Справа № 589/4339/22
Провадження № 2/589/580/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2023 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Прачук О. В.,

за участю секретаря судового засідання Антошко Т. А.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,

- про зменшення розміру аліментів, що стягуються на дитину

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги мотивує тим, що згідно рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 29.05.2018 року з нього на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

З 17 липня 2021 року позивач перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , з якою виховує малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку з тим, що після прийняття Шосткинським міськрайонним судом рішення, у нього змінився сімейний стан, з`явилась на утриманні дружина та донька, яка проживає разом з ними та перебуває на їхньому спільному утриманні, тому відповідно і виросли щомісячні витрати.

Посилаючись на зміну свого матеріального та сімейного стану, позивач просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача на утримання доньки ОСОБА_3 з 1/3 на 1/4 частину від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

10 травня 2023 року до суду надійшов відзив від відповідача на позовну заяву. Не погоджуючись з позовними вимогами, ОСОБА_2 зазначила, що твердження позивача щодо матеріального утримання доньки його нової дружини не доводять факту зміни його сімейного стану, оскільки дитина має рідного батька та матір, які за законом повинні утримувати свою дитину. Крім того, доказів, того, що на утриманні позивача перебувають його нові члени сім`ї не надано. Відповідачка сама займається вихованням та навчанням доньки, яка повністю знаходиться на її утриманні, позивач ухиляється від виконання своїх обов`язків, не піклується про розвиток дитини, її навчання, має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 85 487 грн 54 коп. Тому просить суд відмовити позивачу в задоволенні його позовної заяви.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, вказані в позовній заяві. Додатково зазначив, що у нього змінився сімейний стан, оскільки з`явилась нова сім`я, утримує доньку дружини, хоча вона йому і не рідна. З власною донькою йому не дають ні бачитися, ні спілкуватися. Крім цього, зазначив, що змінився рівень доходів в зв`язку з війною, офіційно не працює, тому дуже складно утримувати двох дітей. Щодо заборгованості по аліментам вперше чує, оскільки у відділі ДВС йому роз`яснили, що він повинен сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частка від розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому він так і сплачував, про заборгованість йому нічого не говорили.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причину неявки суд не сповістила.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, приходить до наступного:

В судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено що згідно рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 29.05.2018 року у справі № 589/819/18, залишеним постановою Апеляційного суду Сумської області від 13.09.2018 без змін, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. (а.с.4-5)

Із свідоцтва про шлюб вбачається, що 17 липня 2021 року Шосткинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шосткинському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), за актовим записом № 188 був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .(а.с.6)

З довідки про склад сім`ї, виданої ПП «ЖЕД-1» від 22.11.2022, вбачається, що позивач зареєстрований разом з дружиною та її донькою за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.7)

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначені: ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . (а.с.8)

Ч. 1 ст. 141 СК України визначено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Ч. 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Позивач просить зменшити визначений судом розмір аліментів у спосіб зменшення граничного мінімального розміру аліментів, які стягують на утримання дітей, посилаючись на ст. 192 СК України.

Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України та пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Отже, зменшення розміру аліментів можливе при настанні певних умов, доведення яких є підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів.

Під час розгляду справи достатніх підстав суд для перегляду розміру аліментів не встановив.

При вирішенні заявленого позову суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19, відповідно до якого зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміну розміру аліментів. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Слід зазначити, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з укладенням шлюбу. Разом з тим, позивач працездатний, має задовільний стан здоров`я, дружина ОСОБА_4 також є особою працездатного віку, будь-яких інших доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання дитини позивач не надав. Загальний розмір стягнутих з нього аліментів не перевищує граничний розмір (70 відсотків згідно ч.3ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження», а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів.

Суд також враховує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, а особливо на перших роках її життя, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку матір, яка самостійно утримує доньку, піклується про її фізичний та духовний розвиток та робить все можливе для створення належних умов для її життя. Значну увагу відповідачка приділяє здобуття донькою освіти, що також потребує значних коштів. Навчання дитини сплачує матір, що підтверджується рахунками. (а.с.38,39,40,41,42,43,44,45,46,47,48,49,50,51,52,53,54,55,56,57) .

Зважаючи на вищевикладене, на інтереси дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення, суд вбачає відсутність правових підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача на утримання дитини,.

На підставі вищевказаного, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 4, 6, 12, 13, 76-81, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження. У разі оскарження рішення, якщо воно не було скасовано, воно набирає законної сили після перегляду справи апеляційним судом.

Повне рішення складено 23.08.2023.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області О.В.Прачук