17.03.2023 Справа № 373/113/23
Справа № 373/113/23
Провадження № 2/756/2637/23
УХВАЛА

17 березня 2023 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду м. Києва Тиха О.О., розглянувши матеріали цивільної позовної заяви Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

26.01.2023 Приватне акціонерне товариство ДТЕК Київські регіональні електромережі» звернулося до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь: заборгованість за необліковану електричну енергію за актом про порушення № К 047104 від 05.08.2022 року та трьох відсотків річних у розмірі 32 238,71 грн., а також судові витрати.

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21.02.2023 року справу передано для розгляду до Оболонського районного суду м. Києва на підставі ч.1ст.31 ЦПК України, посилаючись на те, що останній зареєстрований в Оболонському районі м. Києва за адресою: АДРЕСА_1 .

14.03.2023 справа надійшла до Оболонського районного суду м. Києва та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.03.2023 року визначено головуючим суддю Тиху О.О.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до висновку про помилковість надіслання справи з Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області, з огляду на наступне.

Як вбачається зі змісту ухвали Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21.02.2023 року, підставою для передачі матеріалів справи на розгляд Оболонського районного суду м. Києва зазначена ч.1 ст. 27 ЦПК України, а саме той факт, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що відноситься до територіальної юрисдикції Оболонського районного суду м. Києва.

Підсудністю у цивільному судочинстві визначено розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення підвідомчих їм цивільних справ.

Відповідно до норм ЦПК України існує загальна підсудність справ за місцезнаходженням відповідача (ст.27 ЦПК), альтернативна підсудність за вибором позивача (ст.28 ЦПК) та виключна підсудність (ст. 30 ЦПК).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до довідки Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київської області від 07.02.2023 ОСОБА_1 станом на 23.08.2002 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та знятий з реєстпації за вказаною адресою 23.08.2002.

Разом з тим, ч. 1 ст.30 ЦПК України передбачає, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини (виключна підсудність).

Так, відповідно до ст.ст. 181, 190 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Згідно з п. 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 " Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ " перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Відповідно до п.42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ ", виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Крім того, суд бере до уваги правову позицію Великої Палати Верховного суду, викладену у постанові від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18, відповідно до якої виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Як убачається з позовної заяви, позивач ставить питання про стягнення заборгованості за необліковану електричну енергію, відповідно до Акту № К 047104 від 05.08.2022 у про порушення ПРРЕЕ, яке було виявлено під час перевірки об`єкта споживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , а також 3% річних. Таким чином, вимоги позовної заяви стосуються нерухомого майна, а отже, в даному випадку застосовуються правила виключної підсудності і відповідно до положень ст. 30 ЦПК України даний позов повинен розглядатись за місцем знаходження нерухомого майна.

Отже, для даного позову визначено виключну підсудність.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124).

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частиною 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ст.378 ч.1 ЦПК України).

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Отже, суд повинен суворо дотримуватися правил підсудності.

Таким чином, враховуючи, що позови про стягнення житлово-комунальних послуг належать до позовів, які виникають з приводу нерухомого майна, при цьому предметом спору є стягнення заборгованості за необліковану електричну енергію, відповідно до Акту № К 047104 від 05.08.2022 року про порушення ПРРЕЕ, яке було виявлено підчас перевірки об`єкта споживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , дана позовна заява має бути розглянута за правилами виключної підсудності, а отже Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області визначена помилкова підсудність, в результаті чого справу передано для розгляду до Оболонського районного суду м. Києва.

Згідно положення п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду,якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності ) іншого суду.

Враховуючи недопустимість порушення правил щодо виключної підсудності, а також той факт, що приймаючи до провадження вказану цивільну справу, суд позбавляє сторін провадження права на розгляд справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом, суд приходить до висновку про необхідність повернення матеріалів вказаної справи для розгляду до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області, як помилково надісланої.

У даному випадку відсутній спір між судами про підсудність.

Керуючись ст.ст. 30, 31, 260, 261, 353, ч.1 ст.378 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості повернути на розгляд до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Тиха