Справа № 682/1810/22
Провадження № 6/682/43/2023
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 листопада 2023 року

Славутський міськрайонний суд

Хмельницької області у складі:

головуючої судді Мотонок Т. Я.,

секретаря судових засідань Мелашенко О.В.,

боржника ОСОБА_1 ,

представника боржника ОСОБА_2 ,

представника заявника за довіреністю ОСОБА_3 ,

представника заявника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Славута заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Киришко Оксана Вікторівна, заявник: ОСОБА_5 , про визнання виконавчого документа (судового наказу) таким, що не підлягає виконанню у справі № 682/1810/22 про стягнення аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и л а:

26.09.2023 до Славутського міськрайонного суду Хмельницької області надійшла заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Киришко О.В., заявник: ОСОБА_5 , про визнання виконавчого документа (судового наказу) таким, що не підлягає виконанню у справі № 682/1810/22 про стягнення аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування поданої заяви вказано, що 07.10.2022 року Славутським міськрайонним судом було видано судовий наказ, яким задоволено вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі від заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Після постановлення вищезазначеного рішення та набрання ним чинності, а саме 01 жовтня 2022 року ОСОБА_1 стали відомі обставини, що матір дитини проживає більше двох місяців окремо від дитини, не піклується про дитину та не бере участі у вихованні дитини. ОСОБА_1 стало відомо, що матір дитини залишає неповнолітню дочку на довгий період часу та їде в інші міста або країни, де займається власними справами, у зв`язку із чим на підставі усного звернення ОСОБА_1 до служби у справах дітей щодо контролю аліментів на дитину, які він регулярно сплачує було проведено обстеження умов проживання дитини, згідно якого встановлено, що матір дитини була відсутня за місцем проживання, оскільки поїхала до Польщі, залишивши малолітню дитину з бабусею. Під час іншого візиту бабуся ОСОБА_3 комісію до будинку не впустила. Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що ОСОБА_5 не здійснює догляду за своєю малолітньою донькою ОСОБА_6 та витрачає сплачені ОСОБА_1 кошти не за призначенням. Оскільки матір проживає окремо, не опікується донькою, будь-яких витрат на утримання дитини не несе, тому стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 є недоречним та таким, що суперечить фактичним обставинам справи. Матір проживає окремо від дитини та між сторонами існує спір щодо того, хто має право заявляти матеріально-правову допомогу за ст. 160 ЦПК України. За таких обставин ОСОБА_1 та його представник звернулись до суду та просили визнати судовий наказ Славутського міськрайонного суду від 07.10.2022 у справі № 682/1810/22 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 27.09.2023 у даній справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд на 05.10.2023, про що належним чином повідомлено учасників справи.

05.10.2023 розгляд справи було відкладено на 31.10.2023 за клопотанням представника заявника за довіреністю ОСОБА_3

30.10.2023 до суду надійшли письмові заперечення від ОСОБА_4 , представника заявника ОСОБА_5 , в яких представник вказує, що заява не містить достатніх та належних доказів, які могли б стати підставою для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню. Обставини, які наведені в заяві, не є підставами для її задоволення. Судовий наказ у справі № 682/1810/22 набрав законної сили, а тому є обов`язковим до виконання.

30.10.2023 ОСОБА_3 , представник ОСОБА_5 на підставі довіреності, подала заперечення на заяву боржника. Зазначила, що ОСОБА_5 поїхала до іншої країни з метою заробітку, оскільки боржник ОСОБА_1 ухиляється від її утримання та ухиляється від сплати аліментів в повному обсязі.

31.10.2023 розгляд справи було відкладено на 10.11.2023 за клопотанням представника боржника ОСОБА_2

10.11.2023 в судовому засіданні ОСОБА_1 подану заяву підтримав та просив визнати судовий наказ таким, що не підлягає виконанню, оскільки вважає, що ОСОБА_5 витрачає аліменти, які він регулярно сплачує на утримання дитини, не за призначенням, а для власних потреб. На даний час ОСОБА_5 поїхала за кордон, дитина з нею не проживає, то сплачені ним аліменти ОСОБА_5 витрачає для власних потреб. Свій обов`язок по утриманню дитини він усвідомлює, але так як проходить військову службу, проживати з донькою не може. Крім того, зазначив, що ним подано до суду позов про визначення місця проживання дитини з батьком.

Представник ОСОБА_1 , адвокат Киришко О.В., в судовому засіданні підтримала заяву з викладених у ній підстав. Повідомила, що основною підставою для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, є використання ОСОБА_5 аліментів, сплачених ОСОБА_1 , не за призначенням, тобто не для утримання дитини, оскільки ОСОБА_5 на даний час перебуває за кордоном, а дитина залишилась із бабусею. Окрім того, між сторонами існує спір про визначення місця проживання дитини, який станом на день розгляду цієї заяви не вирішено.

ОСОБА_3 , представник ОСОБА_5 за довіреністю, в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви. Повідомила, що її дочка ОСОБА_5 дійсно перебуває за кордоном на заробітках, оскільки зобов"язана утримувати свою дитину, тому дитина тимчасово проживає із нею ( бабусею). Картка, на яку зараховують сплачені ОСОБА_1 аліменти, також знаходиться у неї( бабусі) і всі кошти витрачаються виключно на утримання дитини.

ОСОБА_4 , представник ОСОБА_5 , просив суд відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , оскільки заява про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню повинна подаватися та розглядатися в порядку VI ЦПК України " Процесуальні питання, пов"язанні з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів ( посадових осіб)", де є визначений перелік за яких виконавчий документ може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, і не пов"язаний з процедурою доказування позовного провадження. Подана боржником заява не містить достатніх та належних доказів, які могли б стати підставою для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню. Судовий наказ про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на утримання малолітньої доньки набрав законної сили, а тому є обов`язковим до виконання.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07.10.2022 року Славутським міськрайонним судом було видано судовий наказ, яким задоволено вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі від заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10).

Згідно зі статтею 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК, судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Таким чином, особливістю наказного провадження в розрізі аліментних вимог є виключно: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину 1/4, на двох дітей 1/3, на трьох і більше дітей 1/2 від доходу платника аліментів, але не більше ніж 10 прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, а також на дитину у твердій грошовій сумі у розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; можливість їх розгляду лише за відсутності спору про батьківство/материнство та за відсутності підстав для залучення інших зацікавлених осіб.

При вирішенні питання про видачу судового наказу, судом було встановлено, що форма і зміст заяви про видачу судового наказу відповідали нормам ст. 163 ЦПК України.

Крім того суд звертає увагу, що під час розгляду вимог у порядку наказового провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті (п. 7 ч. 1 ст. 168 ЦПК України).

Статтею 173 ЦПК України передбачено, що суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Крім того, як вбачається з висновку Верховного Суду від 16 січня 2018 року у справі №755/15479/14-ц, підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Таким чином, до підстав для невиконання рішення суду (визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню), відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Згідно з ч. 5 ст. 11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Статтею 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

У справі «Soering vs UK» Європейський суд визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Судовий захист прав особи, як і діяльність суду, не може вважатися ефективним, якщо рішення суду не буде виконано або виконано неналежним чином і без подальшого контролю суду за їх виконанням.

Суд звертає увагу боржника на те, що обоє батьків зобов`язані утримувати дитину незалежно від того з ким проживає дитина.

Спір між батьками про місце проживання дитини розглядається в порядку позовного провадження.

Станом на день винесення судового наказу 07.10.2022 року дитина проживала разом із матір"ю, що не заперечується сторонами.

Станом на день розгляду даної заяви 10.11.2023 року будь-які рішення суду про визначення місця проживання дитини з батьком чи перебування дитини на утриманні батька відсутні.

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що підстави для визнання вищевказаного судового наказу таким, що не підлягає виконанню, відсутні, у зв`язку із чим у задоволенні даної заяви необхідно відмовити.

При цьому суд роз`яснює, що у відповідності до ч. 7 ст. 170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу, боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно з ч. 8 ст. 170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до п.п. 4 і 5 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 260, 432, 435 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Киришко Оксана Вікторівна, заявник: ОСОБА_5 , про визнання виконавчого документа ( судового наказу) таким, що не підлягає виконанню у справі № 682/1810/22 про стягнення аліментів на утримання дитини відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та проголошено: 15.11.2023 року

Суддя Мотонок Т. Я.