КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/1012/23
Провадження № 2/552/1475/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.11.2023 року м. Полтава

Київський районний суд м. Полтава в складі судді - Миронець О.К., за участю секретаря судового засідання Кумир О.О., представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, третя особа: Виконавчий комітет Київської районної у м. Полтаві ради

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, третя особа: Виконавчий комітет Київської районної у м. Полтаві ради.

Свій позов обґрунтовував наступним. 06.08.1989 року він набув право власності на частину житлового будинку в АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом № НОМЕР_1 виданим на підставі рішення виконкому Київської районної ради м. Полтави №442 від 18.07.1989 року. Дане свідоцтво було належним чином зареєстроване в Полтавському міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №105 за реєстром №14561. Нерухоме майно, на даний час знаходиться у спільній частковій власності сторін. Між ним та відповідачем протягом тривалого періоду склався порядок користування і володіння конкретно визначеним майном, зокрема, згідно технічного паспорту виготовленого станом на 07.02.2023 року, йому належить житловий будинку «А1, а2, а3» в якому він проживає, літня кухня «Б1», сарай «В1», погріб «Г1», вбиральня «Д1», літній душ (тимчасовий) «Е1», хвіртка №2, ворота №3, огорожа №4. Технічний паспорт внесений до реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної системи у сфері будівництва. Жодних спільних об`єктів нерухомого майна немає, кожен має окремі входи до власного подвір`я. Територія подвір`я розділена будівлями та огорожею. Позивач в нотаріальному порядку не має можливості укласти договір поділу нерухомого майна, оскільки: 1) земельна ділянка для обслуговування житлового будинку не зареєстрована в Державному земельному кадастрі; 2) відповідач не погоджується на спільне оформлення земельної ділянки та в подальшому нотаріального договору поділу.

На даний час частка житлового будинку та іншого нерухомого майна (земельної ділянки) є фактично відокремленою від іншої частини. Фактично існує відокремлене домогосподарство, але юридично згідно правовстановлюючих документів нерухоме майно належить позивачу на праві спільної часткової власності, що дійсно обмежує його право власності на житловий будинок. Позивач має намір укласти договір дарування та за даних умов цього зробити цього немає можливості, тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

Просив суд визнати за ним право власності, як на окремий об`єкт права власності на житловий будинок «А1,а2, а3», загальною площею 36,3 м.кв та житловою площею 21,2 м.кв, літню кухню «Б1», сарай «В1», погріб «Г1», вбиральню «Д1», літній душ (тимчасовий) «Е1», огорожу №1, хвіртка №2, ворота №3, огорожу №4, що знаходиться в АДРЕСА_1 та визначити за ним порядок користування земельною ділянкою для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0246 га згідно плану меж землекористування.

Ухвалою суду від 28.02.2023 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засіданні з викликом сторін.

15.03.2023 року від представника позивача надійшло клопотання про заміну первісного відповідача ОСОБА_4 на належного відповідача ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 04.04.2023 року клопотання представника позивача - задоволено. Замінено первісного відповідача ОСОБА_4 на належного відповідача ОСОБА_2 .

30.03.2023 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 з наступних причин. Вказує, що позивач обрав незаконний спосіб припинення права спільної часткової власності, оскільки закон передбачає, що був не виділ, а поділ майна на двох співвласників і припинення частки для двох. Також зазначив, що за таких умов, передбачений договірний порядок вирішення питань утворення самостійних об`єктів права, однак жодних переговорів співвласники не здійснювали і вважати питання спірним, а право порушеним є передчасним. Крім цього, вказував, що документи, що надав позивач як докази, є довільно створеними і не мають ознак законності та достовірності в частині здійснення технічної інвентаризації та висновку про виділ майна. Також вказував про наявність самочинного будівництва.

Ухвалою суду від 24.05.2023 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, третя особа: Виконавчий комітет Київської районної ради м.Полтави та призначено справу до судового розгляду.

Позивач подав відповідь на відзив у якій наполягав на задоволенні заявлених позовних вимог.

Позивач в судове засідання не з`явився, в судовому засіданні його інтереси представляв адвокат Савчук Олег Володимирович, який позовні вимоги ОСОБА_3 в повному обсязі підтримав, просив суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Третя особа - Виконавчий комітет Київської районної у м.Полтаві ради свого представника в судове засідання не направили, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

Експерт ОСОБА_5 , в судовому засіданні підтвердив зроблений ним висновок від 07.02.2023 року щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, заслухавши сторін та експерта суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.08.1989 року позивач ОСОБА_3 набув право власності на частину житлового будинку в АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом №591 виданим на підставі рішення виконкому Київської районної ради м. Полтави №442 від 18.07.1989 року. Дане свідоцтво було належним чином зареєстроване в Полтавському міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №105 за реєстром №14561. Нерухоме майно, на даний час знаходиться у спільній частковій власності позивача та відповідача.

Згідно технічного паспорту виготовленого станом на 07.02.2023 року, позивачу належить житловий будинку «А1, а2, а3» в якому він проживає, літня кухня «Б1», сарай «В1», погріб «Г1», вбиральня «Д1», літній душ (тимчасовий) «Е1», хвіртка №2, ворота №3, огорожа №4. Технічний паспорт внесений до реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної системи у сфері будівництва.

Згідно висновку щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна від 07.02.2023 року, встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_3 є відокремленим, має окремий вхід і приміщення і можуть бути поділені.

Згідно довідки Полтавського міського управління земельних ресурсів та земельного кадастру від 17.02.2023 року, земельна ділянка під будинком не приватизована.Інформація щодо передачі земельної ділянки в АДРЕСА_1 у користування чі власність відсутня.

Згідно плану меж землекористування житловий будинок з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1 розміщені на цілісній земельній ділянці загальною площею за фактичним землекористуванням 0,0246 га.

Відповідно до ч.1 ст. 316, ч.1 ст. 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В силу вимог ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності; якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки; компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою; право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання; у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється; така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

За змістом ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до пунктів 6,7 постанови Пленуму №7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при цьому власнику, що виділяється, та власнику, що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого співвласника, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Отже суд приходить до висновку про задоволення позову та вважає за можливе визнати за позивачем право власності, як на окремий об`єкт права власності на житловий будинок «А1,а2, а3», загальною площею 36,3 м.кв та житловою площею 21,2 м.кв, літню кухню «Б1», сарай «В1», погріб «Г1», вбиральню «Д1», літній душ (тимчасовий) «Е1», огорожу №1, хвіртка №2, ворота №3, огорожу №4, що знаходиться в АДРЕСА_1 та визначити за ним порядок користування земельною ділянкою для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0246 га згідно плану меж землекористування.

Керуючись ст. 263 265 ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, третя особа: Виконавчий комітет Київської районної в м.Полтаві ради задовольнити повністю.

Визначити право власності за ОСОБА_3 як на окремий об`єкт права власності на житловий будинок «А1,а2, а3», загальною площею 36,3 кв.м та житловою площею 21,2 кв.м, літню кухню «Б1», сарай «В1», погріб «Г1», вбиральню «Д1», літній душ (тимчасовий) «Е1», огорожу №1, хвіртку №2, ворота №3, огорожу №4, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Визначити за ОСОБА_3 порядок користування земельною ділянкою для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0246 га згідно плану меж землекористування.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі в 30 денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Сторони у справі:

Позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа Виконавчий комітет Київської районної в м.Полтаві ради, юридична адреса: вул. М.Бірюзова,1/2, м.Полтава, .

Повний текст рішення складений та підписаний 14.11.2023 року.

СУДДЯ Миронець О.К.