Справа № 944/4588/23
Провадження №2/944/1085/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

30.10.2023 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Матвіїва І.М.

з участю секретаря судового засідання Фостаковської Т.В.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Яворів, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Санаторнокурортний лікувальний центр «Шкло» про стягнення середнього заробітку за час затримки заробітної плати,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 до суду із позовною заявою до ДП «Санаторно-курортний лікувальний центр «Шкло» про стягнення середнього заробітку за час затримки заробітної плати.

В обґрунтування вимог посилається на те, що його наказом №71 від 20.06.2019 було прийнято на роботу у Державне підприємство «Санаторно-курортний лікувальний центр «Шкло» на посаду машиніста (кочегара) котельні 4 розряду. Відповідно до наказу №46 від 11.04.2022 позивач був звільнений з ДП «Санаторно-курортний лікувальний центр «Шкло» із займаної посади за угодою сторін. На момент звільнення ОСОБА_1 утворилася заборгованість по виплаті заробітної плати за період лютий 2020 - квітень 2022 року у розмірі 117878,99 гривень. На момент звернення до суду із позовною заявою, розрахунок по виплаті заборгованої заробітної плати за зазначені періоди роботи у наведених довідках із позивачем не проведено. Відповідно до розрахунку середньоденної заробітної плати становить 87480 грн (486*180). Просить стягнути з відповідача 87480 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 21.07.2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивач по справі не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, представник позивача адвокат Копитчак Є.І. надіслав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

У судове засідання відповідач повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, за зареєстрованим місцем проживання та через оголошення на офіційному веб сайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило, відзив на позовну заяву не подав

За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

На підставі ст.280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи.

Частинами 4, 5 ст.268 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 25.10.2023, є дата складення повного судового рішення 30.10.2023.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З копії трудової книжки від 21.03.1977 року встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до наказу №71 від 20.06.2019 виданого ДП «Санаторно-курортний лікувальний центр «Шкло» був прийнятий на роботу на посаду машиніста (кочегара) котельні 4 розряду.

Відповідно до витягу з наказу №46 від 11.06.2022 виданого ДП «Санаторно-курортний лікувальний центр «Шкло», ОСОБА_1 був звільнений з посади машиніста (кочегара) котельні 4 розряду за угодою сторін, п.1 ст.36 КЗпП України.

З довідки №102 від 05.12.2022 виданої ДП «Санаторно-курортний лікувальний центр «Шкло» встановлено, що станом на 05.12.2021 заборгованість (не виплата) заробітної плати перед ОСОБА_1 складає 117878,99 грн.

Судовим наказом Яворівського районного суду Львівської області від 14.02.2023 у справі 944/778/23 стягнуто з Державного підприємства «Санаторно-курортний лікувальний центр «Шкло» в користь ОСОБА_1 , нарахованої, проте не виплаченої заробітної плати в розмірі 117878,99 грн.

Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до положень ст.13 КЗпП України, колективний договір може передбачати додаткові порівняно з чинним законодавством і угодами гарантії, соціально-побутові пільги.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про оплату праці», форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами.

Відповідно до статті 117 КЗпП України, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач.

Крім цього, згідно довідки про доходи №102 від 05 грудня 2022 року ДП «Санаторно-курортний лікувальний центр «Шкло», нарахована ОСОБА_1 , заробітна плата за останні два календарні місяці роботи, що передують дню звільненню: за січень 2022 року становила - 10354,28 грн., за березень 2022 року становила - 9571,90 грн.

Кількість відпрацьованих робочих днів за 2 останні місяці роботи, що передують дню звільненню (у відповідності до Листа Міністерства економіки України №47-03/520 від 12 серпня 2021 року «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2022 рік»), становить 41 день, що включає 19 днів - у січні 2022 року та 22 дні - у березні 2022 року.

Із цього слідує, що середньоденна заробітна плата за цей період становить 486,00 грн (розмір зарплати за останні два місяці роботи в сумі 19926,18 грн*41 відпрацьований робочий день за останні два місяці роботи, що передують звільненню).

Кількість робочих днів затримки розрахунку із заробітної плати за період з 11 квітня 2022 року (наступний день після звільнення) по 26 грудня 2022 року (строки, що визначені ст.117 К3пП України) у відповідності до Листа Міністерства економіки України N 47-03/520 від 12 серпня 2021 року «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2022 рік» становить 180 днів (з 11 квітня 2022 року - 15 днів, травень 2022 року - 20 днів, червень 2022 року - 20 днів, липень 2022 року - 21 день, серпень 2022 року - 22 дні, вересень 2022 року - 22 дні, жовтень 2022 року - 20 днів, листопад 2022 року - 22 днів, грудень 2022 року - 18 днів).

Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11 квітня 2022 року по 26 грудня 2022 року становить - 87480,00 грн (486,00грн (розмір середньоденної зарплати) * 180 днів (строки, що визначені ст. 117 К3пП України).

Таким чином, загальний розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить суму у розмірі 87480 гривень.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Частиною 1 ст. 117 КЗпП України визначено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. А у разі невиконання такого обов`язку виникають передбачені статтею 117 КЗпП України правові підстави для застосування матеріальної відповідальності.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Таке роз`яснення цієї норми права, крім наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України надав і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень ст. 233 КЗпП України взаємозв`язку з положеннями ст.117, 237-1 цього Кодексу.

При цьому, визначальним для доведення позову є такі юридично значимі обставини: невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Обставини дотримання трудового законодавства при звільненні працівника в силу ст.12, 81 Цивільного процесуального кодексу України та норм КЗпП України має довести саме роботодавець.

Однак відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов, також не надав доказів того, що ним здійснено всі залежні від нього заходи, для проведення розрахунку з позивачем, яка була звільнена з роботи, у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників.

В цьому контексті також необхідно врахувати, що працівник є слабшою, ніж роботодавець, стороною у трудових правовідносинах.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Враховуючи наведене, відповідач повинен виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку, оскільки не провів з працівником розрахунку в день звільнення.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, визначеними «Порядком обчислення середньої заробітної плати», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Згідно з нормами зазначеного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Суд погоджується із наданим позивачем розрахунком, згідно з яким середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 486,00 грн, а кількість робочих днів затримки розрахунку із заробітної плати за період з 11 квітня 2022 року (наступний день після звільнення) до 26 грудня 2022 включно (шість місяців після звільнення) відповідності до роз`яснення Міністерства соціальної політики України від 19 серпня 2021 року «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2022 рік» та Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2136, становить 180 днів.

Відповідно, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11 квітня 2022 року до 26 грудня 2022 року включно становить 87480 грн (486*180), без врахування податків та інших обов`язкових платежів.

При цьому, суд зазначає, що ч.1 ст.117 КЗпП України з 19 липня 2022 року діє в новій редакції відповідно до змін, внесених Законом України № 2352-IX від 01 липня 2022 року, якими встановлено обмеження шістьома місяцями строку, за який виплачується середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з роботи.

Таким чином, законодавець, встановивши обмеження щодо виплати роботодавцем працівнику сум середнього заробітку за час затримки терміном у шість місяців, закріпив на законодавчому рівні застосування принципів розумності, справедливості та пропорційності під час вирішення вказаної категорії трудових спорів, про необхідність застосування яких зазначила Велика Палата Верховного суду в постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц.

Враховуючи наведені вище обставини справи, норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та висновки суду касаційної інстанції, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та з стягнути з ДП «Санаторно-курортний лікувальний центр «Шкло» на користь ОСОБА_1 87480 грн середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати.

Згідно з ч.1 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання позовної заяви ОСОБА_1 сплатила судовий збір в розмірі 1073,60 грн. Судовий збір сплачено в розмірі, встановленому ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки суд ухвалив рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з ДП «Санаторно-курортний лікувальний центр «Шкло» слід стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати із сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 264, 263-265, 273, 354 ЦПК України,суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Санаторнокурортний лікувальний центр «Шкло» про стягнення середнього заробітку за час затримки заробітної плати задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Санаторно-курортний лікувальний центр «Шкло» в користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати в розмірі 87480 (вісімдесят сім тисяч чотириста вісімдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з Державного підприємства «Санаторно-курортний лікувальний центр «Шкло» в користь ОСОБА_1 1073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 копійок судових витрат із сплати судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 жовтня 2023 року.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач Державне підприємства «Санаторно-курортний лікувальний центр «Шкло», , юридична адреса: вул.Курортна,1 смт Шкло Яворівського району Львівської області.

Суддя І.М.Матвіїв