнавались судом протиправними. Таким чином, при винесенні оскаржуваної постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами за порушення законодавства про працю, Департамент та його посадові особи діяли виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, як того вимагає стаття 19 Конституції України.

Крім того, правові та процедурні питання щодо здійснення контролю у сфері трудових відносин на момент виникнення спірних правовідносин були регламентовані Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295.

Таким чином, висловлювання позивачки щодо незаконності проведення у неї інспекційного відвідування є хибними та не відповідають дійсності, в зв`язку із тим, що суперечать нормативно-правовим актам, які діяли на момент проведення інспекційного відвідування, що також встановлено Дніпропетровським адміністративним судом при розгляді справи №160/9679/18, тому ці факти не підлягають розгляду, аналізу та доказуванню в даній судовій справі.

Саме Акт інспекційного відвідування від 25.10.2018р. став підставою для винесення оскаржуваної позивачем Постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 16.11.2018 №ОМС- ДН1660/1167/АВ-ВП/П/ТД-ФС(а.с.10-11).

Отже, діючи виключно в межах наданих повноважень Департаментом здійснено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 , за результатами якого інспекторами праці складений Акт №ОМС-ДН1660/1167/АВ від 25.10.2018, яким зафіксовано виявлені в ході інспекційного відвідування порушення законодавства про працю.

Крім того суд звертає увагу на той факт, що саме факт несвоєчасного отримання позивачкою документів, складених в ході та за результатами проведення інспекційного відвідування, стали підставою для скасування Дніпропетровським окружним адміністративним судом Постанови про накладення на позивачку штрафу за порушення законодавства про працю № ОМС-ДН1660/1667/АВ-ВП/П/ТД-ФС.

При цьому, протиправність дій посадових осіб департаменту в ході здійснення самого заходу контролю судом не встановлено, що підтверджується відповідним рішенням суду, яке набрало законної сили.

Суд, досліджуючи письмові докази, додані сторонами у справі, встановив, що кошти стягнуті з розрахункового рахунку позивачки, які зараховані до місцевого бюджету, підлягають поверненню відповідно до нормативно-правових актів, що регламентують бюджетний процес, а саме статей 43, 45, 78, 112 Бюджетного кодексу України.

Відповідно до ч.2 ст.45 Бюджетного кодексу саме Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень до бюджету та здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій покупцям (споживачам) за рахунок сплачених до державного бюджету сум штрафних (фінансових) санкцій, застосованих такими органами за наслідками проведеної перевірки за зверненням або скаргою покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій.

Отже, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів з відповідних бюджетних рахунків, призначених для зарахування надходжень, не належить до компетенції та повноважень департаменту.

Таким чином, ураховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що департамент - є неналежним відповідачем в даній судовій справі.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Тоді як встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову, є обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи. Такий висновок міститься в постановах Великої Палати Верховного Суду, зокрема і від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16-ц (пункт 43) та від 19 травня 2020 року у справі № 263/17218/18 (пункт 24).

Суд установивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, відмовляє в позові до такого відповідача, що також випливає з постанов Великої Палати Верховного Суду зокрема від 07 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц (пункт 54) та 13 жовтня 2020 року у справі № 640/22013/18 (пункт 31).

Отже, суд не може за власною ініціативою замінити первісного відповідача належним відповідачем або залучити до участі у справу іншу особу в якості співвідповідачів, це можливо лише за клопотанням позивача.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача). Відтак, враховуючи викладене, з урахуванням того, що Криворізька міська рада є неналежним відповідачем, тому у задоволенні позову слід відмовити.

У разі відмови у задоволенні позову, відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір з відповідача не стягується.

Керуючись ст.ст. 4,5,7, 12, 13, 33,51,76, 81, 89,141, 259, 263-265, 268, 273,274 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики виконкому Криворізької міської ради, треті особи: Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Державна казначейська служби України в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконним рішенням органу місцевого самоврядування Департаменту соціальної політики виконкому Криворізької міської ради відмовити.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня вручення копії цього рішення.

Суддя: Н. А. Літвіненко