ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 607/19939/20

провадження № 61-8522св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Київській області,

треті особи: Великоберезовицька селищна рада Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Вербицьким Романом Анатолійовичем, на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 грудня 2022 року у складі судді Ромазана В. В. та постанову Тернопільського апеляційного суду від 17 травня 2023 року у складі колегії суддів: Шевчук Г. М.,Бершадської Г. В., Костіва О. З.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області (далі - ГУ Держгеокадастру в Київській області), треті особи: Великоберезовицька селищна рада Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання протиправним та скасування висновку про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Позовна заява мотивована тим, що 26 липня 2018 року вона звернулась до Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0400 га у власність для індивідуального садівництва, яка розташована в межах села Петриків Тернопільського району Тернопільської області. Оскільки її заява не була розглянута, з урахуванням вимог статей 116, 118, 121, 122 ЗК України, вона замовила у ТзОВ «Регіональний земельно-кадастровий центр «Галицькі землі» проект землеустрою, про що повідомила сільську раду.

Петриківська сільська рада повідомила, що прийнятим рішенням їй було відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Як їй стало відомо, на спірну земельну ділянку було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою ОСОБА_2 , проєкт якого було погоджено на підставі висновку Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 28 березня 2019 року № 3178/82-19 із зазначенням складу угідь пасовища, загальною площею 0,0359 га.

Однак, відповідачем при цьому не враховано, що розробка проекту землеустрою згідно з рішенням Петриківської сільської ради передбачає надання дозволу ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за рахунок земель сільськогосподарського призначення - ріллі. Спірна земельна ділянка кадастровий номер :02:001:3165, площею 0,0359 га, що знаходиться в с. Петриків Тернопільського району Тернопільської області, на момент надання оскаржуваного висновку, була сформованою та була об`єктом цивільних прав, могла виступати предметом договірних правовідносин. За цільовим призначенням, вказана земельна ділянка належала до земель сільськогосподарського призначення у складі угіддя - пасовище.

ОСОБА_2 , отримавши рішення Петриківської сільської ради від 31 серпня 2018 року №1193, яким останньому надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 0,0428 га, для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення - рілля, в межах населеного пункту, звернувся до ТзОВ «СМП Геодезія» для розробки проекту землеустрою.

Паперовий примірник проекту землеустрою містить інформацію про те, земельна ділянка сільськогосподарського призначення, за складом угідь належить до ріллі, а електронний - пасовища.

Позивач вказувала, що посадова особа розробника проекту, яка засвідчувала за допомогою кваліфікованого електронного підпису, який підтверджує його відповідність оригіналу діяла з порушенням правової процедури, яка регламентована частиною четвертою статті 186-1 ЗК України, пунктами 2-6 та 17 Тимчасового порядку взаємодії між територіальним органами Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру на період реалізації пілотного проекту із запровадження принципу екстериторіальності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31 серпня 2016 року № 580 «Деякі питання реалізації пілотного проекту із запровадження принципу екстериторіальності погодження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки територіальними органами Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру».

Державний експерт Головного управління Держгеокадастру у Київській області, в імперативному порядку, мав відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 .

Зазначала, що у рішенні Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року в справі № 500/2239/19, суд дійшов висновку, що всупереч вимогам Закону України «Про місцеве самоврядування» та Закону України «Про виконавче провадження» Петриківською сільською радою не вчинено дій щодо належного виконання рішення суду у справі № 500/296/19, зокрема, щодо повторного розгляду заяви ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність, площею 0,0359 га для індивідуального садівництва (проект рішення сільської ради щодо ОСОБА_1 підготовлено не було, відповідно і на розгляд пленарних засідань такий не подавався). Під час надання погоджувального висновку відповідачем не враховано процедури зміни цільового призначення земель комунальної власності, що призвело до самовільної зміни цільового призначення земельної ділянки та порушення прав позивачки, як рівноправного учасника земельних правовідносин, який дотримався законодавчих процедур для отримання земельної ділянки у власність.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просила суд:

- визнати протиправним та скасувати висновок Головного Управління Держгеокадастру у Київській області від 28 березня 2019 року № 3178/82-19 про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 грудня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що висновок Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 28 березня 2019 року № 3178/82-19 про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 не є кінцевим (остаточним) рішенням органу владних повноважень та не породжує правових наслідків, отже, останній не може порушувати будь-які права. Також суд зазначив, що обраний позивачем спосіб захисту (оскарження висновку відповідача) не усуває юридичний конфлікт та сам по собі не сприяє ефективному відновленню свого порушеного права, та є неефективним.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 17 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 грудня 2022 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що районний суд дійшов правильного висновку про те, що оспорюваний висновок є документом, з урахуванням якого приймається відповідне рішення органом місцевого самоврядування - сільської (міської) ради, відтак, він вичерпав свою дію фактом його виконання, шляхом прийняття органом місцевого самоврядування, а саме Петриківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області рішення від 27 вересня 2019 року № 1938, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0359 га у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за адресою: с. Петриків Тернопільського району Тернопільської області та передано ОСОБА_2 у власність земельну ділянку площею 0,0359 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: с. Петриків Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер :02:001:3165.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій скасувати та закрити провадження у справі.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У червні 2023 року касаційна скарга надійшла до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 червня 2023 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

У липні 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційні скарги

Касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Вербицьким Р. А., мотивована тим, що висновки судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову є неправильними.

Підставою касаційного оскарження зазначених судових рішень ОСОБА_1 вказує неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, а саме застосування апеляційним судом норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі № 815/1788/15 та постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 500/2606/19, що передбачено пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У липні 2023 року представником ОСОБА_2 - адвокатом Вербіцькою М. В. подано відзив на касаційну скаргу, у якому зазначено про необґрунтованість доводів касаційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та скасування оскаржуваних судових рішень.

Посилається на те, що висновок державної експертизи землевпорядної документації по суті є правовим актом індивідуальної дії, стосується конкретної особи замовника цієї документації підтверджує, що саме ця конкретна документація в момент її експертизи відповідає нормам законодавства. Висновок не встановлює обов`язків чи правил для інших осіб, він не підтверджує і не скасовує право позивача на земельні ділянки, тому позивачка не має права його оскаржувати.

Фактичні обставини, встановлені судами

26 липня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0400 га у власність для індивідуального садівництва, яка розташована в межах с. Петриків Тернопільського району Тернопільської області.

12 вересня 2018 року ОСОБА_1 уклала з ТзОВ «Регіональний земельно-кадастровий центр «Галицькі землі»» договір № 2009/18 на виконання робіт по розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 0,0359 га для індивідуального садівництва за рахунок земель комунальної власності сільськогосподарського призначення (землі, не надані у власність або постійне користування в межах населених пунктів-пасовища) в межах с. Петриків Тернопільського району Тернопільської області та замовила розроблення такого проекту.

24 вересня 2018 року ОСОБА_1 письмово повідомила Петриківську сільську раду Тернопільського району Тернопільської області про замовлення розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0400 га для ведення індивідуального садівництва, що розташована в межах села Петриків Тернопільського району Тернопільської області та долучила до письмового повідомлення договір на виконання робіт по розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Петриківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, листом від 26 вересня 2018 року повідомлено ОСОБА_1 про те, що рішенням сесії від 19 вересня 2018 року № 1292 їй відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0400 га для ведення індивідуального садівництва, що розташована в селі Петриків Тернопільського району Тернопільської області.

02 листопада 2018 року проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 у власність площею 0,0359 га, розроблений ТОВ «Регіональний земельно-кадастровий центр «Галицькі Землі»», пройшов державну експертизу в Головному управлінні Держгеокадастру у Дніпропетровській області та погоджений без зауважень (Висновок про погодження проекту землеустрою від 02 листопада 2018 року № 12610/82-18).

05 листопада 2018 року Відділом у Тернопільському районі Міськрайонного управління у Тернопільському районі та м. Тернополі Головного Управління Держгеокадастру у Тернопільській області сформовано земельну ділянку з присвоєнням кадастрового номера :02:001:3165.

06 листопада 2018 року ОСОБА_1 подала до Петриківської сільської ради на затвердження проект землеустрою та просила надати їй у власність земельну ділянку за кадастровим номером :02:001:3165 для індивідуального садівництва.

16 листопада 2018 року Петриківська сільська рада рішенням № 1437 відмовила у затвердженні проекту землеустрою позивачу щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,0359 га для індивідуального садівництва.

29 листопада 2018 року позивач повторно звернулася до Петриківської сільської ради із заявою про затвердження проекту землеустрою та надання їй у власність земельної ділянки за кадастровим номером :02:001:3165 для індивідуального садівництва, що розташована в межах населеного пункту села Петриків.

Рішенням Петриківської сільської ради від 21 грудня 2018 року № 1471 ОСОБА_1 відмовлено у затвердженні проекту землеустрою.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2019 року у справі № 500/296/19 визнано протиправними та скасовано рішення сьомого скликання тридцять четвертої сесії Петриківської сільської ради Тернопільського району від 19 вересня 2018 року № 1292 про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0400 га у власність для індивідуального садівництва в межах с. Петриків Тернопільського району Тернопільської області; визнано протиправним та скасовано рішення сьомого скликання тридцять сьомої сесії Петриківської сільської ради від 16 листопада 2018 року № 1437 та рішення сьомого скликання тридцять восьмої сесії Петриківської сільської ради від 21 грудня 2018 року № 1471 про відмову ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,0359 га для індивідуального садівництва в межах с. Петриків Тернопільського району, зобов`язано Петриківську сільську раду повторно розглянути заяву позивачки щодо затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність площею 0,0359 га для індивідуального садівництва в межах села Петриків Тернопільського району Тернопільської області.

Постановою Верховного Суду від 18 травня 2022 року постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2019 року у зазначеній справі скасовано в частині відмови ОСОБА_1 в задоволені позову щодо обраного способу захисту та ухвалено нове рішення, яким зобов`язано Петриківську сільську раду затвердити поданий позивачем проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 0,0359 га для індивідуального садівництва в межах села Петриків Тернопільського району Тернопільської області.

Петриківська сільська рада 09 вересня 2019 року рішенням № 1853 повторно відмовила ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Рішенням Петриківської сільської ради № 1193 від 31травня 2018 року за заявою ОСОБА_2 внесено зміни до рішення Петриківської сільської ради від 19 квітня 2018 року № 115, виклавши його в наступній редакції: надати дозвіл ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,0428 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення - пасовища (рілля) в межах населеного пункту.

ТзОВ «СМП Геодезія» на замовлення ОСОБА_2 розробило проект землеустрою на спірну земельну ділянку, кадастровий номер :002:001:3165, який було подано на погодження до органів Держгеокадастру.

Висновком про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 14 березня 2019 року № 4366/32-19, виданим Головним Управлінням Держгеокадастру в Харківській області, ОСОБА_2 відмовлено в погодженні проекту землеустрою.

Надалі Головним Управлінням Держгеокадастру у Київській області складено Висновок від 28 березня 2019 року № 3178/82-19, яким погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, склад угідь - пасовища, загальною площею 0,0359 га, яка знаходиться на території с. Петриків Тернопільського району Тернопільської області ОСОБА_2 .

Проект містить рішення Петриківської сільської ради від 31 травня 2018 року № 1193 про надання дозволу ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення угіддя - пасовища в межах населеного пункту; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями на території Петриківської сільської ради, видану Міжрайонним управлінням Держгеокадастру у Тернопільському районі та м. Тернопіль від 17 грудня 2018 року № 3679/177-18 про те, що згідно з даних Державного земельного кадастру спірна земельна ділянка за кадастровим номером :02:001:3165, площею 0,0359 га, розташована за адресою: с. Петриків Тернопільського району Тернопільської області, відноситься до земель запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам) угіддя пасовища.

Рішенням Петриківської сільської ради від 27 вересня 2019 року № 1938 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0359 га у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення (землі не надані у власність та постійне користування) за адресою: с. Петриків Тернопільського району Тернопільської області. Передано ОСОБА_2 у власність земельну ділянку, площею 0,0359 га, для ведення особистого селянського господарства (землі не надані у власність та постійне користування) за адресою село: Петриків Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер :02:001:3165.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Касаційна ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Вербицьким Р. А., задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Частиною першою статті 81 ЗК України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до пункту «а» частини третьої статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України (чинного на час виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, погодження проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок регулюється статтями 118, 186-1 ЗК України.

Частинами шостою-восьмою статті 118 ЗК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідно до частини десятої, одинадцятої статті 118 ЗК України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Згідно із частинами другою, п`ятою та шостою статті 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об`єкт будівництва або планується розташування такого об`єкта, подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Предметом позовних вимог ОСОБА_1 є визнання протиправним та скасування висновку про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 .

Верховний Суд погоджується з доводами представника ОСОБА_2 - адвоката Вербіцької М. В. про те, що висновок державної експертизи землевпорядної документації по суті є правовим актом індивідуальної дії, оскільки стосується конкретної особи замовника цієї інформації і підтверджує, що саме ця конкретна документація в момент її експертизи відповідає нормам законодавства.

При цьому суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що оспорюваний висновок є документом, з урахуванням якого приймається відповідне рішення органом місцевого самоврядування - сільської (міської) ради, відтак, він вичерпав свою дію фактом його виконання, шляхом прийняття органом місцевого самоврядування, а саме Петриківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області рішення від 27 вересня 2019 року № 1938, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0359 га у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за адресою село Петриків Тернопільського району Тернопільської області та передано ОСОБА_2 у власність земельну ділянку площею 0,0359 га для ведення особистого селянського господарства за адресою село Петриків Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер :02:001:3165.

Суди попередніх інстанцій правильно застосували до спірних правовідносин правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 13 травня 2020 року у справі № 815/1788/15 (провадження № 11-1031апп19) та постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 500/2606/19 (провадження № К/9901/25669/20), отже, доводи заявника в частині неврахування судами правових висновків Верховного Суду у зазначених справах є необґрунтованими та безпідставними.

За змістом статей 15 та 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб відповідно до викладеної у позові вимоги, який не суперечить закону.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 01 серпня 2019 року у справі № 638/14632/14-ц (провадження № 61-12947св18).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так i від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15 (провадження № 14-338цс18), від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18 (провадження № 12-46гс19). Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду (пункт 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19)).

Враховуючи вищевказане, особа, звертаючись із позовом до суду, має право пред`явити таку вимогу на захист свого цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення, і призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Верховний Суд зазначає, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в пункті 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19), пункті 50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20).

Оскільки оспорюваний висновок не є остаточним рішенням органу владних повноважень та не породжує правових наслідків, про що правильно зазначили суди попередніх інстанцій, він не може порушувати будь-які права позивача.

Ураховуючи, що захисту підлягає тільки реально порушене право, вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування висновку про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 не призведе до захисту або відновлення порушених речових прав позивача у зв`язку з відсутністю порушеного права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають, то колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

З огляду на те, що касаційна скарга залишається без задоволення, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Вербицьким Романом Анатолійовичем, залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 грудня 2022 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 17 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

Г. В. Коломієць

Д. Д. Луспеник