КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: № 22-ц/824/4710/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2023 року м. Київ

Справа № 753/20024/23

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Ратнікової В.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», яка подана представником Білиновою Анастасією Вікторівною, на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 10 жовтня 2022 року, ухвалене у складі судді Цимбал І.К.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування,

встановив:

У вересні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ТДВ Страхова компанія «Альфа Гарант» про відшкодування суми страхового відшкодування, мотивуючи свої вимоги тим, що 27.03.2021 сталося дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля позивача «Hyundai Santa Fe», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобіля «КІА Forte», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «КІА Forte» застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 02.12.2020 №202046072. За вказаним договором страховиком виступило ТДВ СК «Альфа-Гарант». Позивачем до представництва страховика було подано заяву про виплату страхового відшкодування та ряд інших необхідних у такому випадку документів. Після узгодження розміру страхового відшкодування відповідачем було прийняте рішення виплатити позивачу 66 841,09 грн. страхового відшкодування за пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб ««Hyundai Santa Fe», д.н.з. НОМЕР_1 , згідно аварійного сертифікату №53-D/86/0 від 01.04.2021 та проведено відповідно виплату в розмірі 66 841,09 грн.

Проте дана сума не відповідає розміру дійсних збитків та не покриває суму, необхідну для ремонту автомобіля позивача. В зв`язку з чим позивачем була замовлена оцінка матеріального збитку, відповідно до якого розмір матеріального збитку становить 123 085, 40 грн. Оскільки відповідач в добровільному порядку відмовляється сплатити кошти, позивач звернулася з даним позовом до суду за захистом своїх порушених прав.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10 жовтня 2022 року позов задоволено, стягнуто з ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 різницю завданої матеріальної шкоди в розмірі 56 244 грн. 31 коп., 2300 грн. витрати за проведення звіту, 12 000 грн. витрат на правову допомогу та судовий збір в розмірі 908 грн., а всього стягнуто 71 452 грн. 31 коп.

Не погоджуючись з рішенням, представник відповідача ТДВ Страхова компанія «Альфа гарант» Білинова А.В. звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі. Посилається на те, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при розгляді справи та прийнятті рішення судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Вважає, що суд першої інстанції не вірно застосував норми матеріального права, адже право позивача на самостійне визначення розміру збитків виникає лише у тому випадку, якщо страховик протягом десяти робочих днів не направить аварійного комісара, експерта або свого представника на огляд пошкодженого майна.

Згідно з п. 34.1, 34.2, 34.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або / місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розмір збитків.

На виконання вимог п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Товариство здійснило огляд пошкодженого майна в межах 10 денного строку, про що складено протокол огляду. Товариство визначило розмір страхового відшкодування на підставі аварійного сертифікату № 53-D/86/0 від 01.04.2021 року.

Отже, суд першої інстанції неправомірно визначив суму страхового відшкодування на підставі наданого позивачем висновку експерта №42/21 від 03.05.2021 року, який не є належним та достатнім доказом позовних вимог.

Позивач мав довести те, що відповідач порушив 10 денний строк та не направив вчасно свого представника на огляд пошкодженого автомобіля, оскільки саме тільки в разі порушення вказаного строку у позивача виникає право на визначення розміру збитків на підставі висновку автотоварознавчого дослідження, виконаного на його замовлення.

Відповідно до п. 34.3. ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий мас право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Тобто, виходячи з аналізу вищенаведених норм Закону, якщо з вини страховика ним не направлено свого представника для оцінки розміру шкоди, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди.

Тому вважає, що право позивача на самостійне визначення розміру збитків виникає лише у тому випадку, якщо страховик протягом десяти робочих днів не направить аварійного комісара, експерта або свого представника на огляд пошкодженого майна. Відтак, позивач не довів належними та допустимими доказами наявність обставин, визначених ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», необхідних для самостійного визначення позивачем розміру завданої йому шкоди.

Враховуючи що відповідач виконав свій обов`язок, передбачений ст. 34 вказаного Закону, у відповідача відсутнє зобов`язання перед позивачем зі сплати страхового відшкодування на підставі висновків, зроблених на замовлення позивача.

По-друге, висновок експерта №42/21 від 03.05.2021 року не може спростувати аварійний сертифікат № 53-D/86/0 від 01.04.2021 року. Позивач не спростував висновків, що містяться в аварійному сертифікаті № 53-D/86/0 від 01.04.2021 року щодо розміру завданої йому шкоди, адже висновок, на підставі якого було виплачено страхове відшкодування, є чинними, та позивачем не доведено, що вартість матеріального збитку визначена аварійним комісаром з порушенням чинного законодавства.

Крім того, висновок експерта №42/21 від 03.05.2021 не є рецензією на аварійний сертифікат № 53-D/86/0 від 01.04.2021 року, на підставі якого було визначено суму страхового відшкодування.

Отже, у разі незгоди з аварійним сертифікатом, позивач не був позбавлений можливості звернутись до суду з відповідним клопотанням про проведення відповідної судової автотоварознавчої експертизи для доведення обставин, на які він посилається як на підставу вимог позову. Позивач не надав належних, достатніх доказів, які б спростували аварійний сертифікат, на підставі якого страховик виплатив страхове відшкодування, такими доказами відповідно до норм чинного законодавств міг бути виключно висновок судової експертизи, виконаний на підставі ухвали суду.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення. Вказував, що позивач не погоджується з розміром страхового відшкодування визначеним відповідно до ремонтної калькуляції №53-D/86/0 вартості відновленого ремонту її транспортного засобу та аварійним сертифікатом №53-D/86/0, вважає їх заниженими та такими, що не відповідають реальній вартості автозапчастин, що не може бути належним доказом розміру матеріальної шкоди, у зв`язку із чим вважає, що для об`єктивного вирішення даної цивільної справи та встановлення дійсної вартості автозапчастин потрібно враховувати саме звіт № 42/21 про оцінку збитків від 03 травня 2021 року, згідно із яким розмір матеріальної шкоди становить - 123 085 грн. 40 коп.

У зв`язку із тим, що відповідач не узгодив розмір матеріальної школи з позивачем, вона сама замовила оцінку матеріального збитку за власний рахунок, яка відповідно до звіту №42/21 від 03.05.2021 становить - 123 085 грн. 40 коп. Відповідно ТДВ СК «Альфа-Гарант» повинно сплатити залишок суми, яка підлягає відшкодуванню внаслідок ДТП, яка сталася 27 березня 2021 року, а саме грошові кошти у сумі - 56 244 грн. 31 коп. (123 085 грн. 40 коп. - 66 841 грн. 09 коп. = 56 244 грн. 31 коп.).

Позивач зверталася до відповідача з претензією про відшкодування завданих збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі - 56 244 грн. 31 коп. Відповідач в свою чергу не надав відповідь на претензію позивача, що вказує на те, що відповідач не прийняв будь-якого рішення щодо виплати страхового відшкодування у повному обсязі.

Позивач неодноразово просила у співробітників ТДВ СК «Альфа-Гарант» надати аварійний сертифікат та розрахунок вартості матеріального збитку завданого транспортному засобу «Hyundai» santafe д.н.з. НОМЕР_1 для ознайомлення, однак співробітник відповідача повідомляв, що надати копії страхової справи не має можливості, оскільки позивач не є учасником договору страхування, а є потерпілою стороною, тому вона не має права знайомитись з документами.

01 липня 2021 року представник позивача звернувся до ТДВ СК «Альфа- Гарант» з адвокатським запитом, в якому просив надати матеріали страхової справи, яка була заведена страховою в результаті ДТП, яке мало місце 27 березня 2021 року.

Відповідачем відмовлено в задоволенні адвокатського запиту та повідомлено, що надання копій будь-яких документів не передбачено Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що підтверджується листом за №12/2698 від 09.07.2021 року, який міститься в матеріалах справи № 753/20024/21.

Відповідач не визнає майнові вимоги, однак не надав суду вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) у розмірі - 123 085 грн. 40 коп. згідно із звітом № 42/21 про оцінку збитків від 03 травня 2021 року. Матеріали справи не містять доказів того, що страховик узгодив з потерпілим розмір страхового відшкодування.

Тоді як позивач має право на повне відшкодування збитків, при визначенні яких враховується як реальна вартість пошкодженого транспортного засобу, так і вартість робіт, виконання яких необхідно для повного відновлення транспортного засобу. Дійсний розмір матеріального збитку становить - 123 085 грн. 40 коп., розрахований згідно із звітом № 42/21 про оцінку збитків від 03 травня 2021 року.

Законність та обґрунтованість звіту № 42/21 про оцінку збитків від 03 травня 2021 року не спростовано стороною відповідача, як і не заявлено клопотання про призначення відповідної судової автотоварознавчої експертизи

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 27 березня 2021 року мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу «КІА Forte», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та автомобіля позивача марки «Hyundai Santa Fe», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «КІА Forte» застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 02.12.2020 №202046072. За вказаним договором страховиком виступило ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант».

Позивачем до представництва страховика було подано заяву про виплату страхового відшкодування та ряд інших необхідних у такому випадку документів (а.с. 60). Після проведення огляду транспортного засобу аварійним комісаром від 01.04.2021 відповідачем було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 66 841, 09 грн. (а.с. 72). Вказана сума була виплачена позивачу.

Не погоджуючись з висновком відповідача, позивачем було замовлено оцінку матеріального збитку за власний рахунок, яка відповідно до звіту №42/21 від 03.05.2021 становить 123 085, 40 грн. (а.с. 16-19). Тобто, сума страхового відшкодування сплачена не в повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки всупереч вимогам ч. 36.2 ст. 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач при визначенні розміру матеріального збитку з позивачем не погоджував, в добровільному порядку виплатити різницю в сумі страхового відшкодування сплатити відмовляється, а тому остання підлягає стягненню в примусовому порядку.

З висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог колегія суддів погоджується. Вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та наявним у матеріалах справи доказам, зробленими відповідно до норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми у разі якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі сплати страхового відшкодування.

За змістом статей 9, 22-28, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

Отже, правила ст. 29 Закону №1961-IV покладають на страховика обов`язок у разі пошкодження транспортного засобу відшкодувати потерпілому не всі витрати, а лише витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у встановленому законом порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме - копії постанови Дарницького районного суду м. Києва від 31 травня 2021 року, приблизно о 16 год. 39 хв. ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «КІА» д.н.з. НОМЕР_2 , на нерегульованому перехресті вул. Волго-Донська та вул. Качуровського в м. Києві, в порушення пункту 16.11, підпункту 2.1 пункту 2 розділу 33 Правил дорожнього руху, рухаючись по другорядній дорозі не виконав вимогу дорожнього знаку «Дати дорогу», не дав дорогу автомобілю «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулось зіткнення, що призвело до пошкодження зазначених транспортних засобів і травмування пасажирів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Вказаною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. ( а.с. 10).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого Центром ДАІ 8011 29.11.2013 року, власником автомобіля марки «Hyundai Santa Fe», держ. номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_3 , є позивач ОСОБА_1 ( а.с 8).

Згідно з полісом №202046072, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «КІА Forte», д.н. НОМЕР_2 , застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 02.12.2020 ( а.с. 9), страхувальником у якому є ТДВ Страхова компанія «Альфа- Гарант».

Відповідно до копій наданих відповідачем матеріалів страхової справи, 29 березня 2021 року водій пошкодженого автомобіля «Hyundai Santa Fe», держ. номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 звернувся з повідомленням про ДТП до ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант», в якому зазначив детальний опис пошкоджень транспортного засобу, отриманих при ДТП, а також вказав, що вважає задовільним розмір страхового відшкодування в сумі 130 000 грн. ( а.с. 59).

30 березня 2021 року до ТДВ СК «Альфа Гарант» з заявою про страхове відшкодування звернулась позивач ОСОБА_1

01 квітня 2021 року пошкоджений автомобіль позивача ОСОБА_1 був оглянутий представником ТДВ СК «Альфа-Гарант» - аварійним комісаром Видутою Д.Ю., про що складено протокол огляду транспортного засобу ( а.с. 69-70).

Цього ж дня, 01 квітня 2021 року ФОП ОСОБА_6 , який є аварійним комісаром, було складено аварійний сертифікат № 53-D/86/0, відповідно до якого : вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Hyundai Santa Fe», держ. номер НОМЕР_1 , згідно з ремонтною калькуляцією № 53-D/86/0 від 01.04.2021 року, становить 208 810 грн. 90 коп. ( з ПДВ), ринкова вартість автомобіля до моменту пошкодження - 316 582 грн. 66 коп., коефіцієнт фізичного зносу - 0,7, вартість відновлювального ремонту ТЗ з врахуванням фізичного зносу ( з ПДВ) - 80 209 грн. 30 коп., вартість матеріального збитку без врахування ПДВ - 66 841 грн.

Як вбачається з ремонтної калькуляції вартості відновлювального ремонту № 53-D/86/0, виконаної аварійним комісаром, вартість деталей, що підлягають заміні (запчастин) визначена, виходячи з даних інтернет-магазину автозапчастин, на сайті eparts.kiev.ua ( а.с. 62- 63).

Відповідно до розрахунку страхового відшкодування та страхового акту № ЦВ/21/1827 від 24 червня 2021 року ТДВ СК «Альфа-Гарант», сума страхового відшкодування визначена у розмірі 66 841 грн. 09 коп., яка перерахована згідно з платіжним дорученням № 17999 від 24 червня 2021 року на рахунок ОСОБА_1 ( а.с. 72-74).

Як вбачається зі звіту з оцінки матеріального збитку транспортного засобу № 42/21 від 03 травня 2021 року, складеного оцінювачем ФОП ОСОБА_7 за заявою ОСОБА_1 від 31 березня 2021 року, ринкова вартість транспортного засобу до моменту пошкодження становила 347 280 грн. 24 коп., вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 345 150 грн. 25 коп., коефіцієнт фізичного зносу - 0,7, вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ, тобто матеріальних збиток, завданий власнику автомобіля «Hyundai Santa Fe», держ. номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, яка сталась 27.03.2021 року, складає 123 085,4 грн. ( а.с. 16-19).

Як вбачається з додатку № 1 до звіту, акт огляду транспортного засобу складено 20 квітня 2021 року ( а.с. 19-20)

Згідно з додатком № 2 до звіту № 42/21 - ремонтною калькуляцією №11/21 від 02 травня 2021 року, при встановленні вартості відновлювального ремонту було використано ціни на запасні частини, зазначені у електронному виданні «Бюлетень автотоварознавця» № 117 за лютий 2021 року, для складання кошторису відновлювального ремонту було використано комп`ютерну програму «Audatex» ( а.с. 21- 24).

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Згідно з п. 36.2. ст. 36 Закону №1961-IV , страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

- у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;

- у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Не погоджуючись із виплаченим страховиком розміром страхового відшкодування, представник позивача Ясинецький О.А. звернувся із запитом до ТДВ СК «Альфа-Гарант» щодо ознайомлення із матеріалами страхової справи, на підставі яких було визначено зазначений розмір відшкодування. Проте у задоволенні вимог запиту 09 липня 2021 року відповідачем було відмовлено ( а.с. 38).

22.09.2021 року представник позивача звернувся з претензією до ТДВ СК «Альфа-Гарант» про доплату страхового відшкодування у розмірі 56 244 грн. 31 коп., тобто різниці між розміром матеріального збитку, визначеного звітом № 42/21 від 03 травня 2021 року, 123 085 грн. 40 коп., та виплаченою сумою відшкодування - 66 841 грн. 09 коп. ( а.с. 30-31).

Однак, представником відповідача не надано до матеріалів справи відповіді на вказану претензію, як і не надано даних про погодження суми страхового відшкодування з потерпілою ОСОБА_1 у період до дня її виплати.

Відповідно до положень п. 1.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України 24.07.2009 р., у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159, вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Відповідно до пункту 2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Порядок визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, визначено розділом VIII Методики.

Згідно з п. 8.5.9 Методики, кількість та вартість необхідних для ремонту матеріалів визначаються за інформацією довідкової літератури та комп`ютерних програм, розроблених за даними виробника КТЗ або за даними виробника лакофарбових (основних) і допоміжних матеріалів (додаток 6).

Відповідно до п. 8.5.10. Методики, дані про вартість складових частин КТЗ, які підлягають заміні, беруть відповідно до додатка 6, інформаційного забезпечення від виробника КТЗ, а також інших джерел, які містять у собі необхідну інформацію щодо оригінальних складників.

Додатком 6 до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів є Переліки рекомендованих- нормативно-правових актів, методичної, довідкової літератури- та комп`ютерних баз даних з програмним забезпеченням.

До зазначеного Переліку включено, зокрема, Періодичний довідник «Бюлетень автотоварознавця». - ДНДІСЕ, ІОЦ СЕУ, Донецьк ( порядковий № 1) та Комп`ютерні програми для складання кошторису відновлювального ремонту КТЗ іноземного виробництва «Audatex М21», «Audatex М95», «AudaShare» - Німеччина ( порядковий № 53).

Таким чином, враховуючи, що вимоги вказаної Методики є обов`язковими для усіх суб`єктів оціночної діяльності під час оцінки колісних транспортних засобів у випадках, передбачених законодавством України, судом першої інстанції було обґрунтовано прийнято до уваги розмір матеріального збитку, визначений звітом № 42/21 від 03 травня 2021 року, а не аварійним сертифікатом №53-D/86/0, адже у звіті № 42/21 визначення вартості матеріального збитку було виконано відповідно до п. 8.5.9, 8.5.10 Методики, з урахуванням цін на запчастини, зазначені у електронному виданні «Бюлетень автотоварознавця» № 117 за лютий 2021 року, для складання кошторису відновлювального ремонту було використано комп`ютерну програму «Audatex».

Разом з тим, як вбачається з ремонтної калькуляції вартості відновлювального ремонту № 53-D/86/0, виконаної аварійним комісаром, вартість деталей, що підлягають заміні (запчастин) визначена, виходячи з даних інтернет-магазину автозапчастин, на сайті eparts.kiev.ua ( а.с. 62- 63). З якого інформаційного джерела отримана вартість ремонтних робіт, їх обсяг, вартість лакофарбових матеріалів та робіт, у вказаній калькуляції та у аварійному сертифікаті - не зазначено ( а.с. 63- 65).

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивач не вправі була звертатись до оцінювача для складання звіту про вартість матеріального збитку з тих підстав, що товариство здійснило огляд пошкодженого майна в межах 10 денного строку та визначило розмір страхового відшкодування на підставі аварійного сертифікату № 53-D/86/0 від 01.04.2021 р, - колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки всупереч вимогам ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ТДВ СК «Альфа-Гарант» не узгоджувало суму страхового відшкодування із ОСОБА_1 , яка при поданні заяви вважала обґрунтованою суму в розмірі 130 000 грн. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що аварійний сертифікат був складений аварійним комісаром 01 квітня 2021 року, тоді як огляд автомобіля на замовлення позивача був здійснений оцінювачем ОСОБА_7 20 квітня 2021 року, звіт складено 03 травня 2021 року.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні дані про узгодження з позивачем розміру відшкодування в сумі 66 841 грн. 09 коп., яка визначена аварійним комісаром на підставі ремонтної калькуляції, виходячи із цін на запчастини інтернет-магазину автозапчастин, з сайту eparts.kiev.ua, що не відповідає додатку 6 до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, колегія суддів дійшла висновку, що належним та допустимим доказом розміру заподіяних позивачу внаслідок ДТП збитків є саме звіт № 42/21 про оцінку збитків від 03 травня 2021 року, згідно із яким розмір матеріальної шкоди становить - 123 085 грн. 40 коп.

За викладених обставин колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що позивач не надала належних доказів на підтвердження розміру заподіяної шкоди, та що розмір заподіяного збитку, визначений аварійним сертифікатом, не спростований.

За змістом ст. 81 ЦПК України, обов`язок доказування обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень покладається на кожну із сторін.

Враховуючи, що звіт №42/21 про оцінку матеріального збитку від 03 травня 2021 року, складений ФОП ОСОБА_7 (сертифікат № 913/19 від 28 листопада 2019 року Фонду державного майна України) відповідає вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами), тоді як наданий відповідачем аварійний сертифікат № 53-D/86/0 не відповідає вимогам п. 8.5.9, 8.5.10 Методики, на думку колегії суддів, саме відповідач мав надати докази на спростування висновку щодо розміру заподіяних збитків, зазначеного у звіті №42/21.

Доводів щодо суми судових витрат, визначеної в оскаржуваному рішенні суду, апеляційна скарга відповідача не містить.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні суду.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Отже, рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просив також стягнути витрати на правничу допомогу, понесені позивачем у зв`язку з розглядом апеляційної скарги, у розмірі 6000 грн., на підтвердження чого надав акт про надання послуг від 20 лютого 2023 року, згідно з яким адвокат Ясинецький О.А. надав ОСОБА_1 послуги : консультація - 500 грн. за 30 хв. роботи адвоката, підготовка та подача відзиву на апеляційну скаргу - 5500 грн. за 5 год. 30 хв. роботи адвоката; квитанцію до прибуткового касового ордеру № 6 від 20.02.2023 року на суму 6000 грн.; чек «Укрпошти» від 22.02.2023 року про направлення копії відзиву відповідачу ТДВ СК «Альфа-Гарант».

Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи по складанню відзиву на апеляційну скаргу відповідача, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, з урахуванням відсутності заперечень відповідача щодо розміру заявлених до стягнення витрат позивача на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу за рахунок відповідача витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 6000 грн.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374 - 375, 381 - 383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», яка подана представником Білиновою Анастасією Вікторівною, - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 10 жовтня 2022 року - залишити без змін.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 6000 ( шість тисяч) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду з підстав, визначених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня прийняття постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Ратнікова В.М.