ПОСТАНОВА

Іменем України

06 жовтня 2023 року м. Кропивницький

справа № 941/589/22

провадження № 22-ц/4809/1105/23

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О. Л., Чельник О. І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Савельєвої Тамари Джанібеківни, яка представляє інтереси ОСОБА_2 , на рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 20 грудня 2022 року у складі судді Шаєнко Ю. В. і

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

В червні 2022 року ОСОБА_1 зврнувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та просив стягнути на свою користь з ОСОБА_3 аліменти у розмірі частини його зарбітку, щомісячно, на період навчання, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ОСОБА_1 23-х років.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_2 є батьком позивача.

ОСОБА_1 є учнем у 2021/2022 навчальному році ІІІ классу 4 річному Технікуму логістики Комплексу шкіл № 2 ім . Бартоша Гловацького в м. Тарнобжег.

Позивач не отримує соціальну степендію, практика за професією є безкоштовною. Навчання відбувається на денній формі, а запланований рік закінчення навчання - 2023 рік.

Під час навчання ОСОБА_1 несе витрати на придбання навчально-методичних посібників, підручників, купівлю одягу, харчування, проїзду до місця навчання, власних заробітків не має, а тому потребує матеріальної допомоги батьків.

Оскільки, відповідач, який є особою працездатного віку, матеріальної допомоги на утримання ОСОБА_1 не надає, хоча має можливість, останній звернувся до суду з позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 20 грудня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на період навчання ОСОБА_1 в розмірі однієї чверті всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 12 липня 2022 року і до закінчення терміну навчання, але не довше, ніж до досягнення ОСОБА_1 , 23 років.

Допущено до негайного виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто із ОСОБА_2 судовий збір в сумі 992 грн 40 коп.

Рішення суду мотивовано тим, що під час навчання позивач несе витрати на придбання навчально-методичних посібників, підручників, купівлю одягу, харчування, проїзду до місця навчання, а оскільки навчається на денній формі навчання, власних заробітків не має, відповідно потребує матеріальної допомоги від батьків.

Позивачу бракує коштів, необхідних для підтримки нормальної життєдіяльності, однак, відповідач матеріальної допомоги на утримання позивача не надає, хоча має можливість надавати.

У зв`язку з тим, що відповідач добровільно не надає допомоги на утримання сина, який навчається, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат Савєльєва Т. Д., яка представляє інтереси ОСОБА_2 , просить скасувати рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 20 грудня 2022 року, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та ухвалити нове про стягнення із ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/8 всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 12 липня 2022 року і до закінчення терміну навчання по 2023 рік, але не довше, ніж до досягнення ОСОБА_1 23-х років.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції було ухвалено з істотним порушенням норм матеріально та процесуального права.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

В резолютивній частині рішення взагалі відсутній конкретний термін стягнення аліментів, а довідка про навчання, яка є в матеріалах справи не містить конкретного терміну навчання, гранична дата зазначена 2023 рік і не зазначено дату і місяць.

На підприємство, де працює відповідач, надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження згідно якої стягнення аліментів державний виконавець визначив на свій розсуд до виповнення позивачу 23 років і встановив термін стягнення аліментів до 2027 року, що не відповідає рішенню суду першої інстанції, що свідчить про те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням застосування принципу правової визначеності.

Аліменти у розмірі частини заробітку відповідача, ставить його у скрутне матеріальне становище, проте, відповідач не заперечує щодо фінансової допомоги сину в меншому розмірі.

З вересня 2022 року дружині відповідача ОСОБА_4 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, було поставлено діагноз - пухлина нижньої щелепи (саркома), а значні кошти йшли на її лікування та обстеження.

З липня 2022 року відповідач не отримував зарплату, вимушений був займатися підробітками та взяти кошти у борг для лікування своєї дружини.

Крім того, на утриманні ОСОБА_2 знаходилася його мати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою він проживав після смерті дружини та за яку сплачує комунальні послуги, витрачає кошти на її лікування, купує продукти харчування.

Позивачем не надано будь-яких доказів вартості його навчання, допомоги на його утримання матері, за які кошти і де він проживає, хоча остання має такий же обов`язок як і батько.

Відзив на апеляційну скаргу

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Розгляд справи судом апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 176 ЦПК України, у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, суд вирішив розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

З урахуванням вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , видане 03.06.2004 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського районного управління юстиції м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, батьком позивача є ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 досяг повноліття та є учнем ІІІ класу Комплексу шкіл № 2 імені Бартоша Гловацького чотирьохрічного Технікуму логістики денної форми навчання, що підтверджується довідкою № S.4317.102.2022 від 20.05.2022, виданою Комплексом шкіл № 2 імені Бартоша Гловацького, і потребує матеріальної допомоги, так як не отримує соціальну стипендію і практика за професією є безкоштовною.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції конвенції про захист правлюдини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Обґрунтовуючи підстави апеляційної скарги, ОСОБА_2 посилався на те, що він не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи в суді першої інстанції.

Ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом (частина перша статті 8 ЦПК України).

Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи (частина друга статті 211 ЦПК України).

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку (частини шоста, сьома статті 128 ЦПК України).

Відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (частина одинадцята статті 128 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Наприклад, Європейський суд з прав людини зазначив, що загальна концепція справедливого судового розгляду, яка охоплює фундаментальний принцип змагальності процесу, вимагає, щоб особу, щодо якої порушено провадження, було поінформовано про цей факт. Принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Кожній стороні має бути забезпечена можливість ознайомитись із зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, у тому числі із апеляційною скаргою іншої сторони, та надати власні зауваження з цього приводу. Під загрозою стоїть упевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, inter alia, на усвідомленні того, що вони мали змогу висловити свою позицію щодо кожного документа в матеріалах справи. Тому на національні суди може покладатися обов`язок з`ясувати, чи були судові повістки або інші документи завчасно отримані сторонами, та, у разі потреби, зафіксувати таку інформацію у тексті рішення. У разі невручення стороні належним чином судових документів вона може бути позбавлена можливості захищати себе у провадженні (KHARCHENKO v. UKRAINE, № 37666/13, § 6, 7, ЄСПЛ, від 03 жовтня 2019 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Матеріалами справи підтверджується, що в червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання (а. с. 1-2).

В позовній заяві ОСОБА_6 зазначив, що останнім відомим місцем проживання відповідача є: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 13 липня 2022 року у справі відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання на 09 годину 00 хвилин 15 серпня 2022 року (а. с. 17).

Згідно супровідного листа від 15 липня 2022 року на зазначену у позові адресу ОСОБА_2 було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та призначення справи до підготовчого судового засідання (а. с. 19).

Даних про вручення відовідачу копії зазначеної ухвали матеріали справи не містять.

В судове засідання суду першої інстанції, призначене на 15 серпня 2022 року учасники справи не з`явились, а підготовчий розгляд справи було відкладено до 09 години 25 хвилин 15 вересня 2022 року, що підтверджується відповідним протоколом судового засідання (а. с. 20).

Даних про те, що ОСОБА_2 насилалась судова повістка про розгляд справи, призначений на 15 вересня 2023 року матеріали справи не містять.

Згідно протоколу судового засідання від 15 вересня 2022 року, учасники справи в підготовче судове засідання не з`явились, а підготовчий розгляд справи було відкладено до 15 години 00 хвилин 24 жовтня 2022 року (а. с. 27).

В наступне судове засідання ОСОБА_2 був повідомлений через оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме (а. с. 28). Доказів надсилання йому судової повістки матеріали справи не містять.

Відповідно до протоколу судового засідання від 24 жовтня 2022 року учасники справи у підготовче судове засідання не з`явились, підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 13 годину 30 хвилин 22 листопада 2022 року (а. с. 29).

В наступне судове засідання ОСОБА_2 був повідомлений через оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме (а. с. 31). Доказів надсилання йому судової повістки матеріали справи не містять.

Згідно протоколу судового засідання від 22 листопада 2022 року учасники справи у підготовче судове засідання не з`явились, розгляд справи відкладено до 11 години 30 хвилин 20 грудня 2022 року (а. с. 32).

В наступне судове засідання ОСОБА_2 був повідомлений через оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме (а. с. 33). Доказів надсилання йому судової повістки матеріали справи не містять.

У судове засідання, призначене на 20 грудня 2022 року, відповідач не з`явився, що підтверджується протоколом судового засідання (а. с. 34).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 187 ЦПК України якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача.

Якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 10 ст. 187 ЦПК Укаїни).

Доказів звернення суду першої інстанції і запитом до відповідного територіального органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

Отже, суд першої інстанції не вжив всіх заходів щодо з`ясування місця проживання чи перебування відповідача, у зв`язку з чим виклик його в суд через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України не може вважатися належним повідомленням про час та місце розгляду справи.

Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 26 квітня 2023 року у справі № 344/2320/13-ц (провадження № 61-13660св21).

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Тобто, розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 522/18010/18.

Оскільки суд першої інстанції розглянув справу за відсутності відповідача, не повідомленого належним чином про дату час і місце розгляду справи, і останній обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, рішення суду підлягає обов`язковому скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог з урахуванням наданих відповідачем пояснень та доказів, огляду на таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) коженмає право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Згідно зі статтею 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

В силу положень частини третьої статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Стаття 201 СК України передбачає, що до правовідносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статті 191 цього Кодексу, в якій зазначено, що аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самімають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітнюдитину).

СК України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина, в тому числі яка продовжує навчання.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справідоказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріалами справи підтверджується, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 03 червня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_8 (а. с. 7).

Згідно копії довідки № S.4317.102.2022 від 20.05.2022, виданої директором Комплексу шкіл № 2 ім. Бартоша Головацького у місті Тарнобжег, ОСОБА_7, який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Кривий Ріг, є учнем Комплексу шкіл № 2 ім. Бартоша Головацького (м. Тарнобжег, вул. Станіслава Яховича, буд. 4).

У 2021/2022 начальному році є учнем ІІІ класу 4-річного Техікуму логістики та не отримує соціальну стипендію. Практика за професією є безкоштовною.

Навчання відбувається на денній формі. Запланований рік закінчення навчання - 2023 рік (а. с. 11).

Разом з апеляційною скаргою відповідачем було надано індивіддуальні відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнобов`язкового державного соціального страхування Пенсійного Фонду України, копію Наказу ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» № 681 від 28.06.2023 «Про оголошення простою у зв`язку з частковою зупинкою технологічного обладнання» яких вбачається, що ОСОБА_2 до червня 2022 року отримував дохід у вигляді заробітної плати, проте з липня виплати були припинені у зв`язку з оголошеним простоєм на підприємстві (а. с. 67-70, 79).

Вказані докази не були надані до суду пршої інстанції, проте, підлягають долученню до матеріалів справи, у зв`язку з тим, що через неналежне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, останній був позбавлений можливості надати відповідні докази та заперечення.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження витрат позивача, пов`язаних саме з його навчанням, зокрема, щодо понесення витрат на оплату навчання та проїзд до навчального закладу, проживання, придбання підручників тощо.

ОСОБА_2 не заперечує проти сплати аліментів на користь сина у меншому розмірі, ніж заявлено позивачем, та є особою працездатного віку.

Не заслуговують на увагу суду доводи апеляційної скарги про те, що державний виконавець у постанові про відкриття провадження визначив на свій розсуд встановив термін стягнення аліментів до 2027 року, з огляду на те, що вказана обставина не свідчить про незаконність оскаржуваного рішення, а стосується порядку виконання судового рішення та може бути підставою для оскарження дій державного виконавця у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку.

Крім того, той факт, що в наданій позивачем довідці про навчання не зазначено точну кінцеву дату його закінчення, не є безумовною підставою для відмови в прийнятті відповідно доказу та відмови в задоволенні позовних вимог.

Посилання відповідача на хворобу дружини та виниклі внаслідок вказаних обставин грошові зобов`язання суд не бере до уваги, оскільки вказані обставини в розумінні положень СК України не впливають на розмір аліментів, який зобов`язаний платити відповідач на утримання сина на період навчання.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що на утриманні відповідача знаходилася його мати, з якою він проживав після смерті дружини та за яку сплачує комунальні послуги, витрачає кошти на її лікування, купує продукти харчування, оскільки не підтверджуться належними, достатніми та допустимими доказами.

За таких обставин, на підставі досліджених доказів і встановлених обставин справи та, враховуючи інтереси повнолітнього сина, для благополуччя та повноцінного розвитку якого необхідним є забезпечення його коштами одним із батьків, суд приходить до висновку, що з урахуванням вимог розумності та справедливості, обгрутованим буде стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи стягнення з 30 червня 2022 року, і до закінчення позивачем навчання тобто до 2023 року, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років.

Схожі за змістом висновки викладені в постановах Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 310/1881/20 (провадження № 61-11448св21), від 27 лютого 2019 року у справі № 760/17457/16-ц (провадження № 61-34814св18) та від 04 грудня 2019 року у справі № 212/6120/18 (провадження № 61-16034св19).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд першої інстанції, розглядаючи позов ОСОБА_1 , допустив порушння норм процесуального права, що полягало в неповідомленні відповідача про дату, час та місце розгляду справи, як наслідок, неповно з`ясував обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та дійшов помилкового висновку в частині визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню на користь позивача.

Неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга адвоката Савельєвої Т. Д., яка представляє інтереси ОСОБА_2 підлягає частовому задоволенню, а рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 20 грудня 2022 року скасуванню з ухваленням нового про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на період навчання у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи стягнення з 30 червня 2022 року, і до закінчення позивачем навчання тобто до 2023 року, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за подання позову.

За подання позову, позивач мав би сплатити 992,4 грн судовго збору, а тому пропорційно задоволеним позовним вимогам (68 %) з ОСОБА_2 в дохід держави підлягає стягненню 674,83 грн судового збору.

За подання апеляційної скарги відповідачем було сплачено 1 488,6 грн судовго збору, а тому пропорційно задоволеним вимогам апеляційно скарги (32 %) 476,35 грн судового збору необхідно компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Остаточно, в порядку розподілу судових витрат, шляхом проведення взаємозаліку, з ОСОБА_2 в дохід держави підлягає стягненню 198 грн 48 коп судового збору.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Савельєвої Тамари Джанібеківни , яка представляє інтереси ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 20 грудня 2022 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_4 ) аліменти у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи стягнення з 30 червня 2022 року, і до закінчення ОСОБА_7 навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в дохід держави 198 (сто дев`яносто вісім) грн 48 коп судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді О. Л. Карпенко

О. І. Чельник