Провадження № 2/357/3181/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02 листопада 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Орєхова О. І. ,

за участі секретаря Товстоног С. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в залі суду № 2 в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Білоцерківської міської ради Київської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В :

В вересні 2023 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява від ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 до Білоцерківської міської ради Київської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 , виданим Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Так, до складу спадщини входить право власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом № 15842 від 28.07.2023 року, Відповідь КП «КО БТІ» № БУ 2275 від 04.08.2023 року, Технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_1 .

06 травня 2021 року Спадкодавцем був складений заповіт, відповідно до змісту якого, майно де б воно не знаходилося та з чого воно не складалося, яке належало Спадкодавцеві на день її смерті, остання заповіла Позивачеві.

24 лютого 2022 року відбулося повномасштабне вторгнення російських військ в Україну.

06 березня 2022 року у зв`язку із зазначеним Позивачем разом зі своєю сім`єю перетнула державний кордон України у напрямку Республіки Польщі, що підтверджується візовим штампом у закордонному паспорті Позивача та її доньки.

Лише 15 серпня 2023 року Позивач разом з донькою повернулися на територію України автомобільним транспортом перетнувши кордон з Республікою Польща (відмітка про перетин Е застосунку «ДІЯ»), та з міста Львів залізницею відправилися в напрямку міста Києва, що підтверджується залізничними квитками про повернення.

Повернувшись на територію України, Позивач дізналась про наявність заповіту за яким вона призначена спадкоємцем на випадок смерті ОСОБА_3 . Зазначена обставина може бути підтверджена показаннями Позивача, допитаної як свідок.

24 липня 2023 року Позивач звернулась до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Приймак А.П. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із неприйняттям спадщини у встановлені законом строки, що підтверджується постановою приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Приймак А.П. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24 липня 2023 року вих. № 221/02-31.

Також, 24 липня 2023 року у зв`язку зі зверненням Позивача із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Приймак А.П. було заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_3 , що підтверджується витягом зі спадкового реєстру № 73306684 від 24 липня 2023 року та свідчить про відсутність інших спадкоємців за заповітом або за законом, які б зверталися із заявами про прийняття спадщини.

З огляду на зазначене, вважаючи, що строк на прийняття спадщини пропущений з поважних причин, Позивач звертається до суду із даною позовною заявою.

Просив суд визначити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) додатковий строк тривалістю три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання за про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судові витрати покласти на Позивача ( а. с. 1-3).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.09.2023 року, головуючим суддею визначено Орєхова О.І. ( а. с. 37 ) та матеріали передані для розгляду.

Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ( ч. 2 ст. 27 ЦПК України ).

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Оскільки місцезнаходження відповідача є м. Біла Церква, а також позов виник з приводу нерухомого майна ( визначення додаткового строку для прийняття спадщини ), яке знаходиться в м. Біла Церква, то позивач правомірно звернувся з вказаним позовом до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області та відповідна справа підсудна даному суду.

За відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу ( ч. 1 ст. 187 ЦПК України ).

Ухвалою судді від 20 вересня 2023 року постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 11 жовтня 2023 року ( а. с. 42-43 ).

Ухвалою суду від 11 жовтня 2023 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.11.2023 року ( а. с. 59-60 ).

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, 02.11.2023 року за вх. № 48615 судом отримано від представника позивача ОСОБА_2 клопотання про розгляд справи без участі позивача, в якому позивач та адвокат позивача не заперечують проти розгляду справи за його відсут6ності та прийняття заочного рішення у даній справі. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Судові витрати покласти на позивача.

Відповідач свого представника судове засідання не направив, 09.10.2023 року судом отримано клопотання про розгляд справи за відсутності представника ( а. с. 52 ).

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутністю учасників судового розгляду, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року.

В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні».

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 , виданим Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ( а. с. 9 ).

Так, після смерті ОСОБА_3 , відкрилася спадщина, до складу якої входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Отже, до складу спадщини входить право власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом № 15842 від 28.07.2023 року, Відповіддю КП «КО БТІ» № БУ 2275 від 04.08.2023 року, Технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_1 ( а. с. 10-16 ).

Згідно заповіту від 06 травня 2021 року, ОСОБА_3 все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті, і на що вона взагалі із законом буде мати право заповідала ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а. с. 17 ).

Постановою приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Приймак А.П. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24 липня 2023 року вих. № 221/02-31, відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом на майно, так як не прийняла спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 у встановлені законом строки ( а. с. 26-27 ).

Звертаючись до суду з вищевказаною позовною заявою, позивач просила суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, так як такий строк був нею пропущено з поважних причин, оскільки вона не була обізнана про наявність заповіту та у зв`язку з тим, що 24 лютого 2022 року відбулося повномасштабне вторгнення російських військ в Україну, 06 березня 2022 року вона разом зі своєю сім`єю перетнула державний кордон України у напрямку Республіки Польщі, лише 15 серпня 2023 року вона разом з донькою повернулися на територію України.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, відповідачами у справах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Такої правової позиції дотримується Верховний Суду в постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 697/2052/17-ц (№ 61-3014св19).

Оскільки інших спадкоємців не встановлено, позивачем вірно обрано відповідача орган місцевого самоврядування ( належного відповідача ).

Відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно зі статтею 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За приписами частини 1 ст. 1268, частин 1 та 2 ст.1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до вимог ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, зокрема пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту (такий правовий висновок викладений у постанові ВСУ від 06.09.2017 у справі № 6-496цс17 та підтриманий у постановах ВС/КЦС: від 10.01.2019 у справі № 263/1221/17; від 17.03.2021 у справі № 308/4272/19; від 22.02.2021 у справі № 644/7785/19).

Зазначене міститься і в постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 28 березня 2022 року у справі № 750/2158/21 (провадження № 61-753св22).

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Отже, обов`язковою умовою задоволення позову є доведення того факту, що існуючі перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини створили спадкоємцеві об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для своєчасного прийняття спадщини.

Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Так, причиною неприйняття спадщини позивачем в строки визначені законом, стало те, що позивач була необізнана про наявність заповіту на її ім`я, про що остання зазначала у позовній заяві, а також у зв`язку з тим, що 24 лютого 2022 року відбулося повномасштабне вторгнення російських військ в Україну, 06 березня 2022 року вона разом зі своєю сім`єю перетнула державний кордон України у напрямку Республіки Польщі, лише 15 серпня 2023 року вона разом з донькою повернулися на територію України.

Встановлено, та не спростовано матеріалами справи, що позивач була необізнаною про наявність заповіту, складеного на її користь, оскільки спадкова справа після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 не заводилася, й відповідно не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом, тому суд вважає причини пропуску позивачем строку прийняття спадщини є поважними, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Саме такої правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18).

Також, при наявності заповіту належне повідомлення спадкоємців про відкриття спадщини є обов`язком нотаріуса.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Правовий висновок зроблений у постанові Верховного Суду від 28.10.2019 по справі № 761/42165/17-ц (ЄДРСРУ № 85354233) вказує, що необхідність нотаріусом вчинити дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, здійснити виклик спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі.

При розгляді справ про надання додаткового строку для прийняття спадщини суди досліджують, чи вчиняв нотаріус після встановлення ним наявності заповіту спадкодавця дій для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, чи здійснювався виклик спадкоємця за заповітом, у т.ч. шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. (постанова ВСУ від 23.08. 2017 у справі № 1320цс17; постанови ВС від 10.01.2019 у справі № 263/1221/17; від 04.12.2019 у справі № 205/3855/17).

В свою чергу, матеріали справи не містять відомостей про те, що позивач була обізнана про наявність заповіту на її ім`я, а також відомостей, що нотаріус здійснював виклик спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення.

До того ж, з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 перебувала поза межами України з 06 березня 2022 року, що підтверджується штампом у закордонному паспорті позивача та її доньки ( а. с. 20-21, 22-23 ) та залізничними квитками від 15.07.2023 року з міста Львів залізницею в напрямку міста Києва ( а. с. 24, 25 ).

Крім того, судом враховано, що після повернення позивача до України та прибуття до міста Києва 15.07.2023 року, остання 24.07.2023 року звернулася до нотаріальної контори з заявою про вдачу свідоцтва про право на спадщину, а після отримання відмови нотаріуса у видачі свідоцтва на право власності на спадщину за заповітом, звернулася за правовою допомогою у зв`язку з чим 23 серпня 2023 року укладено відповідний договір з АО «АНВО ГРУП» ( а. с. 29-31 ) та 05.09.2023 року адвокат Старик В.М. звернувся до суду з вищевказаним позовом поштовими засобами ( а. с. 35 ).

З викладеного вбачається, що пропуск строку є незначним, оскільки після повернення в Україну позивач невідкладно і систематично вчиняла дії, направлені на захист свого права на отримання спадщини.

Оскільки позивач ОСОБА_1 на час відкриття спадщини не проживала із спадкодавцем, про що свідчать місце реєстрації останньої ( м. Київ ), необізнаність про наявність заповіту складеного на її користь, відсутністю в Україні та перебування за її межами у зв`язку із повномасштабним вторгненням російських військ в Україну 24.02.2022 року, й відповідно не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом, такі обставини свідчать про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши докази у справі, керуючись завданнями цивільного судочинства щодо справедливого розгляду і вирішення цивільних справ, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. У разі відмови в позові - на позивача.

Поняття судових витрат міститься в п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", де судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Позивачем при звернені до суду було понесено судові витрати у розмірі 1073,60 гривень, сплата яких документально підтверджено, наявною в матеріалах справи квитанцією від 05.09.2023 року ( а. с. 4 ).

Оскільки представник позивача прохальній частині позовної зави просив судові витрати покласти на позивача ( а. с. 3 на зворотному листі ), суд вважає за можливим, судові витрати покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, ч. 1 ст. 1220, ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270, ст. 1272 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 19, 27, 30, 76, 77, 79,80, 81, 89, 131, 141, 187, 211, 247, 263-265, 273, 353-355 ЦПК України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Білоцерківської міської ради Київської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , протягом трьох місяця з дня набрання рішення законної сили.

Судові витрати, понесені при звернені до суду залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 );

Відповідач: Білоцерківська міська рада Київської області (адреса місцезнаходження: 091000, Київська область, м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, 15, ).

Повне судове рішення складено 02 листопада 2023 року.

Рішення надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя О. І. Орєхов