ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2023 року м. Чернівці

Справа № 727/4139/23

Провадження №22-ц/822/818/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Литвинюк І. М.

суддів: Лисака І.Н., Перепелюк І.Б.,

секретар Петранюк Ю.Т.,

учасники справи:

позивач Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 червня 2023 року, головуючий у І-й інстанції Танасійчук Н.М.,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі ПАТ АБ «Укргазбанк») у квітні 2023 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що рішенням Шевченівського районного суду м. Чернівці від 19.07.2022 року, яке набрало законної сили 30 серпня 2022 року, з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №30/011-П/08/Д від 01.07.2008 року в розмірі 27 541,99 доларів США. Крім того, вказаним рішенням з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» стягнуто витрати по сплаті судового збору в розмірі 10 796,06 грн.

Зазначало, що до теперішнього часу ОСОБА_1 зобов`язання по сплаті боргу не виконала, у зв`язку з чим за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року заборгувала позивачу, відповідно до ч.2 ст.625 ЦПК України, 3% річних від простроченої суми в розмірі 3 982,09 дол. США.

Просило стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість відповідно ч.2 ст.625 ЦК України у розмірі 3 982,09 дол. США.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 червня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк», заборгованість за кредитним договором №30/011-П/08/Д від 01.07.2008 року, у вигляді 3 % річних в розмірі 3 982,09 дол. США.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка ОСОБА_1 зобов`язана відповідати перед позивачем у межах обов`язків, визначених положеннями ст. 625 ЦК, тобто сплатити позивачу три проценти річних від простроченої суми.

Згідно з розрахунком заборгованості три відсотки річних за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року становить 3 982,09 дол. США.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати в частині стягнення 3% річних поза межами строку трирічного строку позовної давності та ухвалити нове рішення про задоволення позовної заяви частково.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим.

Зазначає, що нарахована заборгованість у вигляді 3% відсотків річних поза межами строку позовної давності, тому просив застосувати строки позовної давності.

Вказує на те, що відповідачка не заявляла в суді першої інстанції клопотання про застосування строків позовної давності з поважних причин, оскільки їй не було відомо про день та час розгляду справи.

ПАТ АБ «Укргазбанк» подав відзив, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Вказує на те, що судом з додержанням вимог процесуального закону за належною адресою надсилалися копія ухвали суду про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками, які повернулися до суду через відсутність адресата за вказаною адресою.

Перебіг строку позовної давності у рамках даної справи щодо стягнення 3% річних, що розпочався у березні 2017 року, не закінчився у березні 2020 року, оскільки трирічний строк позовної давності було продовжено на строк дії карантину у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

За змістом частин 4, 6 статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ (справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб); справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (ч. 4 ст. 274 ЦПК), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності, згідно із частинами 4, 6 статті 19, частини 1 статті 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 19 липня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АТ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №30/011-П/08/Д від 01.07.2008 року, а саме: заборгованість по кредиту строкова 13 568,00 дол. США; заборгованість по кредиту прострочена 8 694,89 дол. США; заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 5 279,10 дол. США. Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АТ «Укргазбанк» судові витрати в сумі 10 796,06 грн.

Дане рішення суду набрало законної сили, однак не було виконано та сума заборгованості не була погашена.

Оскільки ОСОБА_1 свої зобов`язання зі сплати суми боргу за кредитним договором не виконала й відповідно її зобов`язання на даний час є діючим та таким, що не припинилося, позивач просив стягнути з відповідача на користь банку три проценти річних на суму простроченої заборгованості за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року в розмірі 3 982,09 дол. США.

Частиною першою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц викладено висновок щодо виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті. Відповідно до цієї постанови як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046, частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, в розмірі та саме в тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування трьох відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. При обчисленні трьох відсотків річних за основу має братися прострочена сума, визначена в договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Отже, з ухваленням рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 липня 2022 року у справі №727/8932/18 про стягнення заборгованості зобов`язання позичальника сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання.

У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 липня 2022 року у справі №727/8932/18 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №30/011-П/08/Д від 01.07.2008 року в розмірі: заборгованість по кредиту строкова 13 568,00 дол. США; заборгованість по кредиту прострочена 8 694,89 дол. США; заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 5 279,10 дол. США. Зазначений розмір заборгованості в позовній заяві ПАТ АБ «Укргазбанк» вказав станом на 05 червня 2018 року.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору.

Однак з наданого розрахунку заборгованості 3% річних в даній справі вбачається, що позивач, починаючи 05 червня 2018 року продовжував нараховувати відповідачу суму простроченої заборгованості по кредиту, та відповідно 3% річних. На зазначені обставини суд першої інстанції уваги не звернув та не перевірив розмір заборгованості у вигляді 3% річних, які підлягають стягненню з відповідача.

Отже, здійснюючи розрахунок заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 3% річних, колегія суддів виходить з наступного.

Три проценти річних розраховуються за формулою: [Проценти] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка (%)] / 100% ? [Кількість днів] / [Кількість днів у році]

Відповідно да даної формули: [Сума боргу] сума простроченого боргу; [Процентна ставка (%)] три проценти річних, відповідно до ст. 625 ЦК України; [Кількість днів] різниця між датою закінчення розрахунку та датою початку розрахунку; [Кількість днів у році] кількість днів у календарному році.

12.03.2017 по 12.03.2017 рр. 0,44 = 5334,89*3%/100%*1/365

13.03.2017 по 10.04.2017 рр. 13,25 = 5558,89*3%/100%*29/365

11.04.2017 по 10.05.2017 рр. 14,26 = 5782,89*3%/100%*30/365

11.05.2017 по 11.06.2017 рр. 15,80 = 6006,89*3%/100%*32/365

12.06.2017 по 10.07.2017 рр. 14,85 = 6230,89*3%/100%*29/365

11.07.2017 по 10.08.2017 рр. 16,45 = 6454.89*3%/100%*31/365

11.08.2017 по 10.09.2017 рр. 17,02 = 6678,89*3%/100%*31/365

11.09.2017 по 10.10.2017 рр. 17,02 = 6902,89*3%/100%*30/365

11.10.2017 по 12.11.2017 рр. 19,33 = 7129.89*3%/100%*33/365

13.11.2017 по 10.12.2017 рр. 16,92 = 7350,89*3%/100%*28/365

11.12.2017 по 10.01.2018 рр. 19,30 = 7574,89*3%/100%*31/365

11.01.2018 по 11.02.2018 рр. 20,51 = 7798,89*3%/100%*32/365

12.02.2018 по 11.03.2018 рр. 18,46 = 8022,89*3%/100%*28/365

12.03.2018 по 10.04.2018 рр. 20,33 = 8246,89*3%/100%*30/365

11.04.2018 по 10.05.2018 рр. 20,73 = 8407,89*3%/100%*30/365

11.05.2018 по 04.06.2018 рр. 17,89 = 8694,89*3%/100%*25/365

05.06.2018 по 23.02.2022 рр. 971,20 = 8694.89*3%/100%* 1359/365

Отже, розмір 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, становить 1 233,76 дол. США.

Доводи апеляційної скарги про застосування строку позовної давності не заслуговують уваги, виходячи з наступного.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом.

ЄСПЛ зауважує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява № 14902/04, § 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви № 22083/93 і № 22095/93, § 51)).

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Інститут позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість цивільних відносин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Законом № 540-ІХ запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Законом № 540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі 679/1136/21 зазначено, що: «У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)».

За таких обставин, перебіг строку позовної давності у рамках даної справи, щодо заявлених позивачем вимог, що розпочався у березні 2017 року, не закінчився в березні 2020 року, а продовжений у порядку п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Отже, позивачем при зверненні до суду з позовом строк позовної давності не пропущено, а тому відсутні підстави для відмови в задоволенні позовних вимог з цих підстав.

Щодо доводів апеляційної скарги про неповідомлення відповідача про час та місце проведення судового розгляду, колегія суддів зазначає наступне.

За частиною 5 статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 травня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику учасників справи) та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

05 травня 2023 року судом першої інстанції на зареєстровану адресу відповідача направлено копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками. Відповідно до довідки про причини повернення поштового відправлення, на якій міститься поштовий штемпель від 15.05.2023 року, повернулося до суду з причин «відсутності адресата за вказаною адресою» (а.с.41).

Відповідно до пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, суд першої інстанції належним чином виконав свій обов`язок щодо направлення відповідачу копії ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви з додатками.

З огляду на викладене, з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» слід стягнути 3% річних від простроченої суми за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року, що становить 1 233,76 дол. США.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку, що суд першої інстанції не дав належної правової оцінки зібраним доказам у справі, постановив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції слід змінити в частині стягнення 3% річних від простроченої суми за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року, та визначити розмір заборгованості у сумі 1 233,76 доларів США.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подачу позовної заяви ПАТ АБ «Укргазбанк» сплатило судовий збір у розмірі 2 684 грн.

За подачу апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 4 026 грн.

Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Отже, з ПАТ АБ «Укргазбанк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню різниця понесених судових витрат у розмірі 1 947, 24 грн.

Керуючись статтями 367, 376, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 червня 2023 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» (, МФО 320478), заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту і процентів по кредитному договору №30/011-П/08/Д від 01 липня 2008 року, у вигляді 3 % річних у розмірі 1 233,76 доларів США.

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» (, МФО 320478) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1 947 гривень 24 копійки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: І.Н. Лисак

І.Б. Перепелюк