СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 6/759/352/23
ун. № 2-1007-1/2009
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Твердохліб Ю.О.,

за участю секретаря судового засідання Вінцковської О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання головного державного вионавця Соколової Ю.С. Святошинського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Міністерства юстиції України Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про оголошення розшуку боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ

У вересні 2023 року головний державний вионавець Соколова Ю.С. Святошинського ВДВС у м.Києві Міністерства юстиції України Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) звернувся до суду з поданням про оголошення розшуку боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Подання мотивоване тим, що на примусовому виконанні Святошинського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Міністерства юстиції України Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебуває виконавче провадження перебуває виконавчий лист за № 2-1007-1/2009 виданий 08.09.2008 року Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини, за яким державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 та встановлено боржнику строк для добровільного його виконання. У боржника станом на 01.09.2023 року наявна заборгованість по аліментах у сумі 464 204,18 грн. Від добровільного порядку виконання судового рішення боржник ухиляється, на день складання подання рішення суду боржником не виконується. Враховуючи наявність невиплаченої заборгованості, складність виконання судового рішення та неможливість встановити місцезнаходження боржника, просить суд задовольнити подання.

Відповідно по протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.09.2023 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О.

Святошинський відділ державної виконавчої служби у м.Києві Міністерства юстиції України Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) свого представника у судове засідання не направив, у прохальній частині подання просять розглядати справу без участі державного виконавця.

Боржник про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дослідивши надані докази, вважає, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» визначено перелік заходів щодо примусового виконання рішення суду одним із яких є розшук боржника.

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 ЦПК України, розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місця знаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Розшук боржника, його майна, розшук дитини за виконавчим документом про відібрання дитини врегульовано положеннями ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження».

У разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Перед зверненням до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника фізичної особи або дитини державний виконавець вживає заходів, спрямованих на встановлення фактичного місцезнаходження боржника фізичної особи або дитини щодо: отримання відповіді на запит від відповідних територіальних органів МВС України щодо місця реєстрації особи; отримання інформації від учасників виконавчого провадження та інших осіб, у тому числі усно (в такому випадку отримана інформація відображається в акті державного виконавця), про можливі місця перебування боржника; перевірки наявності боржника за можливими місцями його перебування, встановленими під час проведення виконавчих дій; отримання інформації щодо місця роботи боржника; отримання інформації про боржника з інших джерел.

Згідно ст. 438 ЦПК України розшук боржника або дитини оголошується за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Витрати, пов`язані з розшуком боржника, майна боржника та його зберіганням, дитини за виконавчими документами про відібрання дитини, стягуються з боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Підставою для звернення виконавця до суду з поданням про розшук боржника, є відсутність відомостей про місце перебування та проживання боржника-фізичної особи. Виконавцем здійснюється перевірка місця проживання боржника, місце реєстрації - якщо вони відрізняються. Про встановлення факту відсутності боржника за місцем реєстрації (проживання) складається акт. Додатково здійснюється перевірка майнового стану, надсилаються запити про встановлення факту працевлаштування та отримання доходів.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на момент винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Таким чином, боржник повинен бути повідомлений про відкриття виконавчого провадження з метою реалізації своїх прав та зобов`язань у виконавчому провадженні.

Як вбачається з матеріалів подання та доданих до нього документі виконавчим листом № 2-1007-1 від 08.04.2009 року, виданим Святошинським районним судом м.Києва стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі 1/4 частини щомісячно, на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 12.02.2009 і до повноліття дитини.

28.09.2009 року відкрито виконавче провадження по виконанню вищевказаного виконавчого листа.

Згідно довідки розрахунку заборгованості від 14.09.2023 року ВП № НОМЕР_1 заборгованість станом на 01.09.2023 року по сплаті аліментів становить 464 204,18 грн.

Державним виконавцем не надано доказів отримання повідомлень боржником та постанови про відкриття провадження, тобто, що боржнику відомо про наявність виконавчого провадження № НОМЕР_1.

11.08.2020, 05.06.2018 року складені акти державними виконавцями згідно яких: виходом державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 боржника та майно, що належить йому на праві власності не розшукано.

Вказані акти були предметом дослідження судом та ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23.09.2020 року у задоволенні подання про оголошення у розшук ОСОБА_1 відмовлено.

14.09.2023 року складено акт старшим державним виконавцем Лукашовою О.М. згідно якого: виходом державного виконавця за адресою: АДРЕСА_2 , боржника та майно, що належить йому на праві власності не розшукано. При цьому в акті не зазначено номер квартири боржника, акт не містить відомостей щодо опитаних осіб про місце перебування боржника.

Державним виконавцем не надано суду належних та допустимих доказів звернення до Державної реєстраційної служби України з метою отримання відомостей щодо зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання/перебування боржника.

Також, у матеріалах подання відсутні будь-які докази, щодо перевірки виконавцем відомостей стосовно перебування боржника в закладах охорони здоров`я, кримінально-виконавчих установах, що має значення для вирішення питання про оголошення у розшук боржника.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що виконавець не подав до суду достатніх і достовірних доказів про відсутність відомостей щодо місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи, а також доказів, які підтверджували б вичерпність заходів, вжитих державним виконавцем щодо встановлення місця знаходження боржника, хоча це є його обов`язком, що може призвести до безпідставного оголошення розшуку ОСОБА_1 , чим будуть порушені його права.

Між тим, слід зазначити, що відмовляючи у задоволенні подання, суд виходить також з того, що розшук боржника є суттєвим втручанням у приватне життя особи у розумінні ст. 8 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, і тому має бути легітимним, виправданим та пропорційним цілям, які мали бути досягнуті. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), висловлену у п. 33 рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України», за яким будь-яке втручання у право особи на повагу до її приватного та сімейного життя становитиме порушення статті 8 Конвенції, якщо воно не здійснювалося «згідно із законом», не переслідувало легітимну ціль та було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було пропорційним цілям, які мали бути досягнуті.

Тому, в задоволенні подання головного державного вионавця Соколової Ю.С. Святошинського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Міністерства юстиції України Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про оголошення розшуку боржника ОСОБА_1 необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 438 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання головного державного вионавця Соколової Ю.С. Святошинського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Міністерства юстиції України Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про оголошення розшуку боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду

Суддя Ю.О. Твердохліб