КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження № 22-ц/824/4609/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року м. Київ

Справа № 359/10201/21

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Рейнарт І.М.

за участю секретаря судового засідання Кравченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2022 року, ухвалене у складі судді Борця Є.О.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Бориспільської міської ради про стягнення моральної шкоди,

встановив:

У жовтні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача виконавчого комітету Бориспільської міської ради про стягнення моральної шкоди в розмірі 1000000 гривень.

Позов обґрунтовує тим, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року було визнано протиправною бездіяльність виконавчого комітету Бориспільської міської ради, що полягала в ненаданні позивачу публічної інформації на його запит від 6 березня 2021 року, а також у недотриманні п`ятиденного строку для надання інформації на запит. Крім того, було зобов`язано виконавчий комітет Бориспільської міської ради розглянути запит ОСОБА_1 від 6 березня 2021 року про надання публічної інформації про наявність на території м. Бориспіль вільних земельних ділянок для забудови жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року скасовано рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року в частині визнання протиправною бездіяльності виконавчого комітету Бориспільської міської ради, що полягала в ненаданні позивачу публічної інформації на його запит від 6 березня 2021 року, а також в частині зобов`язання відповідача розглянути запит ОСОБА_1 від 6 березня 2021 року про надання публічної інформації про наявність на території м. Бориспіль вільних земельних ділянок для забудови жилого будинку, господарських будівель і споруд та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні адміністративного позову в частині вказаних вимог. Рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року в частині визнання протиправною бездіяльності виконавчого комітету Бориспільської міської ради, що полягала в недотриманні п`ятиденного строку для надання позивачу інформації на його запит від 6 березня 2021 року залишено без змін.

Позивач ОСОБА_1 посилається на те, що у зв`язку з протиправною бездіяльністю відповідача він зазнав страждання, приниження, негативні емоцій та відчув пригнічений настрій, що негативно вплинув на його самопочуття. Позивач втратив нормальні життєві зв`язки з партнерами та друзями, адже він став менш привітним з ними. У зв`язку з відсутністю емоційного спокою ОСОБА_1 позбавлений можливості повноцінно насолоджуватись життям та працювати. Ці обставини свідчать про те, що йому заподіяна моральна шкода, виникнення якої презюмується у зв`язку з фактом допущення відповідачем неправомірної бездіяльності. Враховуючи тривалість та глибину душевних страждань, яких зазнав позивач, заподіяну йому моральну шкоду оцінив в розмірі 1 000 000 гривень.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, позивач ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що протиправними діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яка полягає у стражданні та приниженні, негативних емоціях та відчутті пригніченого настрою, що негативно вплинуло на його погане самопочуття, яких він зазнав внаслідок протиправних дій. Порушення його прав з боку суб`єкта владних повноважень викликало у позивача негативні емоції, внаслідок чого погане самопочуття, пригнічений настрій. Завдана шкода спричинила у нього негативні переживання, стан постійної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасову відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, знижений і нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи, побоювання про майбутній стан здоров`я. Завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях та приниженні честі та гідності з тих підстав, що йому довелося присвятити багато свого часу, творчої енергії та сил на захист порушеного права.

Вказує, що йому притаманні особливо розвинуте емоційне сприйняття дійсності та почуття справедливості, а тому нехтування відповідачем під час здійснення розгляду його запиту порушило його законні права, сприймалося ним як прояв образи з боку відповідача, що призвело до сильного психологічного дискомфорту, погіршення самочуття, емоційного хвилювання. Внаслідок протиправних дій відповідача було порушено стан душевної рівноваги, для відновлення якого позивачу доводилося докладати додаткові вольові та психологічні зусилля, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості повноцінно насолоджуватися життям, працювати, для чого потрібен виважений стан емоційного спокою.

Звертає увагу, що він є учасником бойових дій, в зоні АТО та ООС перебував понад 2 роки, що підтверджується відповідними довідками про безпосередню участь. Крім того, судом не було враховано практику Європейського суду з прав людини та аналогічну практику в схожих справах.

У відзиві на апеляційну скаргу голова виконавчого комітету Бориспільської міської ради - Борисенко В., вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим, прийнятим з дотримання норм матеріального та процесуального права, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін. Вказує, що адміністративним судом не визнано жодних дій (бездіяльності) Виконавчого комітету Бориспільської міської ради незаконними, що у свою чергу свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди.

В судовому засіданні представник відповідача Лосінець Д.Ф. заперечував проти доводів апеляційної скарги позивача, просив рішення залишити без змін, підтримав відзив на апеляційну скаргу.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за його відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, вислухавши думку представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту мотивувальної частини постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року вбачається, що виконавчий комітет Бориспільської міської ради прострочив надання відповіді на запит позивача на 19 днів. За внутрішнім переконанням суду не є очевидним, що допущення відповідачем означеної бездіяльності само по собі спроможне завдати ОСОБА_1 душевні переживання, моральні страждання та втрату емоційного спокою. Тому тягар доведення заподіяння моральної шкоди покладається на позивача. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України ОСОБА_1 не подав жодного доказу, а також не заявив клопотання про допит жодного свідка для підтвердження заподіяння йому моральної шкоди.

Крім того, зі змісту резолютивної частини пред`явленого позову вбачається, що заподіяну моральну шкоду позивач визначив в розмірі 1000000 гривень. Очевидно, що такий великий розмір моральної шкоди не є співрозмірним сутності допущеного відповідачем протиправного діяння, що полягає лише в незначному простроченні надання відповіді на запит. Ці обставини свідчать про те, що, заявляючи вимогу про стягнення моральної шкоди в розмірі 1000000 гривень, ОСОБА_1 допускає зловживання правом на звернення до суду в розумінні ч.3 ст.13 ЦК України. З огляду викладене, суд вважав, що підстави для стягнення з виконавчого комітету Бориспільської міської ради на користь позивача моральної шкоди, тим більше в розмірі 1000000 гривень, відсутні.

Виходячи з наявних у матеріалах справи, досліджених судом першої інстанції письмових доказів, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року визнано протиправною бездіяльність виконавчого комітету Бориспільської міської ради, що полягала в ненаданні ОСОБА_1 публічної інформації на його запит від 6 березня 2021 року, а також у недотриманні п`ятиденного строку для надання інформації на запит. Крім того, було зобов`язано виконавчий комітет Бориспільської міської ради розглянути запит позивача від 6 березня 2021 року про надання публічної інформації про наявність на території м. Бориспіль вільних земельних ділянок для забудови жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с.24-28).

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року скасовано в частині визнання протиправною бездіяльності виконавчого комітету Бориспільської міської ради, що полягала в ненаданні позивачу публічної інформації на його запит від 6 березня 2021 року, а також в частині зобов`язання відповідача розглянути запит ОСОБА_1 від 6 березня 2021 року про надання публічної інформації про наявність на території м. Бориспіль вільних земельних ділянок для забудови жилого будинку, господарських будівель і споруд. Ухвалено нове судове рішення, яким було відмовлено у задоволенні адміністративного позову в частині вказаних вимог.

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року, зокрема, в частині визнання протиправною бездіяльності виконавчого комітету Бориспільської міської ради, що полягала в недотриманні п`ятиденного строку для надання позивачу інформації на його запит від 6 березня 2021 року, - залишено без змін (а.с.18-23).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що у зв`язку з протиправною бездіяльністю відповідача він зазнав страждання, приниження, негативні емоцій та відчув пригнічений настрій, що негативно вплинув на його самопочуття. Позивач втратив нормальні життєві зв`язки з партнерами та друзями, адже він став менш привітним з ними. У зв`язку з відсутністю емоційного спокою ОСОБА_1 позбавлений можливості повноцінно насолоджуватись життям та працювати. Ці обставини свідчать про те, що йому заподіяна моральна шкода, виникнення якої презюмується у зв`язку з фактом допущення відповідачем неправомірної бездіяльності. Враховуючи тривалість та глибину душевних страждань, яких зазнав позивач, заподіяну йому моральну шкоду оцінив в розмірі 1 000 000 гривень.

Відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у разі встановлення факту реального заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю державної влади.

Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Положеннями ч.3 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України.

Згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

У постанові Верховного Суду від 06 вересня 2021 року у справі № 296/3139/20 у подібних правовідносинах зроблено висновок про те, що у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. Оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів

на підтвердження понесення моральної шкоди, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди. Сам по собі факт, що визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області щодо нерозгляду клопотання, не свідчить про наявність заподіяння шкоди позивачу.

Подібні висновки містяться, зокрема, в постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 243/5118/19, від 12 квітня 2019 року у справі № 686/10651/18, від 25 листопада 2019 року у справі № 686/22462/18, від 31 липня 2019 року у справі № 686/22133/18 .

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень, виникає за таких умов: наявності моральної шкоди; протиправності поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.

З огляду на вказані норми матеріального права при зверненні з позовом про відшкодування шкоди, завданої фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні такою посадовою особою своїх повноважень, позивач повинен довести не лише протиправність поведінки відповідача, а й факт заподіяння моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Обов`язок доказування в цивільному процесі встановлений статтею 81 ЦПК України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди.

Доказуванню підлягає факт завдання особі моральної шкоди, в чому така моральна шкода знайшла вираз, в якій грошовій формі чи в якій матеріальній формі особа оцінює завдану їй шкоду та з чого вона при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

За змістом висновків Верховного Суду у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 918/203/18 , від 01 березня 2023 року у справі № 757/1480/21, сам по собі факт визнання дій відповідача протиправними при ненаданні відповіді на звернення позивача хоча і створює одну зі складових частин для покладення на відповідача обов`язку відшкодувати моральну шкоду, проте самостійною підставою для відшкодування такої шкоди бути не може.

Саме лише задоволення адміністративного позову не є безумовною підставою для висновку про наявність причинного зв`язку між діями посадової особи суду та заподіяною шкодою. Причинний зв`язок, як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяння збитків, між протиправною поведінкою та шкодою виражається в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. Зокрема, доведенню підлягає, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції обґрунтовано посилався на відсутність доказів того, що бездіяльність відповідача, що полягала в недотриманні п`ятиденного строку для надання позивачу інформації на його запит від 6 березня 2021 року, призвела до моральних страждань та психологічних переживань, втрати нормальних життєвих зв`язків позивача, які б вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя, а тому правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог за недоведеністю.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року встановлено, що ОСОБА_1 звертався до виконавчого комітету Бориспільської міської ради із запитом на отримання публічної інформації від 06.03.2021, в якому просив надати йому інформацію про наявність на території м. Бориспіль вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд з місцями (орієнтирами) розташування.

Факт направлення вказаного запиту на адресу Бориспільської міської ради (поштове відправлення №622) підтверджується фіскальним чеком від 06.03.2021.

При цьому, згідно даних сервісу відстеження поштових відправлень на офіційному веб-порталі національного оператора поштового зв`язку «Укрпошта», поштове відправлення №622 вручено за довіреністю адресату 09.03.2021.

За висновком суду, інформація про наявність земель комунальної та державної власності, що можуть бути використані під забудову або для іншого цільового призначення на території певної адміністративно-територіальної одиниці, відноситься до публічної інформації в розумінні Закону №2939-VI, розпорядником якої є відповідний орган місцевого самоврядування.

Отже, враховуючи наведене вище правове регулювання, зважаючи на відсутність у матеріалах справи доказів розгляду відповідачем запиту від 06.03.2021 про надання публічної інформації щодо наявності на території м. Бориспіль вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Виконавчого комітету Бориспільської міської ради щодо нерозгляду протягом п`ятиденного строку запиту позивача на інформацію.

У постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року, яким рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року в частині визнання протиправною бездіяльності виконавчого комітету Бориспільської міської ради, що полягала в недотриманні п`ятиденного строку для надання позивачу інформації на його запит від 6 березня 2021 року залишено без змін, зазначено, що «колегія суддів вважає підтвердженим факт пропуску п`ятиденного строку надання відповіді відповідачем, незважаючи на твердження про отримання запиту 24.03.2021, а не 09.03.2021. Факт несвоєчасного надання відповіді слід розуміти як бездіяльність.

Ураховуючи викладене, колегія суддів погодилась з висновком суду першої інстанції, що не надавши відповідь на запит у встановлений Законом № 2939-VI п`ятиденний строк, відповідач допустив протиправну бездіяльність, тому захистити порушене право позивача на своєчасне отримання інформації можливо шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача.»

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, встановив у повному обсязі фактичні обставини справи, що мають значення для її вирішення, з урахуванням наданих сторонами доказів у їх сукупності та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки ні наявність моральної шкоди, ні наявність причинного зв`язку між бездіяльністю виконавчого комітету Бориспільської міської ради, що полягала в недотриманні п`ятиденного строку для надання позивачу інформації на його запит від 6 березня 2021 року, та заподіянням позивачу моральної шкоди в розмірі 1 000 000 грн. позивачем не доведено.

Доводи апеляційної скарги щодо не застосування судом першої інстанції практики Європейського суду є безпідставними, оскільки наявність підстав для відшкодування моральної шкоди у кожній конкретній справі різниться з огляду на різні фактичні обставини справи та характер правопорушення і визначається судом за сукупністю передбачених законом обставин, які дають підстави для відшкодування моральної шкоди, враховуючи при цьому ефективність такого розміру відшкодування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

Європейський суд з прав людини у справі «Thoma v. Luxembourg» (Тома проти Люксембургу)» від 29 березня 2001 року використав принцип, за яким сам факт визнання порушеного права є достатнім для справедливої сатисфакції.

За викладених обставин, апеляційний суд вважає, що сам факт задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 , а отже визнання порушеного права, є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції не вбачає належних та достатніх правових підстав для стягнення позивачу моральної шкоди.

Оскільки порушуючи питання про відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті протиправної бездіяльності виконавчого комітету Бориспільської міської ради, що полягала в недотриманні п`ятиденного строку для надання позивачу інформації на його запит від 6 березня 2021 року, позивачем не доведено факту спричинення йому вказаною бездіяльністю моральної шкоди, а ухвалення рішення адміністративним судом про визнання такої бездіяльності відповідача протиправною не встановлює безумовну доведеність усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності, доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Сам факт, який встановлений рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року, залишеним в цій частині постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року щодо про недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит на інформацію, не може бути підставою для відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки не свідчить по спричинення позивачу моральної шкоди в розмірі 1 000 000 грн.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих сторонами письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374 - 376, 381 - 383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду з підстав, визначених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 26 січня 2024 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Рейнарт І.М.