ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/21/23 Номер провадження 22-ц/814/3300/23Головуючий у 1-й інстанції Герцов О. М. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Дряниці Ю.В.,

суддів: Прядкіної О.В., Чумак О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами апеляційну скаргу адвоката Кучерявої Тетяни Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 23 березня 2023 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

в с т а н о в и в :

У січні 2023 року адвокат Кучерява Т.В., діючи в інтересах ОСОБА_3 , звернулась до суду із даним позовом. Вказувала, що згідно рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 21 липня 2022 року позивач ОСОБА_1 є платником аліментів на утримання сина ОСОБА_2 , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно, починаючи з 08 черевня 2022 року до закінчення або до припинення навчання, але не довше ніж до 23 років.

Зазначила, що сімейний та матеріальний стан позивача змінився, оскільки він зобов`язаний окрім сина утримувати неповнолітню доньку від другого шлюбу - ОСОБА_4 , позивач є особою пенсійного віку, а також потребує лікування у зв`язку з наявними хворобами та загостренням туберкульозу, що підтверджується копіями медичної документації, а отже несе тягар фінансових витрат. У зв`язку з цими обставинами, погіршенням матеріального стану із посталою потребою у лікуванні, представник позивача просив зменшити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 21 липня 2022 року із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на його утримання, із 1/4 частини всіх видів доходів ОСОБА_1 щомісячно до закінчення або до припинення сином навчання, але не довше ніж до 23 років, до 1/6 частини всіх видів доходів ОСОБА_1 щомісячно до закінчення або до припинення сином навчання, але не довше ніж до 23 років.

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 23 березня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення оскаржив позивач, який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення, ухваливши нове, яким позов задовольнити. Вважає, що судом не надано належну оцінку факту погіршенням матеріального стану позивача.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з підстав, передбачених ст. 375 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 21 липня 2022 року із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , стягуються аліменти на його утримання у розмірі частини всіх видів доходів ОСОБА_1 , щомісячно, до закінчення або до припинення сином навчання, але не довше ніж до 23 років.

Також судом встановлено, що позивач є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 , яке видане Пенсійним фондом України 06 серпня 2011 року, ОСОБА_1 є пенсіонером за вислугою років.

Згідно з довідкою диспансерного відділення КП «Полтавський обласний клінічний протитуберкульозний диспансер Полтавської обласної ради» ОСОБА_1 знаходився на «Д» обліку з 08 листопада 2013 року з діагнозом: ВДТБ в/часток обох легень (інфільтративний туберкульоз).

Відповідно до наданої медичної документації позивач має хронічні захворювання та неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні у 2013 та 2019 роках.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав доказів на підтвердження обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів у порядку, передбаченому ст. 192 СК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення.

У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

При розгляді справ зазначеної категорії до предмета доказування відносяться обставин, які свідчать про існування змін, що відбулись в матеріальному чи сімейному становищі платника аліментів, і що саме такі зміни вплинули на його здатність сплачувати аліменти в присудженому судовим рішенням розмірі.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів необхідно з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Так, у ході судового розгляду встановлено, що на момент ухвалення рішення Карлівського районного суду Полтавської області 21 липня 2022 року, яким було стягнуто з позивача аліменти на сина, який продовжує навчання, вже існували обставини, які позивач вважає такими, що змінили його матеріальне становище, а саме: наявність на утриманні іншої дитини, та погіршення стану його здоров`я.

Таким чином, вбачаючи, що зазначені у позові обставини вже існували на момент ухвалення судового рішення, яким стягнуто з нього аліменти у встановленому розмірі, то апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду, що позивачем не було наведено переконливих доказів, що після ухвалення судового рішення виникли інші обставини, які вплинули на його здатність сплачувати аліменти в присудженому судовим рішенням розмірі.

Доводи апеляційної скарги вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують та не місять посилання на обставини, з якими процесуальне законодавство пов`язує підстави скасування судового рішення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстав для його скасування колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 381, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Кучерявої Тетяни Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 23 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з часу її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Ю. В. Дряниця

Судді О. В. Прядкіна

О. В. Чумак