Справа №521/3598/21
Провадження №8/521/6/23
У Х В А Л А

04 жовтня 2023 року Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Мурзенко М.В.,

при секретарі - Корнієнко Л.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Малиновського районного суду м.Одеси по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Малиновського районного суду м.Одеси по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеса від 24.01.2022 року по справі №521/3598/21 у задоволенні позовної заяви відмовлено. До нововиявлених обставин відносяться: - рішення Приморського районного суду м. Одеса від 22 лютого 2023 року за справою №521/3839/21, за якою досліджувалася в суді обставина за оспорюваними в суді поясненнями від 29 січня 2021 року «Неодноразово ОСОБА_1 вводила в оману всіх мешканців будинку, дурила їх, що вона і зараз робить не тільки з ними, й в суді, надає недійсну інформацію». «Суд враховує те, що оприлюднена інформація (пояснення), підписана, щодо позивача, не відповідає дійсності, тобто, є недостовірною. Розповсюдження зазначеної недостовірної інформації широкому колу осіб, кому вказана інформація стала відомою, порушило права ОСОБА_1 та відобразилось на її репутації, оскільки вона змушена доказувати протилежне». Судом вже встановленого оспорювані зараз пояснення, що підписані і ОСОБА_2 є недостовірною інформацією.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 06.09.2023 року було відкрито провадження, призначено судове засідання на 04 жовтня 2023 року.

У судовому засідання, ОСОБА_1 звернулась з усною заявою про відвід головуючого судді Мурзенко М.В. та секретаря судового засіданні - Корнієнко Л.В. посилаючись на те, що складу суду вона не довіряє, оскільки на попередньому судовому засіданні вона заявляла про необхідність відкладення розгляду справи для складання заяви про відвід судді, проте, суддя таку вимогу не задовольнив. Також, під час попереднього судового засідання, стороною позивача не надавалась згода на проведення судових дебатів, а тому це є не правосуддя, судом не створено умов для того, щоб у сторони не виникало сумнівів щодо неупередженості та всебічному розгляду справи. Відвід секретарю судового засідання заявила з тих же підстав.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про відмову в її задоволенні з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 24.01.2022 року, повний текст рішення складений 03.02.2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди було відмовлено.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 03.02.2022 року зауваження ОСОБА_1 на протокол судового засідання від 24.01.2022 року було віхилено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 13.02.2023 року апеляційна скарга ОСОБА_3 була залишена без задоволення, рішення Малиновського районного суд м. Одеси залишено без змін.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.03.2023 року заява ОСОБА_1 про перегляд постанови Одеського апеляційного суду від 13.02.2023 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Постановою Верховного суду у складі суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.08.2023 року касаційна скарга ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Отже, відповідно до ч.2 ст.40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 ЦПК України секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач не можуть брати участі у розгляді справи та підлягають відводу (самовідводу) з підстав, зазначених у статті 36 цього Кодексу.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року (§ 49-52) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Аналогічні висновки ЄСПЛ викладені у рішенні від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (§ 46) де зазначено, що наявність безсторонності для цілей п.1 ст.6 Конвенції визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу.

Суд, оцінюючи наявність підстав для відводу за суб`єктивним критерієм, констатує відсутність будь-яких підстав стверджувати, що суддя виявляє особисту упередженість щодо розгляду даної справи. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

За об`єктивним критерієм необхідно з`ясувати, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані. Водночас обставини, покладені в основу усної заяви позивача про відвід судді Мурзенко М.В., секретаря судового засідання Корнієнко Л.В. не свідчать про існування підстав, визначених у ст.ст.36, 37 ЦПК України, які викликають чи можуть викликати сумнів у неупередженості та об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Виконання судом вимог зазначеної норми процесуального закону не свідчить про упередженість судді або про його прихильне ставлення до однієї із сторін.

Також, заявлений відвід мотивований незгодою позивача з прийнятими головуючим процесуальними рішеннями, суд доходить висновку про відсутність підстав для відводу судді, та секретаря судового засідання, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом. А тому, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Зважаючи на наведенні вимоги закону та встановленні обставини справи, а саме, що заява про відвід була заявлено усно під час судового засідання, суд доходить до висновку про відсутність підстав для передачі такої заяви про відвід на розгляд іншому судді.

Керуючись ст.ст.36-40 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючому судді Мурзенко М. В. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди- відмовити.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід секретарю судового засідання Корнієнко Л. В. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст судового ухвали складений 05.10.2023 р.

Суддя: М.В.Мурзенко

04.10.23