Справа № 438/424/22
Провадження 2/438/124/2023
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02 травня 2023 року м. Борислав

Бориславський міський суд Львівської областіу складі судді Ткачової С.М., за участю секретаря Терлецької Ю.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

№ 438/385/22, провадження №2/438/124/2023

за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2

до ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна»

про стягнення страхового відшкодування

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представник позивачів: Макух Аліна Василівна (ордер серії ВС №1142618, ордер серії ВС №1142617);

представник відповідача - ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна»- адвокат Пославська Вікторія Ігорівна (довіреність №252D/2021 від 21.12.2021),

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача:

Позивачі звернулися до суду із позовною заявою про стягнення страхового відшкодування, у якій просять стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 36000.00 грн відшкодування моральної шкоди та стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 36000.00 грн відшкодування моральної шкоди. Стягнути з відповідача судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16 листопада 2021 року, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки Citroen Jumper, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 . В наслідок ДТП ОСОБА_5 помер. На момент ДТП відповідальність водія ОСОБА_4 була застрахована у відповідача. 04.01.2022 року позивачі звернулися до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування моральної шкоди. Листом вих. №117/25-00/03 від 17.01.2022 року позивачам було повідомлено, що розгляд заяви про виплату страхового відшкодування призупинено, оскільки немає підтвердження про завершення кримінального провадження по вищезазначеній події. Позивачі вважають, що відмова відповідача щодо виплати страхового відшкодування грубо порушує їхні права на відшкодування шкоди, відповідно до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». З урахуванням наведеного, просять суд задовільнити позовні вимоги та стягнути судові витрати.

02.03.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача, заперечуючи проти позову, зазначив, що підставами для виникнення позовних вимог стала дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 16.11.2021 в с. Рудники за участю транспортного засобу Citroen Jumper, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 (відповідальність власника застрахована згідно полісу № ЕР 203997201, що укладений страховиком), внаслідок якої загинув ОСОБА_5 . 10.01.2022 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» отримала заяву про виплату страхового відшкодування від Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридичної компанії «Відшкодування», яка представляла інтереси позивачів. Розглянувши дані заяви було прийнято рішення призупинити виплату страхового відшкодування з огляду на те, що представником позивачів не було надано постанови про закриття кримінального провадження або рішення/ вироку суду, щодо притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 286 КК України, про що було повідомлено представника позивачів листом. Зазначає, що строк для прийняття страховиком рішення щодо виплати страхового відшкодування припиняється до дати набрання рішенням у справі/провадженні законної сили, а отже, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» на законних підставах призупинила виплату страхового відшкодування, оскільки кримінальне провадження, щодо притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України ще не закрито та відсутнє судове рішення / вирок, які набрали законної сили. З приводу вимог про стягнення витрат на правничу допомоги у розмірі 10000 грн, то такі вважає безпідставними, необґрунтованими, не підтвердженими належними та допустимими доказами, оскільки позивачем не надано жодних документів (договору, детального опису, акту виконаних робіт), що підтверджують сплату позивачем 10000 грн. на правничу допомогу. Таким чином, просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхової компанії «Універсальна».

2. Заяви (клопотання ) учасників справи.

09.02.2023 на адресу суду надійшло клопотання представника позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Макух А.В., про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

23.02.2023 на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» - Пославської В.І., про слухання справи в режимі відеоконференції.

29.03.2023 на адресу суду надійшла заява представника відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» - Пославської В.І., про слухання справи за її відсутності, щодо задоволення позову заперечує та просить відмовити.

3. Процесуальні дії у справі.

26 січня 2023 року ухвалою Бориславського міського суду Львівської області відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» про стягнення страхового відшкодування, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалами Бориславського міського суду Львівської області від 09.02.2023, 28.02.2023, 09.03.2023 та 17.04.2023 задоволено клопотання учасників справи про слухання справи дистанційно в режимі відеоконференції.

Протокольною ухвалою від 30.03.2023 задоволено заяву представника відповідача про слухання справи за її відсутності.

4. Фактичні обставини встановлені судом, норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду їх застосування.

Судом встановлено, що 16.11.2021 в с. Рудники Стрийського району Львівської області відбулась дорожньо-транспортна пригода, де водій ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом Citroen Jumper, реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 . Внаслідок даного ДТП пішохід ОСОБА_5 від отриманих травм загинув на місці. За вказаним фактом зареєстроване кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000959 від 17.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Копією поліса № ЕР 203997201, підтверджується цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Citroen Jumper, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яка була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна».

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 03.12.2021 Миколаївським відділом реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про шо зроблено актовий запис № 423.

Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 , шлюб між громадянином ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розірвано 25.04.2002, актовий запис №53 по відділу РАГС Бориславського міського управління юстиції Львівської області.

З інформації про склад сім`ї потерпілого вбачається, що родичами першого ступеня спорідненості ОСОБА_5 на момент ДТП були: ОСОБА_1 (син), ОСОБА_2 (син), ОСОБА_7 (батько), який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_8 (матір), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Встановленим судом обставинам відповідають правовідносини, які регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно заяви про виплату страхового відшкодування вих. №1684/16713 від 04.01.2022 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили здійснити відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої пішохід ОСОБА_5 загинув на місці пригоди. Розмір відшкодування - загальна сума 72000 грн.

Листом - відповідь вих. №117/25-00/03 від 17.01.2022 року відповідачем позивачам повідомлено, що розглянуто їх заяву про виплату страхового відшкодування та призупинено через відсутність відомостей щодо результатів досудового розслідування по кримінальному провадженню за фактом ДТП або рішення судових органів України після набрання ним законної сили.

У ч.ч.1 та 2 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України).

За ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зокрема ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

За ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

Порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, визначено у ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказаною нормою встановлено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після ДТП та є її прямим наслідком.

Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст. 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Подібні за змістом правові висновки викладені, зокрема, у постанові Верховного Суду від 17 липня 2019 року у справі № 556/1514/16-ц (провадження № 61-26405св18).

Таким чином обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика.

У пункті 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно з пунктом 36.1 ст. 36 вказаного Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Абзацами першим-третім пункту 36.2 ст. 36 Закону передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених ст. 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Згідно з ч.5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Таким чином закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом із тим, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 204/3783/16-ц (провадження № 61-1141св18).

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, передбаченої частиною другою ст. 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст.1187 ЦК України, п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України).

Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними.

При цьому слід враховувати, що особливі правила ст.1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Разом із тим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Такі правові висновки зроблені у постановах Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18), від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18), від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18), від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18), від 03 червня 2020 року у справі № 345/3335/17 (провадження № 61-22598св18), від 07 жовтня 2020 року у справі № 742/637/19 (провадження № 61-320св20).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19), зазначено, що у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у ст. 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

Отже, цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки настає без вини її заподіювача. Тому страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

При цьому наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Крім того, вищенаведеним п. 36.2 ст. 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено лише підставу припинення здійснення страхового відшкодування у разі, якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, та не передбачено можливості відмови у стягненні страхового відшкодування у справі, яка вже розглядається судом в порядку цивільного судочинства, за наслідками такого розгляду.

Згідно із ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору.

За ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У ч.3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим необхідно вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.

Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору страхову суму.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої ст.625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 07 червня 2017 року у справі № 6-282цс17 та Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18).

У справі, яка розглядається, листом від 12 лютого 2018 року ПрАТ «СК «Універсальна» повідомило позивачам про призупинення розгляду заяви для прийняття страховиком рішення щодо виплати позивачам страхового відшкодування до дати набрання рішенням у такій справі/провадженні законної сили та повідомлення про даний факт страховика, як це передбачено абз. 4 п. 36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відомості щодо результату розгляду кримінальної справи за фактом ДТП у матеріалах справи відсутні .

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відсутність у матеріалах справи доказів притягнення винної особи до кримінальної відповідальності або закриття кримінального провадження відносно неї, не означає відсутність її вини для цивільно-правової відповідальності, не може свідчити про відсутність страхового випадку та про відсутність підстав для відшкодування відповідачем завданої позивачам шкоди в межах суми страхового відшкодування, аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.04.2022 по справі №447/2222/20 провадження № 61-19906св21.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня 2021 року становить 6 000,00 грн.

Загальний розмір відшкодування для позивачів становить: 72 000,00 грн. - відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи, що станом на 16.11.2021 року до складу сім`ї ОСОБА_5 входило дві особи (син ОСОБА_1 та син ОСОБА_2 ), то вказана сума підлягає рівному поділу між вказаними особами, тобто вони мають право на отримання страхового відшкодування розмірі по 36000 грн.

5. Позиція суду.

На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» про стягнення страхового відшкодування - моральної шкоди, підлягає задоволенню. Слід стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 36 000,00 грн. та на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 36 000,00 грн.

6. Судові витрати.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Згідно ч.ч.1, 2ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають до стягнення судові витрати по сплаті судового збору, так як задоволено судом дві майнові вимоги , то підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2х 2684 = 5368 грн.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При подачі позову позивачами заявлено про попередній розрахунок витрат на правничу допомогу 10000 грн.

До судових дебатів у справі представником позивачів подано заяву про надання доказів про витрати на правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Таким чином судом може бути вирішене питання про стягнення витрат на правничу допомогу додатковим рішенням.

Керуючись ст.ст. 259, 263-266 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» про стягнення страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» (адреса: 01133, м.Київ, бульвар Лесі Українки, 9; ) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_6 ), в рахунок відшкодування моральної шкоди 36 000,00 грн. (тридцять шість тисячі гривень 00 коп.).

Стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» » (адреса: 01133, м.Київ, бульвар Лесі Українки, 9; ) на користь ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_7 ), в рахунок відшкодування моральної шкоди 36 000,00 грн. (тридцять шість тисячі гривень 00 коп.) .

Стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» (адреса: 01133, м.Київ, бульвар Лесі Українки, 9; ) на користь держави судовий збір в сумі 5368 (п`ять тисяч триста шістдесят вісім) грн. 00 коп.

Роз`яснити представнику позивачів, у разі неподання доказів по розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, заява про витрати, подана до закінчення судових дебатів у справі, залишається без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було врученим у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення ухвалено та надруковано в єдиному примірнику в нарадчій кімнаті.

Вступна та резолютивна частини рішення ухвалені, проголошені та вручені 02.05.2023. Повний текст виготовлений 04.05.2023.

позивач: ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ;

позивач: ОСОБА_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ;

представник позивачів: Макух Аліна Василівна , адреса: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна», адреса: 01133, м.Київ, бульвар Лесі Українки, 9;

Суддя Бориславського міського суду С. М. Ткачова