ПОСТАНОВА

Іменем України

18 жовтня 2023 року м. Кропивницький

справа № 386/44/22

провадження № 22-ц/4809/1007/23

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Мурашка С. І., Чельник О. І.,

секретар судового засідання Діманова Н. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа - Христинівський ВДРАЦС в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 17 травня 2023 року у складі головуючого судді Червоненка Д. В.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

17.01.2022 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Христинівський відділ ДРАЦС в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просила виключити з актового запису №46 від 25.04.2018 по Христинівському відділу ДРАЦС в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Христинівка Черкаської області, відомостей про батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця міста Христинівка Черкаської області, внесення змін в актовий запис №46 від 25.04. 2018 по Христинівському відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ ) та вказати в графах прізвище, ім`я та по-батькові дитини: ОСОБА_5 , в графі батько: ОСОБА_3 ; стягнути зі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліментів на утримання дитини ОСОБА_6 в розмірі 1/4 всіх видів доходів (заробітку), але не більше десяти прожиткових мінімумів щомісячно і до досягнення ним повноліття.

Позовні вимоги мотивовано тим, що з 07 березня 2018 року вона проживала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Шлюб між сторонами розірвано за рішенням Христинівсікого районного суду Черкаської області від 23 жовтня 2019 року, фактично сімейні стосунки припинилися з травня 2019 року, з цього часу сторони проживали окремо і не підтримували шлюбних відносин. За цей час народилася дитина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 . Так як на час народження дитини позивач перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , в свідоцтві про народження дитини в графі батько зазначений ОСОБА_2 . Актовий запис про народження дитини вчинено на підставі актового запису про шлюб та у відповідності до ч. 1 ст. 122 СК України.

Вказує, що до укладення шлюбу вона зустрічалася також зі ОСОБА_3 , тому фактично не можливо визначити хто є біологічним батьком дитини.

ОСОБА_2 після розірвання шлюбу неодноразово висловлював думку про те , що він не є біологічним батьком дитини, але самостійно будь-яких дій до встановлення істини не вживав, вважав що батьком дитини є ОСОБА_3 .

Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 17 травня 2023 року відмовлено у задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, щов ході судового розгляду не здобуто доказів про те, що інша особа, зокрема відповідач ОСОБА_3 , подала заяву про своє батьківство відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Суд зазначив, що вимога позивачки про виключення запису про ОСОБА_2 як батька дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з актового запису про його народження без подання іншою особою відповідної заяви про своє батьківство буде суперечити вимогам частини другої статті 138 СК України, не відповідатиме інтересам дитини, оскільки допустить перетворення соціального статусу дитини, народженої батьками, які перебували у шлюбі, у соціальний статус дитини, народженої батьками, які не перебувають у шлюбі, із записом прізвища батька за вказівкою матері.

Суд вказав на відсутність правових підстав для задоволення вимог позивачки про виключення відомостей з актового запису про народження ОСОБА_4 відомостей про батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд виснував, що позивачка, у даному випадку, не має права на позов відповідно до норм статті 128 СК України, оскільки відповідно до її положень батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу (заяви жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою), якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Право оспорити своє батьківство має особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу.

Суд визнав безпідставними вимоги про стягнення зі ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки у відповідності до положення статті 180 СК України обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладається на її батьків.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Позивачка подала до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставить питання про скасування судового рішення і ухвалення нового рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги, а сааме:

- виключити з актового запису №46 від 25 квітня 2018 року по Христинівському відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця міста Христинівка Черкаської області, відомості про ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

- визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця міста Христинівка Черкаської області;

- внести в актовий запис №46 від 25 квітня 2018 року по Христинівському відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зміни, вказати в графах прізвище, ім`я, та по-батькові дитини: ОСОБА_5 ;

- внести в актовий запис №46 від 25 квітня 2018 року по Христинівському відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зміни вказати в графі батько: ОСОБА_3 ;

- стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 на мою користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 в розмірі 1/4 всіх доходів (заробітку), але не більше десяти прожиткових мінімумів щомісячно до досягнення ним повноліття.

Зазначає, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 , відповідно до ст. 122 СК України, так-як був народжений у шлюбі, відділом державної реєстрації актів цивільного стану батьком дитини вказали ОСОБА_2 .

Вказала, що мала стосунки одночасно з ОСОБА_3 та з ОСОБА_2 , тому невідомо хто є біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , мета їїзавернення з цим позовом - визнати ОСОБА_3 батьком дитини ОСОБА_4 , з подальшим внесенням змін до актового запису про народження та встановленні стягнення аліментів на утримання дитини.

Щодо строку звернення до суду з цим позовом позивачка зазначила, що стало відомо про кровну спорідненість ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 після отримання висновку експерта №СЕ-19/102-22/17967-БД від 09.03.2023.

Вважає, що строк позовної давності потрібно вираховувати з дня виявлення обставин, що підлягають оспорюванню, а саме з літа 2021 року, вона звернулася до суду із позовною заявою 14.01.2022, тобто дотрималась необхідних строків.

Відповідно до ст. 138 СК України жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство.

На думку позивачки, вказана заява є недоцільною, оскільки у позовних вимогах наявна вимога про визнання батьківства ОСОБА_3 щодо малолітнього ОСОБА_4 .

Позивачка вважає, що у матеріалах справи наявні докази доведення батьківства ОСОБА_3 , але останній не має бажання встановлювати батьківство, оскільки необхідно утримувати дитину, тому в позові викладено вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини.

ОСОБА_3 не визнає свого батьківства, ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Позивачка та відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 подали заяви про розгляд справи без їх участі.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась відповідно до вимог ст. 128-131 ЦПК України.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 07 березня 2018 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 23.10.2019 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.17-19 т.1).

Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані батьками сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.21 т.1). Запис про батьків дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вчинено на підставі актового запису про шлюб у відповідності до ч. 1 ст. 122 СК України.

Згідно висновку експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №СЕ-19/102-22/17967-БД від 09.03.2023, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , біологічним батьком малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ймовірність складає 99,70% (а.с.184-187 т.1).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Статтею 51 Конституції України, частинами 2-3 статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини.

Положеннями ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року,

ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що

займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими

органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно ч.1 ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу».

У відповідності до ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Статтею 133 СК України передбачено, що якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (стаття 136 СК України), шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї, як батька, з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (стаття 138 СК України), звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

Відповідно до рекомендацій, викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Згідно п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року № 96/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

За змістом частини другої статті 138 СК України вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. Жінка, яка народила дитину у шлюбі, у відповідності до вимог ч.1 ст.138 СК України, має право оспорити батьківство, але лише тільки свого чоловіка, пред`явивши йому позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини.

Встановлена національним сімейним законодавством України конструкція частини 2 статті 138 СК України, за якою вимога матері про виключення даних про її чоловіка, як про батька дитини, задовольняється лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство, спрямована саме на захист інтересів дитини, щоб забезпечити стабільність умов життя дитини, уберегти її від душевних потрясінь та унеможливити ситуацію, за якої жоден чоловік не визнає своє батьківство щодо дитини.

Відповідач ОСОБА_3 не подавав суду заяву про визнання свого батьківства відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У поданому до суду відзиві на позовну заяву ОСОБА_3 висловив незгоду із заявленими позовними вимогами та просив закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмету спору (а.с.66-68 т.1).

Відповідно до положень статті 128 СК України батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу (заяви жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою), якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Суд дійшов правильного висновку, що виключення запису про ОСОБА_2 як батька дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з актового запису про його народження без подання іншою особою відповідної заяви про своє батьківство буде суперечити вимогам частини другої статті 138 СК України, не відповідатиме інтересам дитини, оскільки допустить перетворення соціального статусу дитини, народженої батьками, які перебували у шлюбі, у соціальний статус дитини, народженої батьками, які не перебувають у шлюбі, із записом прізвища батька за вказівкою матері.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 06.10.2021 року у справі №755/14176/18, провадження №61-5683св21.

Правильним є висновок суду першої інстанції про безпідставність вимоги ОСОБА_1 про виключення даних про її чоловіка, як про батька дитини, оскільки іншою особою, в даному випадку ОСОБА_3 не подано заяви про своє батьківство, обов`язкова наявність якої передбачена ст. 138 СК України, на підставі якої подано позов.

Посилання суду першої інстанції на сплив позовної давності в цьому випадку є зайвим.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

Положеннями частини третьої статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно копії свідоцтва про народження батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , записаний ОСОБА_2 (а.с.21 т.1), за вказаного позовна вимога про стягнення з відповідача ОСОБА_3 аліментів на утримання малолітньої дитини, є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливають, зводяться до переоцінки доказів у справі, що знайшли свою належну оцінку у мотивувальній частині оскарженого судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін із підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України.

Оскільки оскаржене судове рішення залишене без змін, а скарга без задоволення, то згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу, і поверненню не підлягає.

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 17 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді С. І. Мурашко

О. І. Чельник