Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі головуючого судді Мирошниченка Ю.М.

секретар судового засідання Лукач К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мукачево цивільну справу за заявою директора Чинадіївського дошкільного навчального закладу (дитячий будинок) інтернатного типу Закарпатської обласної ради ОСОБА_1 , заінтересована особи орган опіки та піклування - Мукачівська районна державна адміністрація, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В :

Директор Чинадіївського ДНЗ (дитячий будинок) інтернатного типу Закарпатської обласної ради Софілканич С.Й. звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просить суд встановити факт про те, що вона є опікуном малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що фактично виконує функції опікуна (державного представника) ОСОБА_2 та всіх інших дітей, які перебувають у закладі, однак наразі такий факт не є документально підтвердженим. Зважаючи на факти, які містяться у заяві, стосовно розгляду в судових органах Республіки Італія справи щодо повернення українських дітей, в тому числі й вихованця закладу ОСОБА_2 до України, виникла необхідність у встановленні такого юридичного факту, що в подальшому забезпечить практичну реалізацію судового процесу.

Ухвалою суду від 27.10.2023 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі з призначенням справи до розгляду за участю заявника та заінтересованих осіб, судове засідання призначено на 13.11.2023 року.

В судове засідання заявник не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву просить задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просить справу розглянути за її відсутності , заяву просить задовольнити.

За таких обставин, суд вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності заявника і заінтересованої особи та ухвалити рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи.

В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 09.10.2018 року, батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є: батько « ОСОБА_3 », мати « ОСОБА_4 ».

Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 06.05.2021 року позбавлено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав стосовно їхніх дітей, в тому числі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно рішенням виконавчого комітету Іршавської міської ради №154 від 30.06.2021 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

Наказом директора Чинадіївського ДНЗ (дитячий будинок) інтернатного типу Закарпатської обласної ради № 64-Д від 01.09.2021 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було зараховано до складу вихованців дитячого будинку, як дитину, позбавлену батьківського піклування.

Також в матеріалах заяви наявна довідка № 02-26/32 від 17.01.2023 року, видана Мукачівською районною державної адміністрацією - районною військовою адміністрацією, яка підтверджує те, що функції опікуна згідно з ст. 245 СК України та ст. 66 ЦК України щодо дітей, які перебувають на повному державному утриманні в Чинадіївському дошкільному навчальному закладі (дитячому будинку) інтернатного типу Закарпатської обласної ради виконує ОСОБА_1 , яка призначена на посаду директора навчального закладу наказом управління освіти і науки Закарпатської обласної державної адміністрації № 73- к від 01.07.2005 року, який також міститься в матеріалах справи. Довідкою № 01-15/121 від 19.01.2023 року також підтверджено те, що ОСОБА_1 працює на посаді директора Чинадіївського дошкільного навчального закладу (дитячий будинок) інтернатного типу Закарпатської обласної ради.

Як вбачається із Протоколу онлайн-засідання Координаційного штабу з питань захисту прав дитини в умовах воєнного стану від 06.10.2023 під головуванням Віце-прем`єр-міністра України - Міністра з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій ОСОБА_6 , за результатами розгляду питання другого порядку денного було вирішено: «Мінсоцполітики разом з Нацслужбою, обласними військовими адміністраціями опрацювати питання щодо призначення у судовому порядку (у разі їх відсутності, наприклад Чинадіївський заклад) офіційних представників дітям-сиротам, дітям позбавлених батьківського піклування, які перебувають за кордоном, зокрема в Італії. Судові рішення надіслати на адресу МЗС».

Між з тим, Міжнародний благодійний фонд «Країна Милосердя» у своєму листі № 42-22 від 12.08.2022 року повідомив заявника, що у зв`язку з воєнним станом в Україні, всі неповнолітні громадяни України, які приїхали після 24.02.2022 року на територію Італійської Республіки без супроводу батьків/опікунів, за законом Італії вважаються «неповнолітніми громадянами іноземних держав без супроводу», щодо яких здійснюються процедури, передбачені законом Республіки Італія № 47/2017.

Таким чином, дітям були призначені тимчасові опікуни зі сторони держави Італія, у зв`язку з цим необхідно пройти процедуру судових засідань про зняття повноважень з опікунів, призначених судами у справах неповнолітніх Республіки Італія.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, не визнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної у позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Процесуальні гарантії, викладені у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення від 21.02.1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Colder v. The United Kingdom), п.п. 28-36). Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення «спору судом».

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За змістом ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як визначено ч. 1 ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Оформлення над дитиною опіки та піклування, права та обов`язки опікунів, піклувальників регулюються Сімейним кодексом України і Цивільним кодексом України. Сімейний кодекс містить положення щодо оформлення опіки, піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, Цивільний кодекс України визначає ці питання більш широко, враховуючи потребу захисту прав недієздатних та обмежено дієздатних громадян.

Опіка встановлюється над дітьми, які не досягли чотирнадцяти років, а піклування - над дітьми віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, опіка, піклування встановлюється органами опіки та піклування або судом.

Відповідно до ст. 56 ЦК України органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами.

Як зазначено в ст.ст. 58 та 59 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена.

В ст. 66 ЦК України зазначено, що якщо над фізичною особою, яка перебуває у навчальному закладі, закладі охорони здоров`я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад. Аналогічні за змістом норми законодавства місить також і ст. 245 СК України відповідно до якої, якщо дитина постійно проживає у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому дитячому закладі, функції опікуна та піклувальника щодо неї покладаються на адміністрацію цих закладів.

В свою чергу, на орган опіки та піклування покладено функції контролю за умовами утримання, виховання, навчання дитини, над якою встановлено опіку або піклування.

Згідно з п. 3.6. Правил опіки та піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України № 34/166/131/88 від 26.05.1999 року, якщо над дітьми, які виховуються у навчально-виховних закладах для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, особами, які потребують опіки (піклування) і влаштовані у відповідні лікувальні установи чи установи соціального захисту населення, опікуни (піклувальники) не призначені, то виконання обов`язків опікунів і піклувальників від імені держави здійснюють ці установи в особі керівників цих установ.

Так, як вже було зазначено вище, керівником (директором) навчального закладу є ОСОБА_1 . З урахуванням вищезазначених вимог законодавства на заявника покладено виконання обов`язків опікуна і піклувальника від імені держави щодо дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які виховуються в цьому закладі.

При ухвалені судового рішення по справі суд враховує норми ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, відповідно до яких в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Конвенція про права дитини зобов`язує держави-учасниці, забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою (ст. 20 Конвенції про права дитини).

Також беззаперечним є той факт, що Україна та Італія є державами-учасницями Гаазької конвенції про юрисдикцію, право, що застосовується, визнання, виконання та співробітництво щодо батьківської відповідальності та заходів захисту дітей 1996 року (надалі Конвенція), яка визначає правові засади співробітництва компетентних органів і служб у справах дітей та передбачає за обставин збройних конфліктів та природних катаклізмів визнавати представників-опікунів, уповноважених країною походження дітей-біженців.

Відповідно до п. 1 ст. 5 Конвенції судові або адміністративні органи Договірної Держави звичайного місця проживання дитини мають юрисдикцію вживати заходів, спрямованих на захист особи чи майна дитини.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції для дітей-біженців та дітей, які внаслідок суспільних негараздів в їхній країні переміщені до інших держав, органи Договірної Держави, на території якої ці діти перебувають у результаті їхнього переміщення, мають юрисдикцію, передбачену в п. 1 ст. 5.

Відповідно до положень п. 1 ст. 7 Конвенції у разі неправомірного переміщення або утримування дитини органи Договірної Держави, в якій дитина мала звичайне місце проживання безпосередньо до переміщення або утримування, зберігають свою юрисдикцію доти, доки дитина не набуде звичайного місця проживання в іншій Державі та a) кожна особа, установа або інший орган, які мають права опіки, не погодяться з переміщенням або утримуванням або b) дитина не проживе в такій іншій державі протягом періоду, що становить принаймні один рік після того, як особа, установа або інший орган, які мають права опіки, дізналися або повинні були дізнатися про місцеперебування дитини; не триває розгляд прохання про повернення, поданого в цей період, та дитина прижилася в новому середовищі.

Разом з тим, п. 2 ст. 7 Конвенції регламентовано, що переміщення або утримування дитини вважається неправомірним, якщо: a) це порушує права опіки, набуті особою, установою чи будь-яким іншим органом, спільно чи окремо, за правом держави, в якій дитина мала звичайне місце проживання безпосередньо до переміщення або утримування та b) на момент переміщення або утримування такі права фактично здійснювалися, спільно або окремо, чи здійснювалися б, якби не переміщення або утримування.

В свою чергу, права опіки, зазначені вище в підпункті «a», можуть виникати, зокрема, в силу закону або внаслідок судового чи адміністративного рішення або з угоди, яка має юридичну силу згідно з правом тієї Держави.

Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи досліджені докази, суд вважає доведеним факт того, що досліджені судом, у межах розгляду даної справи, фактичні дані дають підстави для висновку про можливість встановлення в судовому порядку зазначеного заявником факту з метою забезпечення юридичної визначеності, як складової принципу верховенства права, у правовідносинах, пов`язаних із необхідністю забезпечення захисту прав дитини та умов щодо її повернення до країни походження. Враховуючи викладені обставини у їх сукупності, є достатні підстави стверджувати, що встановлення цього факту має юридичне значення для заявника, напряму впливає на його права і обов`язки, а також законні інтереси дитини, яка наразі перебуває в Республіці Італія.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги ОСОБА_1 , директора Чинадіївського дошкільного навчального закладу (дитячий будинок) інтернатного типу Закарпатської обласної ради, є обґрунтованими, такими, що знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, а відтак підлягають задоволенню. До того ж встановлений судом факт не суперечить законодавству і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а його встановлення у судовому порядку сприятиме забезпеченню практичної реалізації функцій покладених на заявника законодавством України.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 12, 13, 258, 259, 263-265, 293, 315, 319, 354 ЦПК України, ст.ст. 41, 60, 62, 63 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що директор Чинадіївського дошкільного навчального закладу (дитячий будинок) інтернатного типу Закарпатської обласної ради ОСОБА_1 здійснює функції опікуна малолітньої дитини, позбавленої батьківського піклування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Заявник: Директор Чинадіївського дошкільного навчального закладу (дитячий будинок) інтернатного типу Закарпатської обласної ради ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Заінтересована особа: орган опіки та піклування Мукачівська районна державна адміністрація (м. Мукачево, вул. Штефана Августина, 21, ).

Суддя Юрій Мирошниченко