Справа № 946/6244/23
Провадження № 2/946/2993/23
02 листопада 2023 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого - судді Баннікової Н.В.,
за участю секретаря Узун К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ізмаїл в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Керівника Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства в Одеській області (Одеський рибоохоронний патруль) до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої навколишньому природному середовищу незаконним зайняттям рибним промислом,-
17.08.2023 року Керівник Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства в Одеській області (Одеський рибоохоронний патруль) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої навколишньому природному середовищу незаконним зайняттям рибним промислом, у вигляді збитків, нанесених Державі Україна у розмірі 145 350,00 грн. на користь держави Україна фонду охорони навколишнього природного середовища Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства в Одеській області (Одеський рибоохоронний патруль). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 09.04.2022р. о 08.00 год., на озері Катлабух в районі с. Утконосівка Ізмаїльського району Одеської області ОСОБА_1 здійснив незаконний вилов риби: лящ у кількості 72 шт., судак у кількості 3 шт., сазан у кількості 3 шт., карась у кількості 3 шт., забороненими знаряддями лову- лісковою сіткою у кількості 1 шт., не маючи на це спеціального дозволу на право здійснення любительського та спортивного рибальства, діючи всупереч ст. 63 Закону України « Про тваринний світ» та с.3.14. Правил любительського і спортивного рибальства. Згідно опису вилучених знарядь лову, транспортних засобів, водних біоресурсів та іншого майна, провідним державним інспектором Чорноморського рибоохоронного патруля у Делегіоза І.О. було вилучено сітку ліскову у кількості 1 шт., білого кольору, вічко 60 мм, висотою 5 м, довжиною 150м, а також рибу лящ у кількості 72 шт., судак у кількості 3 шт., сазан у кількості 3 шт., карась у кількості 3 шт. Своїми діями ОСОБА_1 спричинив збитки рибним запасам України, згідно Таксам обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування(збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» від 21.11.2011 №1209 ( зі змінами), заподіяно шкоду у розмірі 145 350 грн. Станом на даний час сума збитків у розмірі 145 350 грн. ОСОБА_1 - не сплачена. Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13 липня 2022 року у справі № 946/4156/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 Кодексу України про адміністративні правопорушення (грубе порушення правил рибальства), та призначено покарання. Вищевказана постанова Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області в апеляційного порядку не оскаржувалась та 26.07.2022 набрала законної сили.
Представником позивача позовна заява була підтримана.
Відповідач ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, тому суд відповідно до ч.1 ст.280, ч.4 ст.223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи представника позивача.
За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ст.129 Конституції України, ст.ст.12,81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.
Так, постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13 липня 2022 року у справі № 946/4156/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 Кодексу України про адміністративні правопорушення (грубе порушення правил рибальства), та призначено покарання. Постанова Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області в апеляційного порядку не оскаржувалась та 26.07.2022 набрала законної сили.
Судом встановлено, що 09.04.2022р. о 08.00 год., на озері Катлабух в районі с. Утконосівка Ізмаїльського району Одеської області ОСОБА_1 здійснив незаконний вилов риби: лящ у кількості 72 шт., судак у кількості 3 шт., сазан у кількості 3 шт., карась у кількості 3 шт., забороненими знаряддями лову- лісковою сіткою у кількості 1 шт., не маючи на це спеціального дозволу на право здійснення любительського та спортивного рибальства, діючи всупереч ст. 63 Закону України « Про тваринний світ» та с.3.14. Правил любительського і спортивного рибальства. Згідно опису вилучених знарядь лову, транспортних засобів, водних біоресурсів та іншого майна, провідним державним інспектором Чорноморського рибоохоронного патруля у Делегіоза І.О. було вилучено сітку ліскову у кількості 1 шт., білого кольору, вічко 60 мм, висотою 5 м, довжиною 150м, а також рибу лящ у кількості 72 шт., судак у кількості 3 шт., сазан у кількості 3 шт., карась у кількості 3 шт. Своїми діями ОСОБА_1 спричинив збитки рибним запасам України, згідно Таксам обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування(збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» від 21.11.2011 №1209 ( зі змінами), заподіяно шкоду у розмірі 145 350 грн. Сума збитків у розмірі 145 350 грн. відповідачем - не сплачена.
Статтею 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», встановлено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.
Відповідно до статті 27 Закону України «Про тваринний світ» У порядку загального використання об`єктів тваринного світу громадянам, у випадках, передбачених законодавством, дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об`єктах загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування.
Згідно статті 25 Закону України «Про тваринний світ» рибальством вважається добування риби та водних безхребетних.На території України відповідно до законодавства може здійснюватися промислове, любительське та спортивне рибальство.
У відповідності до статті 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», яка встановлює об`єкти правової охорони навколишнього природного середовища, зазначено, що державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.
Вина Відповідача у скоєнні правопорушення по заподіянню шкоди державі, підтверджується належними, достатніми та допустимими доказами у справі.
Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Статтею 4 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що природні ресурси України є власністю Українського народу.
Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України, цим та іншими законами України.
Частиною 1 статті 167 Цивільного кодексу України встановлено, що Держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.
Статтею 170 Цивільного кодексу України передбачено, що Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
Відповідно до частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням, є правові відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистими немайновим правом фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За загальними правилами, встановленими ст. 1166 ЦК України, для відшкодування шкоди необхідно: наявність самої шкоди, неправомірність дій (бездіяльності) особи, що її заподіяла, за умови, що її дії були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок, та є вина зазначеної особи.
До того ж, перераховані підстави визнаються загальними, оскільки для виникнення відповідальності їх наявність вимагається в усіх випадках, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Як роз`яснено судам в п. п. 2, 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.92 р. з наступними змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Статтею 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.
Таким чином, відповідач, як особа, яка неправомірними діями нанесла шкоду державній власності, зобов`язаний сплатити суму шкоди нанесеної Державі в розмірі 145 350,00 грн.
Відповідно до частини 2 статті 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», роз`яснення Міністерства юстиції України від 30.05.2003 року №21-14-1297 та листа Верховної Ради України від 17.06.2003 року №06/10-576 від 17.06.2003 року, грошові стягнення за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, зараховуються в повному обсязі до місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди.
Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За правилами ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 167, 170, 1166 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 200, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, -
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Н.В.Баннікова