Провадження № 2/679/57/2023
Справа № 679/1008/22
Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:
головуючого судді Безкровного І.Г.,
за участі секретаря с/з Волос І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нетішин Хмельницької області з ініціативи суду питання про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення незаконно привласнених коштів та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,
У провадженні Нетішинського міського суду Хмельницької області перебувала вказана цивільна справа, розгляд якої був завершений ухваленням 29.03.2023 рішення суду, в якому судом не було вирішене питання щодо розподілу судових витрат.
Учасники справи у судове засідання не викликалися з урахуванням положень ч. 4 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки суд не вбачав у цьому необхідності.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Судом встановлено, що 29.03.2023 судом було ухвалене рішення суду у цивільній справі № 679/1008/22 (провадження № 2/679/57/2023) за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення незаконно привласнених коштів та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, за яким первісний позов був задоволений повністю, а зустрічний - частково. Із вказаного рішення вбачається, що питання розподілу судових витрат судом вирішене не було (а.с. 194-198).
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України.
Із матеріалів справи вбачається, що позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 21.10.2022 уклав із адвокатом Волковим Сергієм Вікторовичем договір про надання правничої допомоги, повноваження якого підтверджуються ордером серії ВК № 1056999 від 23.01.2023. Крім іншого, у п. 4.2 вказаного договору зазначається, що вартість правничої допомоги визначається актом приймання-передачі правничої допомоги, виходячи з наступного тарифу: година роботи адвоката становить 900 грн (а.с. 30, 48-49, 71-72).
Із наявного у матеріалах справи акту приймання-передачі правничої допомоги від 09.03.2023 за вказаним договором вбачається, що ОСОБА_3 були понесені витрати на професійну правничу допомогу, надану адвокатом Волковим С.В., що пов`язані з розглядом зазначеної цивільної справи, у загальному розмірі 6825 грн, сплата яких підтверджується квитанцією від 09.03.2023 (а.с. 187, 188).
Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Суд бере до уваги, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, якщо неспівмірність таких витрат буде доведена стороною, яка заявила таке клопотання (ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України).
Водночас у правовому висновку, викладеному у постанові Об?єднаної Палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 вказано, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Також позивачами за первісним та зустрічним позовами були понесені судові витрати зі сплати судового збору, а саме у розмірі 1984,80 грн за кожним із позовом, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 1, 2, 55).
У той же час згідно з пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 розмір судового збору за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, який відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 складає 2481 грн, та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Отже, виходячи із ціни як первісного, так і зустрічного позовів, які обидва є позовами майнового характеру, позивачі мали сплатити судовий збір у розмірі 992,40 грн за кожним із позовів, і саме ці суми підлягають розподілу за результатами розгляду справи, у той час як відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» надмірно сплачена сума судового збору може бути повернута за клопотанням особи, яка його сплатила.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
З урахуванням повного задоволення первісного позову з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн у рівних частинах, тобто по 496,20 грн на користь кожного.
Отже, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у справі та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 496,20 грн, а також стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 (з урахуванням взаємозаліку) судові витрати у розмірі 6281,49 грн (6777,69 грн 496,20 грн).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 258-261, 263, 270 ЦПК України, суд,
Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 679/1008/22 (провадження № 2/679/57/2023) за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення незаконно привласнених коштів та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 496,20 грн (чотирьохсот дев`яноста шести гривень двадцяти копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 6281,49 грн (шести тисяч двохсот вісімдесяти однієї гривні сорока дев`яти копійок).
Додаткове рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення додаткового рішення. Учасник справи, якому додаткове рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення йому додаткового рішення суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач-відповідач-1: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ).
Позивач-відповідач-2: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ).
Представник позивача-відповідача-2: адвокат Оліферук Жанна Антонівна (РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса місця роботи: АДРЕСА_3 ).
Відповідач-позивач: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ; місце проживання: АДРЕСА_4 ).
Представник відповідача-позивача: адвокат Волков Сергій Вікторович (адреса місця роботи: АДРЕСА_5 ).
Суддя І.Г. Безкровний