Провадження № 2/686/1541/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2023 р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі: головуючого судді - Продана Б.Г., при секретарі - Боднар А.П., за участю представника відповідача - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу, вказавши, що відповідач 06.10.2020 року позичив у нього 40 000 грн. і зобов`язався повернути борг до 06.10.2020 року, про що свідчить надана ним розписка. Однак відповідач добровільно кошти не повернув у зв`язку із чим позивач змушений звернутись до суду і просить стягнути суму боргу, відсотки, інфляційні втрати, 3% річних та судові витрати.

24.11.2022 року по справі відкрито провадження, призначено судове засідання.

24.02.2023 року представником відповідача надано письмові пояснення, які долучено до матеріалів справи.

Позивач в судовому засіданні не з`явився, у позовній заяві просив слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, вважає його безпідставним та необґрунтованим, просить відмовити в його задоволенні в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 уклав із ОСОБА_2 договір позики, від 06.10.2020 року, відповідно до якого позичив у останнього 40 000 грн., про що свідчить надана розписка, наявна в матеріалах справи, яка ніким не оспорена і не визнана недійсною.

Позивач просить стягнути суму боргу, відсотки, інфляційні втрати та 3% річних, посилаючись на те, що строк виконання зобов`язання вказано в розписці 06.10.2020 року і він неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернення коштів, однак кошти досі не повернуто.

Так, згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

Як вбачається із наданої розписки, строк виконання в ній не зазначено, а тому твердження позивача про те, що строк повернення боргу становить 06.10.2020 року, не відповідають дійсності.

За таких обставин, відповідно до вимог ч. 2 ст. 1049 ЦК України, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Однак, будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів про те, що позивач звертався до відповідача з вимогою про повернення позики, а відповідач ухилявся від її виконання - матеріали справи не містять, а відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Таким чином, суд вважає, що звернувшись до суду із позовом, позивач пред`явив вимогу відповідачу про повернення суми позики, а тому підстави для нарахування та стягнення відстоків, інфляційних втрат та 3% річних, відсутні.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Так, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ОСОБА_2 не повернуті, то виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 40 000 грн. заборгованості за договором позики та судовий збір, в решті позову слід відмовити.

Судові витрати розподіляються згідно ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263 - 265 ЦПК України, ст.ст. 599, 1046, 1048 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , тел. НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 , тел. НОМЕР_4 ) - 40 000 (сорок тисяч) грн. заборгованості за договором позики та 1040 грн. судових витрат.

Решта позовних вимог - залишити без задоволення.

На рішення суду може бути подано апеляційну до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 02.03.2023 року.

Суддя: