Справа № 344/4582/23
Провадження № 2/344/1672/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

24 квітня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Домбровської Г.В.,

секретаря Маланія Ю.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано- Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - «Позивач») звернулася до Івано- Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 (надалі - «Відповідач»), в якому просила стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_1 , половину додаткових витрат на дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в сумі 29 732 грн. 89 коп.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Відповідачем не надається в належному розмірі в добровільному порядку матеріальна допомога на додаткові витрати на неповнолітнього сина, який проживає з матірю та хворіє.

Представник Позивача подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, просив позов -задоволити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзиву на позов від Відповідача до суду не надходило.

Оскільки Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомив, відзиву на позов до суду не подав, а Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, Суд на підставі ст. 280 ЦЛК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи.

Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, щоґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.

Між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 25.04.2014 року було зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано- Франківського міського управління юстиції, про що було зроблено відповідний актовий запис №457.

В подальшому, рішенням Городенківського районного суду по справі №342/79/18 від 19.03.18 року шлюб між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було розірвано, а її не прізвище « ОСОБА_4 » було змінено на дошлюбне « ОСОБА_5 ».

В подальшому, ОСОБА_1 вийшла заміж, зареєструвавши 28.12.2019 р. шлюб з ОСОБА_6 , в результаті чого було змінено її прізвище з « ОСОБА_5 » на теперішнє « ОСОБА_7 ».

За час перебування в зареєстрованому шлюбі у позивачки ОСОБА_1 з відповідачем ОСОБА_2 народився син - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно Рішення Виконкому Івано-Франківської міськради №639 від 21.07.2022 р., відбулася зміна прізвища сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з « ОСОБА_4 » на теперішнє ОСОБА_7 , після чого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано- Франківську 29.07.2022 р. було видано Повторне свідоцтво про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до рішення Городенківського районного суду по справі №342/114/18 від 06.03.2018 р. з відповідача ОСОБА_2 вирішено стягувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їхньої дитини - сина ОСОБА_9 в твердій грошовій сумі по 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч.ч.І, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями ст.141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Верховним Судом у Постанові від 08.12.2021 року по справі №607/12170/20, зроблено наступні висновки: - «Згідно із частиною першою статті І85 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). СК України виходить з принципу рівності прав та обоє 'язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов 'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов 'язані брати участь у додаткових витратах на дитину викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей.

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Отже, виходячи з аналізу статті кодексу України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковимі, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини».

Спільний позивачки ОСОБА_1 з відповідачем ОСОБА_2 син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , хворіє ( діагноз: Гіпертрофія аденоїдної тканини. Хронічний аденоїтит. Гіпертрофія піднебінних мигдаликів ), про що, як зазначено у позові, відповідачу ОСОБА_2 достеменно відомо.

В зв`язку із вище вказаною хворобою ОСОБА_3 потребувалося оперативне лікарське втручання (це підтверджується доказами, які додано до позовної заяви, в тому числі і Довідкою, виданою Центром Інноваційної медицини та лазерної хірургії, а тому 26.12.2022 року йому було проведено два лікарських оперативних втручання (операції):

1) ендоскопічна плазменна аденотомія;

2) плазменний криптолізис. Вказані операції платні.

Як зазначено у позовній заяві, перед проведенням вказаних операцій ОСОБА_3 , було проведено ряд консультацій та здачі аналізів, за які також оплачено кошти. Для проведення самої операції, а також післяопераційного лікування було закуплено певні медичні розхідні матеріали, препарати та лікарства. Всі кошти оплачувалися виключно позивачкою ОСОБА_1 . Операції було проведено у Центрі інноваційної медицини та лазерної хірургії в місті Чернівці.

Загальна вартість лікарських послуг, медичних маніпуляцій та лікарства (в тому числі , вартість лікарських консультацій, аналізів, обстежень, медичних розхідних матеріалів, лікарських препаратів, лікарства та оперативних втручань) склала 59 465 грн. 79 коп., які позивачкою ОСОБА_1 оплачено і які нею документально підтверджені.

Зокрема витрати затрати були наступні:

-Вартість консультацій та обстежень - 2150 грн.;

-Вартість аналізів - 2280 грн.;

-Вартість медичних розхідних матеріалів та лікарства - 25915 грн. 92 коп.; -Вартість операції - 29119 грн. 87 коп.

З метою досудового врегулювання даного питання, позивачка ОСОБА_1 направляла рекомендованим листом (номер листа 278) з повідомленням про вручення відповідачу ОСОБА_2 повідомлення, в якому пропонувала йому, як батьку дитини, в добровільному порядку, не доводячи справу до суду, відшкодувати їй половину вартості понесених додаткових витрат на дитину, а саме на лікування (оперативне втручання) їхнього сина. До повідомлення вона додавала копії документів, які підтверджують її витрати на лікування сина.

Вказаний вище рекомендований лист (номер листа 278) повернувся ОСОБА_1 . Причина повернення листа, вказана Укрпоштою, це відмова адресата ОСОБА_2 від одержання листа (вказане підтверджується самим листом та прикріпленими до нього повідмленням, квитанцією та довідкою про причини невручення).

На думку Позивача, ОСОБА_2 , будучи батьком дитини, особою молодого та працездатного віку, матеріально спроможний відшкодувати ОСОБА_1 половину понесених нею додаткових витрат на дитину - ОСОБА_3 , а саме витрат на лікування ( оперативне втручання).

Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ).

Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесения разово, періодично або постійно.

Таким чином, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини; вони необхідні для того щоб за певних обставин можна було забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину та обгрунтовуватись відповідними документами, а відтак і підтверджувати наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати і свідчать про їх необхідність.

Позивачем пред`явлено вимоги про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_1 , половину додаткових витрат на дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в сумі 29 732 грн. 89 коп.

Вказана сума витрат підтверджується документально ( а.с.17-46), , а тому підлягає стягненню з Відповідача.

Відповідно до ст. 60 ЦК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Тому з відповідача слід стягнути 1073,60 грн. судового збору в дохід держави.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 141, 180, 181, 182, 184, 185, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1,2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів» ,керуючись ст.ст.124, 129 Конституції України, статей 11, 28, 88, 28, 175-177, 258-259, 263-265, 274, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,- -задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_1 , половину додаткових витрат на дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в сумі 29 732 грн. 89 коп. (двадцять дев"ять тисяч сімсот тридцять дві) грн. 89 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави в спеціальний фонд Державного бюджету України ззарахуванням на рахунок: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ):37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UА 0026001, код класифікації доходів бюджету:22030106 судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено і підписано 01.05.2023 року.

Суддя Домбровська Г.В.