Справа № 638/8543/21
Провадження № 2/638/731/23
РІШЕННЯ

Іменем України

08 листопада 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді - Латки І.П.,

за участю секретаря судового засідання Мяснянкіної Г.П.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод щодо участі у вихованні дітей та вільного спілкування з дітьми, третя особа - Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради,

в с т а н о в и в:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод щодо участі у вихованні дітей та вільного спілкування з дітьми, третя особа - Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради, в якому просив суд зобов`язати ОСОБА_3 не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом забезпечення:

- безперешкодних зустрічей з дітьми без участі будь-яких інших осіб - щоп`ятниці, щосуботи та щонеділі з 15 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин;

- безперешкодного проведення відпустки з дітьми без участі ОСОБА_3 - щороку у літній період строком до 14 діб;

- безперешкодної участі у спільному святкуванні дня народження дітей - кожного року з 08 години 00 хвилин до 22 години 00 хвилин;

- безперешкодної участі у спільному святкуванні державних свят України - на кожне державне свято України з 08 години 00 хвилин до 22 години 00 хвилин.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі народилися двоє дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Починаючи з 08 квітня 2021 року, після чергової сварки та виклику поліції, ОСОБА_3 разом з дітьми покинула місце проживання, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , та поїхала до своїх батьків, де проживала на час подання позову. Водночас відповідач вона протиправно позбавляє позивача можливості спілкуватися з дітьми, відносно яких він не був позбавлений батьківських прав, а саме заблокувала від нього телефони дітей, вживає всіх заходів до позбавлення його можливості спілкування з ними, залучаючи до таких дій своїх батьків. Всі намагання позивача нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, оскільки відповідач перешкоджає позивачу, штучно створює такі обставини, через які він не може нормально зустрічатися з дітьми.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог заперечувала у повному обсязі та просила відмовити з наступних підстав. Відповідач зазначає, що позивачем не надано жодного доказу, що його права порушені. Більш того, відповідач надає докази, що спілкування з дітьми відбувається безперешкодно, однак, одночасно такі докази свідчать і про той факт, що таке спілкування перешкоджає нормальному вихованню дитини, душевному спокою дітей, оскільки батько вдається до відвертих маніпуляцій і не стримується щодо скандалів на очах дітей. Також, позивач не надав доказів, щоб дозволяли суду дійти до висновку, що спілкування з ним дітей буде корисним для дітей і не буде руйнівним для психічного здоров`я дітей.

Водночас сторона відповідача вважає, що спілкування дітей з батьком станом на сьогоднішній день не відповідає інтересам дітей, позивач зовсім не розуміє уразливість притаманну підліткам, з донькою спілкується як із дорослою жінкою, ставиться грубо, нестримно, підвищує голос. Листування в застосунку Viber свідчить про те, що спілкування з дітьми позивачу потрібно виключно, щоб контролювати особисте життя матері. У спілкуванні з дочкою батько називає доньку зрадницею, і повідомляє, що її подарунок - лампу - викинув на сміття. Позивач не цікавиться інтересами дітей, не переймається їхніми проблемами. Фактично позивач зайняв житло дітей, колишня дружина пішла із дітьми жити до бабусі та дідуся. За комунальні послуги і кредит за житло не сплачує, кредит виплачує виключно відповідач. При цьому квартиру звільняти позивач відмовляється. Також позивач не надав жодного доказу спроби налагодити стосунки із дітьми, пояснити їй чому вони мають зазнавати обмежень у побуті, доки він проживає у трьохкімнатній квартирі.

Поведінка позивача з колишньою дружиною свідчить про неможливість контролювати агресію, пориви гніву. Він постійно створює скандали, що закінчуються викликом поліції, поданням заяви до поліції стосовно погроз. Листування з колишньою дружиною взагалі є за будь-яким розумінням етичності. За таких обставин відповідач вважає, що без висновків психолога суд не може задовольнити позов, оскільки є обґрунтовані сумніві в його психічному здоров`ї. Відповідач вважає, що спілкування з батьком буде шкодити дітям, а тому до проходження лікування у психіатра/психолога встановлення режиму спілкування передчасне.

Ухвалою суду від 07 червня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. З метою виконання вимог, передбачених ч. 1 ст. 189 ЦПК України, призначено підготовче засідання у справі.

Ухвалою суду від 13 вересня 2021 року постановлено заслухати під час розгляду справи по суті думку щодо предмету спору малолітньої ОСОБА_4 , викликати в судове засідання свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ; залучено до участі у справі як третю особу Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради (, адреса: 61002, Харківська обл., місто Харків, вул. Чернишевська, будинок 55).

Ухвалою суду від 20 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 15 листопада 2021 року зобов`язано Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради надати на адресу суду письмовий висновок щодо розв`язання спору.

Також 15 листопада 2021 року в судовому засіданні було заслухано думку щодо предмету спору малолітньої ОСОБА_4 , допитано свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

23 січня 2023 року Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради надав Висновок щодо встановлення порядку участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 № 46 від 19 січня 2023 року.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала в повному обсязі. Крім того повідомила, що відповідачка разом з дітьми у зв`язку з воєнним станом виїхали за межі України 16 березня 2022 року та з того часу вони перебувають за кордоном.

Представник третьої особи у поясненнях просив розгляд справи проводити без участі третьої особи та ухвалити рішення з урахуванням наданого висновку.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Судом встановлено обставини про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_8 06 березня 2009 року зареєстрували шлюбу у Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №95, що підтверджується копією. Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 06 березня 2009 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народилася дочка ОСОБА_4 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 04 грудня 2018 року, виданого повторно Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області.

Відповідно до копії Свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 04 грудня 2018 року, виданого повторно Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 червня 2021 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 06 березня 2009 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №95. Після розірвання шлюбу позивачу змінено прізвище на дошлюбне - ОСОБА_9 .

Відповідно до Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад сім`ї) від 07 червня 2021 року сторони та діти зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, як зазначає у позовній заяві позивач і визнає у відзиві відповідач, з квітня 2021 року ОСОБА_10 разом з дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у даній квартирі не мешкають, всі разом проживають у батьків відповідачки.

У даній справі встановлено, що сторони, які є батьками ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , перебувають у вкрай неприязних стосунках, про що свідчать як відомості у позовній заяві, відзиві на позов, так і досліджені в судовому засіданні показання свідків.

Так допитаний в судовому засіданні 15 листопада 2021 року ОСОБА_6 , який є батьком відповідачки і водночас дідом дітей, повідомив, що діти бояться батька. Позивач при спілкуванні не стримується від образ. Щодо графіку зустрічей з дітьми зазначив, що діти ходять на гуртки тричі на тиждень, вільний час у них ввечері. Батько дітям часу не приділяє, на гуртки не водить. Діти не хочуть бачити батька, спілкуватися з ним, не згадують його. Донька (відповідач) приїжджає з дітьми до позивача один раз на тиждень, однак він з дітьми не спілкується, а з`ясовує стосунки з відповідачкою. Іноді звертається до свідків, що побачити дітей. Так одного разу приїхав, заліз на грати на вікнах та погрожував свідкам

Свідок ОСОБА_7 , баба дітей по материнській лінії, повідомила, що ОСОБА_1 участі у вихованні дітей не бере. Відповідач не перешкоджає участі батька у спілкуванні з дітьми, проте він приїжджає до них коли вони або відпочивають, або на заняттях. Зазначила, що позивач в присутності дітей лається нецензурними словами, діти його бояться. Від доньки їй відомо, що позивач при дітях ударив відповідачку на відпочинку у Туреччині та хапав за шию в квартирі, де вони раніше проживали, у зв`язку з чим було викликано поліцію. Також позивач застосовує психологічне насильство щодо свідків.

Встановлені в судовому засіданні обставини свідчать, що батьки не можуть дійти згоди щодо способів участі у вихованні дітей, які проживають разом з матір`ю.

Як на підставу позовних вимог позивач посилається на те, що він не позбавлений батьківських прав щодо дітей, а тому має право на вільне спілкування з ними та участь у їх вихованні. Водночас відповідачка чинить цьому перешкоди, а саме заблокувала всі телефони, зокрема і дітей, чинить інші перешкоди у спілкуванні з дітьми, що унеможливлює як реалізацію прав позивача, так і виконання батьківських обов`язків щодо дітей.

При цьому відповідач не заперечує, що дійсно спілкування дітей з батьком відбувається не в тому обсязі, як того хоче відповідач, однак на це є об`єктивні причини, зокрема небажання дітей спілкуватися з батьком, оскільки вони його бояться, а також агресивна поведінка батька, вчинення ним дій, які завдають шкоди психічному здоров`ю дітей. За таких обставин, на переконання матері, спілкування з батьком буде шкодити дітям.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено у статті 7 СК України, згідно з якою жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від

У статті 18 СК України визначено, що кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є встановлення правовідношення; зміна правовідношення.

Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 171 СК України передбачено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Таким чином, з досягненням віку десяти років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання. Лише в разі збігу волі трьох учасників переговорного процесу - матері, батька, дитини можна досягти миру і згоди.

Аналогічні положення закріплені у ст. 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

У судовому засіданні 15 листопада 2021 року суд заслухав думку малолітньої (станом на день судового засідання) ОСОБА_4 , яка зазначила, що з батьком не хоче спілкуватися взагалі, оскільки боїться його. Одного разу він забирав її з навчального закладу, під час спілкування у них виник конфлікт, внаслідок якого батько на нервах пішов геть, залишивши дитину одну, і їй довелося самій йти додому. Крім того, повідомила, що зустрічі за участю матері також проходять нервово, оскільки батько постійно ображає матір, каже про неї погані речі. На запитання суду повідомила, що до розлучення стосунки з батьком також не були хорошими, до прикладу зазначила, що коли вони з братом залишалися наодинці з батьком, то він міг на них накричати тільки за те, що вони його розбудили. Додала, що одного разу батько приїхав на день народження брата і подарував йому подарунок, а їй подарунок не подарував, пояснивши це тим, що вона не його донька. Ці слова дуже її образили. На запитання суду щодо причин страху батька, ОСОБА_4 ствердної відповіді не надала, прикладів прояву агресивної поведінки фізичного характеру щодо неї не навела. Щодо запропонованого позивачем графіку зустрічей зазначила, що на вихідних у неї позашкільна освіта (архітектура танці тощо), а у п`ятницю після уроків вона гостює у подруги.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до Порядку провадження органами опіки і піклування діяльності, пов`язаної з захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866, органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад. Безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, сільських, селищних рад об`єднаних територіальних громад.

Питання встановлення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дітьми, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було розглянуто 17 січня 2023 року на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради на підставі наявних документів.

Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради надано Висновок № 46 від 19 січня 2023 року щодо встановлення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дітьми, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якого керуючись ст. 19, 150, 155, 159 СК України, рекомендацією Комісії, в інтересах дітей доцільним буде встановлення наступного графіку участі батька у спілкуванні та вихованні дітей: кожної п`ятниці з 15:00 год до 20:00 год; перша, третя субота місяця, друга четверта неділя місяця з 15:00 год до 19:00 год; у літній період 14 днів з метою оздоровлення та відпочинку дітей; святкові дні та дні народження дітей за попередньою домовленістю між батьками. Усі зустрічі проводити за попередньою згодою дітей.

Крім того, під час розгляду справи встановлено, що згідно з інформацією КЗ «Харківський університетський ліцей Харківської міської ради Харківської області» де ОСОБА_11 та ОСОБА_13 навчаються, зараз діти живуть за межами країни разом з матір`ю ОСОБА_10 . За інформацією від класних керівників та вчителів діти відвідують заняття онлайн, надсилають роботи та виконують навчальні завдання.

Дану обставину, а саме щодо перебування відповідача разом з дітьми, підтвердили в судовому засіданні представник позивача та відповідач.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами 1, 3 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини (далі ЄСПЛ), практика якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і ч. 4 ст. 10 ЦПК України застосовується судами України як джерело права.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно з ч. 8 ст. 7СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Частиною 1 ст.151 СК України визначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини, аст.153 цього Кодексу встановлює право матері, батька та дитина на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Отже, обов`язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен із батьків зобов`язаний брати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, такі зустрічі не повинні носити формальний характер, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про законність та часткову обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 .

При цьому, суд виходить з того, що ОСОБА_1 займається волонтерською діяльністю в ГО «Звичайні люди», за місцем волонтерства та за місцем проживання характеризується позитивно, не перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога, психіатричних протипоказань не має, а тому має законне гарантоване право на безперешкодне особисте спілкування з дітьми ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , зобов`язаний брати участь у їх вихованні.

Суд вважає, що спілкування батька з дітьми буде лише сприяти повноцінному їх вихованню, повному і гармонійному розвитку як особистостей, задоволенню життєво важливих потреб дітей. Діти мають рости в атмосфері любові і розуміння, під опікою і відповідальністю обох батьків, незважаючи на те, що хтось з них проживає окремо від дитини. Між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт.

Крім того, безпосередня участь позивача у вихованні дітей, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить реалізацію батьківських прав та виконання батьківських обов`язків позивача, а, в першу чергу, буде повністю відповідати інтересам дітей.

Щодо висловленої ОСОБА_15 думки щодо позовних вимог, суд враховує, що остання в судовому засіданні не змогла чітко назвати причини чому боїться батька, не навела прикладів прояву агресивної чи протиправної поведінки батька щодо неї. З висловленої нею позиція вбачається, що причиною напружених стосунків батька з дочкою є ставлення батька до матері, постійне висловлення на її адресу звинувачень та негативних характеристик.

У зв`язку з чим, суд вважає, що спілкування позивача з дочкою без участі матері не матиме негативного впливу на дитину, і крім того існує велика ймовірність налагодження стосунків між батьком і дочкою, якщо позивач припинить під час спілкування з дочкою згадувати і негативно характеризувати ОСОБА_10 .

Позивачу слід усвідомити, що відповідач по справі є матір`ю ОСОБА_16 , остання в силу природніх і соціальних зв`язків є дуже прив`язаною до неї, а тому висловлення дитині негативних відгуків про матір безумовно матиме негативне вплив на дитину.

Водночас судом враховано наступні обставини, які мають суттєве значення при реалізації прав позивача на спілкування з дітьми.

По-перше, це вік дітей. Так обоє дітей досягли віку, коли можуть висловити свою думку. За таких обставин спілкування дітей з батьком можливе виключно за їх згоди, яка має бути висловлена у вербальній чи будь-якій іншій формі, що однозначно свідчитиме про бажання будь-кого з дітей спілкуватися з батьком в момент її висловлення. На переконання суду, неврахування думки дітей (на день ухвалення рішення ОСОБА_11 досягла 14 років, а ОСОБА_13 10 років) при організації зустрічей з батьком, буде неправомірним посяганням на свободу дітей та порушенням права на особисте життя.

По-друге, це стосунки батьків дітей. Не викликає сумніву, що між сторонами існують напружені неприязні стосунки, внаслідок чого батько дітей проявляє агресію щодо їх матері, відповідача у справі, висловлюється нецензурно. При цьому, коли матері немає, батько себе подібним чином не поводить. Отже, саме присутність відповідача є каталізатором негативної поведінки позивача, а тому проведення зустрічей за участі матері, які ймовірно будуть проходити в нервовій обстановці, без взаємоповаги та атмосфери злагоди, може негативно впливати на психоемоційний стан дітей. Окрім того, з огляду на вік дітей, немає необхідності в обов`язковій присутності матері при спілкуванні дітей з батьком.

Надаючи оцінку доводам сторони відповідача про психічний стан позивача, який унеможливлює спілкування з дітьми, то дана обставина жодним чином не доведена відповідачем і, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, ґрунтується виключно на припущеннях. Матеріали справи не містять жодного доказу і в судовому засіданні не встановлено обставин, що позивач має такі розлади психічного здоров`я, які б унеможливлювали його спілкування з дітьми.

Долучені стороною відповідача докази, а саме заява про вчинений злочин від 08.04.2021, відповіді Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області, Управління патрульної поліції в Харківській області, стосуються виключно взаємовідносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 , жодним чином не свідчать про вчинення позивачем як батьком протиправних дій щодо дітей. Окрім того, суд наголошує, що заява про вчинення злочину не є доказом вчинення правопорушення, оскільки в силу презумпції невинуватості особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено у визначеному законом порядку. При цьому з долученого до матеріали справи листа вбачається, що досудове розслідування кримінального провадження за заявою відповідача не розпочиналося. Всі інші доводи сторони відповідача стосуються взаємовідносин сторін, зокрема ставлення позивача до відповідача, однак ці обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, однак були враховані судом при визначені порядку участі батька у спілкуванні з дітьми.

Відповідачка як мати, з якою діти постійно проживають, повинна не перешкоджати спілкуванню позивача з дітьми і вжити усіх заходів для того, щоб сприяти налагодженню їх особистого спілкування, підтримувати у дітей нормальний психологічний стан і не допускати формування у дітей негативного ставлення до батька через неприязні особисті стосунки між батьками.

З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що якнайкращим інтересам ОСОБА_11 та ОСОБА_12 буде визначення такого порядку спілкування із батьком, за якого буде дотримана рівновага, яка дозволить дитині підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, а саме спілкування батька з дітьми кожної п`ятниці з 15:00 год до 20:00 год; перша, третя субота місяця, друга четверта неділя місяця з 15:00 год до 19:00 год; у літній період 14 днів з метою оздоровлення та відпочинку дітей; святкові дні та дні народження дітей за попередньою домовленістю між батьками. При цьому усі зустрічі слід проводити за попередньою згодою дітей.

Таким чином суд задовольняє позовні вимоги частково.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст. 7, 10, 12, 13, 76, 81, 141, 223, 263-265, 273, 274, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод щодо участі у вихованні дітей та вільного спілкування з дітьми, третя особа - Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради, задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , не перешкоджати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , брати участь у спілкуванні та вихованні з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановивши наступний порядок участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми, визначивши час: кожної п`ятниці з 15:00 год до 20:00 год; перша, третя субота місяця, друга четверта неділя місяця з 15:00 год до 19:00 год; у літній період 14 днів з метою оздоровлення та відпочинку дітей; святкові дні та дні народження дітей за попередньою домовленістю між батьками. Усі зустрічі проводити за попередньою згодою дітей.

Стягнути із ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Повний текст рішення складено 13 листопада 2023 року.

Суддя І.П. Латка