Провадження №: 2-п/755/81/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" листопада 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Слободянюк А.В.,

за участю секретаря - Бовкун М.В.,

представника позивача - Короєда С.О. ,

представника відповідача - Лук`янчука А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за заявою відповідача ОСОБА_2 , подану в його інтересах представником Лук`янчуком Артемом Володимировичем , про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 13 вересня 2022 року у справі № 752/29764/21 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2023 року до суду звернувся представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Лук"янчук А.В. із заявою про перегляд заочного рішення, в якій просить суд поновити пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду від 13 вересня 2022 року у справі №755/29764/21, скасувати рішення Дніпровського районного суду від 13 вересня 2022 року у справі №755/29764/21 та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

В обґрунтування заяви зазначив, що його довіритель ОСОБА_2 не міг бути присутнім в судових засіданнях під час розгляду справи, оскільки не тільки не проживав за зареєстрованим місцем проживання, а й взагалі на час розгляду справи був за межами України, постійно проживає на території Республіки Азербайджану, оскільки є громадянином цієї країни. ОСОБА_2 був в Україні у період з 07 березня 2020 року по 10 березня 2020 року та з 03 листопада 2022 року по 11 листопада 2022 року. Відповідач покинув територію України в 2016 році, строк виконання зобов`язання за розпискою становив до 20 березня 2015 року, тобто ОСОБА_2 виїхав з країни після сплати всіх боргів кредиторам. Відповідач не міг навіть припустити, що позивач після спливу семи років звернеться до суду з даним позовом. Крім цього, представник відповідача зазначає, що про прийняте рішення відповідачу стало відомо лише 05 вересня 2023 року при ознайомленні з матеріалами справи в приміщенні суду, тому вважає що строк на подання заяви про перегляд заочного рішення підлягає поновленню. Відповідач повністю виконав грошові зобов`язання перед позивачем за розпискою від 20 березня 2014 року, забрав її у позивача та знищив. У позивача не може бути оригіналу розписки від 20 березня 2014 року. Крім цього, позов не підлягає задоволенню з причин спливу строків позовної давності на момент ухвалення рішення.

Від представника позивача ОСОБА_4 - адвоката Короєда С.О. надійшли письмові заперечення проти заяви про скасування заочного рішення 13 вересня 2022 року. Позивач просить відмовити в задоволенні заяви з тих підстав, що відповідач має зареєстроване в установленому законом порядку місце проживання в Україні, за яким здійснювалися його виклики до суду. Отже, залишаючи своє постійне місце проживання в Україні у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, відповідач зобов`язаний був знятися із свого зареєстрованого місця проживання у м. Києві, чого не зробив. Таким чином, поштова адреса: АДРЕСА_1 , за якою зареєстроване місце проживання відповідача, була і залишається адресою для ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з відповідачем. Оскільки копія рішення суду направлялася відповідачу за зазначеною адресою, яке було повернуто 27 вересня 2022 року з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», тому строк на подання заяви про перегляд заочного рішення розпочався 28 вересня 2022 року та закінчився 17 жовтня 2022 року, що передбачено ч.ч.7,8 ст. 128, ч.6 ст. 272. ч. 3 ст. 284 ЦПК України. Таким чином відповідач втратив надане йому ч.3 ст. 284 ЦПК України право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення. Крім цього, відповідач перебував на території України в період, коли розглядалася справа, три та дев`ять днів, у 2020 році та у 2022 році відповідно. Звернувшись до суду 01 вересня 2023 року із заявою про ознайомлення з матеріалами справи, представник відповідача жодним чином не обґрунтовує момент, коли саме та за яких обставин відповідачу стало відомо про заочне рішення суду. Представник відповідача зазначає, що за місцем реєстрації відповідача також проживають інші особи, які мають з відповідачем однакові прізвища та по батькові, що дає підстави припустити, що це члени його родини, які могли повідомити відповідача про те, що його викликають до суду. Зі змісту пояснень представника відповідача однозначно вбачається, що відповідач не оспорює факт укладення договору позики з позивачем, та не оспорює факт отримання грошей у борг. Тобто відповідач фактично визнає, що він мав зобов`язання перед позивачем за розпискою від 20 березня 2014 року. Посилання відповідачем на позовну давність також свідчить про визнання відповідачем боргових зобов`язань перед позивачем. А тому, відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Оскільки для позики на суму, що у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, встановлено виключно письмову форму, тому в силу положень ст. 218 ЦПК України, повернення позики також має оформлюватися письмово. Таким чином, факт сплати боргу повинен доводитися виключно письмовими доказами, які в силу п.4 ч.2 ст. 285 ЦПК України відповідач повинен був додати до своєї заяви про перегляд заочного рішення, чого не зробив. Позивачем під час розгляду справи по суті було надано суду для огляду оригінал розписки, копія якої наявна в матеріалах справи. Таким чином, оскільки відповідач взагалі не подав докази, якими він обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача, тому відсутні передбачені с. 1 ст. 288 ЦПК України процесуальні підстави для скасування заочного рішення суду.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Лук`янчук А.В. підтримав заяву про скасування заочного рішення з підстав, викладених у ній, додатково пояснив, що відповідно до ст. 280 ЦПК України є підстави для скасування заочного рішення. Його довіритель з 2017 року не проживає на території України, що підтверджується інформацією від прикордонної служби. Про розгляд справи не знав, і не міг прибути в судове засідання та захистити свої конституційні права. Про наявність арешту відповідач дізнався у серпні 2023 року, його діти побачили навісний замок на дверях квартири, з`ясували, що є рішення суду. Вважає, що з боку позивача наявне зловживання своїм процесуальним правом, боргової розписки немає та не може бути, оскільки відповідач її забрав. Відповідач мав намір заявити про позовну давність.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 - адвокат Короєд С.О., заперечував проти задоволення заяви про скасування заочного рішення з підстав, викладених у письмових запереченнях. Додатково пояснив, що відповідач має на території України посвідку на постійне місце проживання, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . У разі виїзду на постійне місце проживання за кордон, особа повинна знятися з місця реєстрації в Україні. Було п`ять судових засідань, судові повістки поверталися без вручення. Відповідач повинен був слідкувати за надходженням йому кореспонденції, оскільки має такий обов`язок. У квартирі зареєстровано двоє повнолітніх дітей відповідача, відсутня інформація щодо виїзду цих осіб за кордон. А тому вони мали змогу виймати з поштової скриньки кореспонденцію. Відповідач не надав суду вагомих доказів, через які можна скасувати рішення суду, не надав доказів повернення грошових коштів позивачу за боргової розпискою, які повинні бути виключно у письмовій формі.

Суд, вивчивши зміст заяви про перегляд судового рішення та додатки до неї, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про те, що стороні відповідача слід поновити строк для подання до суду відповідної заяви, однак по суті у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення слід відмовити, ураховуючи наступне.

Статтею 284 ЦПК України визначено, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням суду від 13 вересня 2022 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики був задоволений та стягнуто з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 897 943,84 доларів США та 11 350,00 грн. судового збору.

У матеріалах справи відсутні дані про фактичне отримання відповідачем надісланої судом на його адресу копії заочного рішення, конверт із вкладенням - копією заочного рішення, який надсилався за зареєстрованою адресою проживання відповідача, повернувся до суду із відміткою від 27 вересня 2022 року про причину повернення - «адресат відсутній за вказаною адресою». Разом з тим, проставлення у поштовому повідомлені відмітки про відсутність особи за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою місця проживання чи перебування особи, відповідно до положень п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України, є днем вручення судового рішення. Отже, у даному випадку, відповідач вважається таким, якому було вручено заочне рішення 27 вересня 2022 року.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що представник відповідача ознайомився з матеріалами справи 05 вересня 2023 року, натомість заява про ознайомлення з матеріалами справи надійшла до суду 01 вересня 2023 року, тобто відповідачу було відомо про винесене заочне рішення щонайменше станом на 01 вересня 2023 року, натомість відповідач звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення через засоби поштового зв`язку 23 вересня 2023 року, тобто також із порушенням двадцяти денного терміну встановленого ч. 3 ст. 284 ЦПК України.

Згідно ч. 4 ст. 284 ЦПК України, строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідач зазначає, що не міг знати про винесене заочне рішення з тих підстав, що перебував за кордоном, про що надав витяг з наявною у базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, виїхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території» інформацією щодо перетинання ним державного кордону України в період з 01 січня 2022 по 11 вересня 2023 року. Зазначена у витязі інформація дає підстави вважати, що відповідач за вказаний період перебував на території України лише дев`ять днів - з 03 листопада 2022 року по 11 листопада 2022 року, а тому суд вважає зазначену причину пропуску процесуального строку поважною та поновлює відповідачу строк звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Поряд із цим, у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення по суті, шляхом скасування судового рішення і призначення справи до судового розгляду, слід відмовити, ураховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Аналіз наведеної норми цивільного процесуального закону свідчить про те, що скасування заочного рішення судом, який його ухвалив, можливе лише у випадку встановлення судом одночасно кількох обставин: відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин; докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Однак, у даному випадку, судом не встановлено наявності сукупності вказаних обставин, що свідчить про неможливість скасування заочного рішення суду.

Статтею 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на запит Голосіївського районного суду м. Києва була надана відповідь від 14 грудня 2021 року про те, що за даними Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА, відповідач з 07 жовтня 2006 року по теперішній час (на час дачі відповіді на запит) зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 25).

У зв`язку з наведеним ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04 січня 2022 року справу було передано на розгляд Дніпровського районного суду м. Києва.

Положеннями п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України визначено, що у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Не дивлячись на заперечення сторони відповідача, ураховуючи наведені вище положення цивільного процесуального закону, відповідач вважається таким, що був належним чином повідомлений про розгляд справи, зокрема на 13 вересня 2022 року (судове засідання у якому було ухвалене заочне рішення), оскільки судова повістка повернулась до суду без вручення адресату з відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою" (а. с. 93).

Суд приймає до уваги посилання відповідача на те, що він постійно проживає на території іншої держави, у період розгляду справи на території України не перебував, а тому, на думку суду, відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини своєї неявки, а також не подав відзив на позовну заяву, за наявності поважних причин.

Разом з тим, зі змісту заяви про перегляд заочного рішення і додатків до неї, не вбачається посилань на докази, які мають істотне значення для правильного вирішення спору.

Перелік засобів доказування встановлений у ч. 2 ст. 76 ЦПК України.

При цьому, наведені у заяві посилання не є посиланням на докази в розуміння ст. 76 ЦПК України, що мають істотне значення для правильного вирішення спору. Стороною відповідача фактично не було надано жодного доказу, на підставі якого можна встановити факт виконання боргового зобов`язання відповідача перед позивачем, про наявність якого сторона відповідача не заперечувала та наголошувала, що всі зобов`язання відповідачем за розпискою були виконані.

Отже, наведені стороною відповідача посилання є незгодою із рішенням суду першої інстанції, встановленими ним обставинами, наданою судом оцінкою доказам та застосованими до спірних відносин нормами законодавства, що є підставою для апеляційного оскарження рішення, а не для скасування заочного рішення, адже суд першої інстанції не має права скасовувати заочне рішення для надання іншої оцінки тим самим обставинам та доказам, що вже наявні у матеріалах справи, а інших доказів сторона відповідача суду не надала.

Також суд не знайшов підстав для скасування заочного рішення у зв`язку з відсутністю оригіналу розписки, оскільки під час судового розгляду заяви про перегляд заочного рішення, сторона позивача продемонструвала наявність в неї оригіналу розписки і суд мав змогу її оглянути.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259-261, 284-288, 353-355 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Поновити відповідачу пропущений процесуальний строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 вересня 2022 року у справі № 752/29764/21.

Заяву відповідача ОСОБА_2 , подану в його інтересах представником Лук`янчуком Артемом Володимировичем , про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 13 вересня 2022 року у справі № 752/29764/21 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Роз`яснити учасникам справи, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів від дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Cуддя А.В. Слободянюк