Справа № 454/2857/21 Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 22-ц/811/245/23 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Цяцяк Р.П.,

судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю: секретаря Цьони С.Ю.;

адвоката Куцика В.Б. представника АТ «Оператор газорозподільчої системи «Львівгаз»;

адвоката Мокрія Р.З. представника відповідача Підпалюка С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Турчиняка Ярослава Ігоровича, представника Акціонерного товариства «Оператор газорозподільчої системи «Львівгаз», на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 19 липня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільчої системи «Львівгаз» (в подальшому АТ «Львівгаз») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення зі згаданого відповідача на користь позивача 12 863 грн. 91 коп. вартості не облікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що відповідач на порушення умов укладеного між сторонами договору розподілу природного газу, пошкодив пломбу на обліковому механізмі та проник в конструкцію засобу вимірювальної техніки («ЗВТ») і рішенням комісії з розгляду актів про порушення проведено донарахування вартості спожитого природного газу за період з 19.05.2020 року по 18.11.2020 року на загальну суму 12 863 грн. 91 коп., які і є предметом позовних вимог (а.с. 1-4).

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до АТ «Львівгаз», у якому просив визнати дії відповідача щодо нарахування необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості протиправними, визнати протиправним і скасувати акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості в розмірі 12863 грн. 91 коп., визнати протиправним та скасувати рахунок на оплату від 11.08.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог за зустрічним позовом стверджувалося, що ОСОБА_1 було запрошено на прийняття участі в засіданні комісії АТ «Львівгаз» з розгляду актів про порушення на 20.07.2021 року, а тому стягнення з нього грошових коштів на підставі розрахунку від 18.02.2021 року та акта-розрахунку від 21.01.2021 року є неприпустимим.

В акті про порушення від 18.10.2020 року встановлено наявність потертості біля облікового механізму і в ньому зазначено, що розгляд акта відбудеться 20.11.2020 року, однак засідання було проведеним 26.11.2020 року.

В протоколі про направлення ЗВТ на експертизу відсутній акт про виявлення порушення, не зрозуміло зазначено дату, на яку запрошують ОСОБА_1 («28» чи «26» листопада 2021 року), відсутні дані телефону для уточнення, в графі «Споживач погоджує» вказано «без присутності», однак даний запис вчинений не ним.

Після отримання акта експертизи позивач за зустрічним позовом звернувся до АТ «Львівгаз» із заявою про надання відео/фотозйомки проведення експертизи, однак таких йому надано не було. Заперечує факт його втручання в засіб вимірювальної техніки.

Звертає увагу на те, що в п.7 глави 9 розділу Х Кодексу газорозподільних систем відсутній такий вид порушення, як «потертості біля облікового механізму», як це зазначено в акті про порушення від 18.10.2020 року.

Вважає, що визначення об`єму необлікованого природного газу споживачу можливе лише за умови доведення, що втручання в роботу лічильника газу чи пошкодження на ньому пломби має наслідком те, що облік споживання природного газу не проводився, або проводився з порушенням, однак в акті експертизи не вказано, що внаслідок потертості біля облікового механізму не проводився облік споживання природного газу або такий облік проводився з порушенням (а.с. 28-34).

Оскаржуваним рішенням в задоволенні первісного позову АТ «Львівгаз» відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» щодо донарахування абоненту ОСОБА_1 за особовим рахунком № НОМЕР_1 необлікованого об`єму природного газу в сумі 12 863 грн. 91 коп. як донарахунок за втручання в роботу побутового газового лічильника на підставі акта про порушення № 009017 від 18.11.2020 року.

Визнано протиправним та скасовано акт-розрахунок необлікованого об`єму природного газу і визначення його вартості в сумі 12 863 грн. 91 коп. від 21.01.2021 року та акт-розрахунок необлікованого об`єму природного газу і визначення його вартості в сумі 12 863 грн. 91 коп. від 20.07.2021 року.

Скасовано рахунок на оплату необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу № 612028414 від 18.02.2021 року та рахунок на оплату необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу № 612028414 від 11.08.2021 року.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» в дохід держави 6 810 грн. судового збору (а.с. 74-80).

Дане рішення оскаржив представник АТ «Львівгаз».

Апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким первісний позов АТ «Львівгаз» задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову - відмовити, покликаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та на порушення і неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що Акт експертизи від 20.11.2020 року № 915 свідчить про те, що облік газу у споживача (відповідача) вівся з порушенням законодавства, а саме: «лічильником з порушеною конструкцією ( ОСОБА_1 не була забезпечена цілісність вузла обліку за яку він відповідає), що виключає можливість використання показань лічильника газу як розрахункових і є імперативною підставою для проведення донарахунку» (а.с. 87-91).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 89);

- при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відпровідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263).

Матеріалами справи стверджується та визнається (не заперечується) всіма учасниками даної справи, що спірні відносини між сторонами виникли в результаті отримання ОСОБА_1 , як споживачем, послуг від АТ «Львівгаз» з постачання природного газу, а відтак на спірні правовідносини поширюється законодавство, яке захищає права споживачів.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору.

Спір у даній справі виник у зв`язку із нарахуванням АТ "Львівгаз", як оператором ГРМ, вартості необлікованого об`єму природного газу внаслідок нібито встановлення факту здійснення несанкціонованого втручання споживача ОСОБА_1 у роботу засобу вимірювальної техніки (ЗВТ)/лічильника газу.

Згідно з пунктом 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем (Кодекс ГРС) несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу є втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (у тому числі, лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу, оскільки саме наведені обставини є обов`язковою умовою для покладення на споживача відповідальності у виді нарахування вартості не облікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природнього газу.

Вищенаведена правова позиція знайшла своє відображення у постанові Верховного Суду від 24.10.2019 року № 914/2384/17, а також і у постановах Верховного Суду від 04.04.2019 року у справі № 535/868/18, від 17.03.2021 року у справі № 509/2780/19, від 07.04.2021 року у справі № 509/2781/19 та від 26.05.2021 року у справі № 310/10313/18.

Відтак, несанкціонованим втручанням є не лише доведення факту пошкодження конструкції ЗВТ/лічильника, а й встановлення факту викривлення даних обліку природного газу (коли витрати природного газу комерційним вузлом обліку не обліковуються, обліковуються частково чи з порушенням).

Разом з тим, наявний у матеріалах справи Акт експертизи ЗВТ та/або пломби № 915 від 26.11.2020 року не містить висновків про викривлення лічильником даних обліку спожитого газу.

Крім цього, у вищезгаданому акті експертизи зазначено про відповідність наявних на ЗВТ пломб умовам цілісності та місцезнаходження. В той же час, експертна комісія прийшла до висновку про те, що «виявлено втручання в роботу ЗВТ» (а.с. 10).

З метою встановлення способу (способів) «втручання в роботу ЗВТ» (з урахуванням цілісності наявних на лічильнику пломб) представникам апелянта було запропоновано продемонструвати в судовому засіданні їхню версію «втручання в роботу ЗВТ». І в судовому засіданні 23.10.2023 року член експертної комісії, інженер з метрології ОСОБА_3 , будучи допитаним в якості свідка, на вилученому у відповідача лічильнику продемонстрував «версії» можливого «втручання в роботу ЗВТ» - за умови збереження при цьому цілісності пломб.

Крім цього, ні вищезгаданий свідок, ні інші представники АТ «Львівгаз» жодним чином не прокоментували твердження ОСОБА_1 про те, що рукописний запис «без присутності» в графі «Споживач погоджує» в протоколі про направлення ЗВТ на експертизу вчинений не ним (коментарі та/або пояснення щодо такого запису відсутні також і у Відзиві АТ «Львівгаз» на зустрічну позовну заяву; а.с. 46-49).

Заслухавши вищезгадані пояснення свідка (як члена комісії, яка прийшла до висновку про «виявлення втручання в роботу ЗВТ»), колегія суддів оцінює їх критично, виходячи з наступного.

Як вже зазначалося вище, споживач у договірних стосунках є слабшою стороною, оскільки йому «протистоїть» (у даному випадку) потужна юридична особа професіонал на ринку постачання газу споживачам.

Конструкцією газового лічильника передбачено використання пломб, як засобів контролю з метою унеможливлення проникнення в газовий лічильник.

В той же час, у постачальника газу відсутні будь-які перешкоди в застосуванні інших засобів контролю над спробами проникнення у конструкцію газового лічильника (в разі такої потреби), як от наклеювання додаткових контрольних стрічок тощо.

Всі продемонстровані в судовому засіданні «версії» можливого «втручання в роботу ЗВТ» «базуються» лише на можливості проникнення у конструкцію газового лічильники при збереженні при цьому цілісності пломб.

Знаючи «варіанти» можливого проникнення у конструкцію газового лічильники (зі збереженням при цьому цілісності пломб) постачальник газу, як професіонал на цьому ринку надання послуг, вправі та зобов`язаний розробити і застосувати на практиці додаткові засоби контролю над спробами протиправного проникнення у конструкцію газового лічильника.

Слід відмітити, що продемонстровані в судовому засіданні «варіанти» таких «проникнень» в роботу газового лічильника на практиці дають можливість презумувати вину у такому «проникненні» будь-якого споживача газу, який використовує для обліку його споживання газовий лічильник, однак (на переконання колегії суддів) у спірних правовідносинах (споживання позаоблікового газу, що у моральному плані фактично прирівнюється до крадіжки цього газу споживачем) вина споживача у протиправній діяльності має доводитись, а не презумуватись.

В той же час, продемонстрованим в судовому засіданні «варіантам» протиправних «проникнень» в роботу газового лічильника легко запобігти: шляхом застосування 1-2 додаткових пломб або наклеювання 1-2 контрольних стрічок.

Крім цього, позивачем не було надано суду жодних доказів того, що в результаті нібито «виявлених втручань в роботу ЗВТ» настали наслідки у вигляді спотворення даних обліку газу: тобто те, за що можна було б здійснити спірне донарахування обліку газу.

Апеляційна скарга також не містить доводів та доказів того, що лічильник газу, вилучений працівниками АТ «Львівгаз» у відповідача, спотворював дані обліку спожитого газу.

За вищенаведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Турчиняка Ярослава Ігоровича, представника Акціонерного товариства «Оператор газорозподільчої системи «Львівгаз», залишити без задоволення, а рішення Сокальського районного суду Львівської області від 19 липня 2022 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 02 листопада 2023 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.