24.08.2023 Єдиний унікальний номер 205/7537/23
Провадження №2/205/2677/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 серпня 2023 року місто Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі

головуючого судді Костромітіної О.О.,

за участю секретаря судового засідання Морозової С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. В обґрунтування позову посилається на те, що 03.03.2012 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що 03.03.2012 року складено відповідний актовий запис №48. Від цього шлюбу мають двох неповнолітніх синів - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на даний момент проживають разом із нею. Хоча вони досі перебувають у шлюбі, однак, подружнє життя між ними не склалося, зокрема спільно вони не проживають та жодного спільного господарства не ведуть більше двох років, шлюб між ними носить лише формальний характер. Відповідач матеріально їй та їх дітям не допомагає. Це, зокрема, виявляється у тому, що він відмовляється добровільно надавати кошти на утримання спільних дітей, а саме: на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів тощо. Діти проживають разом з нею та повністю знаходиться на її утриманні. До того ж, їй необхідно здійснювати витрати на освіту та дозвілля дітей, у зв`язку з чим витрати на утримання дитини будуть лише збільшуватися. Їй не відомо, яку заробітну плату отримує відповідач, у зв`язку з чим надати будь-які докази щодо належного матеріального рівня останнього у неї не має можливості. Отже, станом на сьогодні відповідач жодної участі у вихованні та житті дітей не бере, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, а тому утримання дітей здійснюється нерівномірно. На підставі викладеного просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) боржника, однак, не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подання даної заяви та до досягнення дітей повноліття.

Ухвалою суду від 24.07.2023 року було відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

03.08.2023 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в котрій ОСОБА_2 зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей визнає, просить задовольнити, проте категорично не погоджується з деякими наведеними у позові тезами, з огляду на наступне. Дійсно, 03.03.2012 року між ним та позивачем було укладено шлюб. Від цього шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У позові вказується, що сторони спільно не проживають та не ведуть спільного господарства більше двох років, що не відповідає дійсності, оскільки до 23.05.2023 року вони проживали разом за спільною адресою реєстрації, а саме: АДРЕСА_1 , та відповідно вели спільне господарство. Окрім цього, відповідач не погоджується з тим, що він відмовляється добровільно надавати кошти на утримання дітей, оскільки навпаки бажає це робити, допомагати та забезпечувати рідних дітей. Важливим є те, що наразі позивач разом з дітьми перебуває за кордоном, а саме Республіці Кіпр, виїзд з України припав на 27.05.2023 року. Влада країни надала їй з дітьми тимчасовий соціальний захист. Незважаючи на особисті суперечності між ним та позивачем щодо цього питання, він дав згоду на виїзд дітей за кордон, керуючись виключно інтересами дітей та їх безпекою. На підставі цього зазначає, що позовні вимоги визнає та погоджується сплачувати аліменти на своїх дітей, проте при ухваленні рішення просив врахувати його думку, викладену у відзиві.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, проте надала суду заяву, в котрій позовні вимоги підтримує, просить задовольнити та розгляд справи провести без її участі.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає в повному обсязі, проте не погоджується з обставинами, що зазначені у позові, а саме те, що вони з позивачем не проживають спільно більше двох років та не ведуть спільне господарство, а також те, що він добровільно відмовляється від сплати аліментів на утриманні малолітніх синів.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 03.03.2012 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що 03.03.2012 року складено відповідний актовий запис №48.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 09.10.2012 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народився син ОСОБА_3 , про що зроблено відповідний актовий запис № 468, батьком дитини зазначено ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 12 січня 2016 року Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, ІНФОРМАЦІЯ_4 у сторін народився син ОСОБА_4 , про що зроблено відповідний актовий запис № 45, батьком дитини зазначено ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , надав згоду на тимчасовий виїзд за кордон України до Республіки Кіпр з 25.05.2023 року по 01.12.2023 року малолітнім дітям ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у супроводі їх матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у зв`язку з воєнними діями на території України, що зафіксовано у заяві, яка посвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ужвою Т.М. від 06.05.2023 року, зареєстровану в реєстрі за №354.

Таким чином, судом з`ясовано, що сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, діти залишись проживати з матір`ю та наразі знаходяться за кордоном. Згоди щодо утримання спільних дітей позивач та відповідач не досягнули, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду із даною позовною заявою.

В той же час, відповідач зазначає, що не відмовляється добровільно надавати кошти на утримання малолітніх дітей, навпаки бажає це робити, допомагати та забезпечувати рідних дітей, у зв`язку з чим позовні вимоги визнає у повному обсязі.

За ст. 27 Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи, що утримання дітей є не правом, а обов`язком батьків, а заявлений позивачем розмір аліментів на двох дітей відповідачем визнаний, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей аліментів у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи питання в частині розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Таким чином, враховуючи, що позивач є звільненою від сплати судового збору при зверненні до суду із даним позовом, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 гривень.

Керуючись ст.ст.141, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.07.2023 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 гривень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 , ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_6 ,

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 , ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Суддя О.О.Костромітіна