Справа № 127/8084/23
Провадження № 22-ц/801/1322/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 рокуСправа № 127/8084/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Сала Т.Б.,

за участю секретаря судового засідання Луцишина О.П.,

розглянувши апеляційні скарги Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області та ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 травня 2023 року, ухвалене суддею Вінницького міського суду Вінницької області Ан О.В.,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (далі ГУ НП у Вінницькій області), Вінницького районного управління поліції головного управління поліції у Вінницькій області, Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області (далі ГУ ДКСУ у Вінницькій області) про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Позовна заява мотивована тим, що відносно ОСОБА_1 працівниками поліції неодноразово складалися протоколи про вчинення адміністративних правопорушень. В результаті розгляду адміністративних матеріалів Вінницьким міським судом Вінницької області та Вінницьким апеляційним судом провадження відносно позивача закрито ,у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

Позивач зазначає, що незаконним притягненням його до адміністративної відповідальності, йому завдано моральну шкоду, що проявилася у душевних стражданнях, приниження його честі та гідності пов`язаних із фактом притягнення його до адміністративної відповідальності, відбулися неприємні зміни у його житті, що пов`язані із постійним відвідуванням судових та правоохоронних органів, витрат на проїзди, та марнування свого часу з метою доведення своєї невинуватості.

Враховуючи наведене позивач, посилаючись на Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативну-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» просив суд стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку ДКСУ на його користь 300 000,00 грн. моральної шкоди.

Відповідач ГУ НП у Вінницькій області надав відзив на позов до суду, в якому вказує на безпідставність та необґрунтованість вказаних позивачем обставин, просить відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог. Зазначає. що працівники поліції, які складали протоколи про притягнення до адміністративної відповідальності позивача не є особами, які здійснюють розшукову діяльність, не є працівниками органів досудового розслідування, прокуратури, суду. У постановах суду, якими закрито провадження відносно позивача, не визнано дії працівників поліції незаконними. Відповідач спростовує пояснення позивача про спричинення йому моральної шкоди, посилаючись на її недоведеність.

В свою чергу ГУ ДКСУ також подало відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що в матеріалах справи відсутнє рішення суду, яким би була встановлена вина органу державної влади. Вказує на недоведеність шкоди, яка виникла у позивача, та вини працівників поліції, та причинно наслідкового зв`язку між ними.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08 травня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 50 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

З таким рішенням позивач та відповідачі ГУ ДКСУ у Вінницькій області, ГУ НП у Вінницькій області не погодились та оскаржили його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду змінити та позов задовільнити повністю.

В якості основного доводу скаржник зазначає те, що здійснення провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, які в подальшому закриті судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб відповідачів, які ініціювали вказане провадження. Оскільки закриття провадження у справі через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини.

В апеляційній скарзі відповідачі ГУ ДКСУ у Вінницькій області, ГУ НП у Вінницькій області просили рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволені позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому суд в резолютивній частині рішення незаконно зазначив про стягнення шкоди шляхом списання коштів з відповідного рахунку ГУ ДКСУ у Вінницькій області, що суперечить нормам діючого законодавства України

Апеляційна скарга ГУ НП у Вінницькій області мотивована тим, що судом не було повністю досліджено всіх наявних доказів та не враховані всі істотні обставини справи. Зокрема працівники поліції, які складали протоколи про притягнення до адміністративної відповідальності позивача не є особами, які здійснюють розшукову діяльність, не є працівниками органів досудового розслідування, прокуратури, суду. У постановах суду, якими закрито провадження відносно позивача не визнано дії працівників поліції незаконними. Суд не взяв до уваги, що складання протоколу про адміністративне правопорушення є формою документування правопорушення, а не притягнення до відповідальності.

В свою чергу ГУ НП у Вінницькій області подало відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволені позову відмовити, а апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Відзивів від інших учасників справи на апеляційні скарги не надходило.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційних скарг та в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, дослідивши матеріали та обставини справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду відповідає.

Судом встановлено, що 18.10.2022 працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за яким йому інкриміновано порушення ч. 1 ст. 164 КУпАП, а саме здійснення продажу тютюнових виробів на вагу без відповідної ліценції на вид господарської діяльності (а.с. 7).

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.01.2023 провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 164 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, а вилучений тютюн повернуто позивачу (а.с 12-14).

16.11.2022 працівниками поліції повторно складено протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 156 КУпАП та ч. 1 ст. 164 КУпАП, а саме здійснення продажу тютюну без дозвільних на те документів та здійснення продажу тютюну, без сертифікату відповідності (а.с. 8-9).

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.12.2022 адміністративні матеріали №127/27086/22 та №127/27097/22 об`єднано в одне провадження, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 156 КУпАП та ч. 1 ст. 164 КУпАП закрито, у зв`язку із відсутністю в його діях складу правопорушення (а.с. 15-17).

Працівниками поліції 25.11.2022 складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП, а саме здійснення продажу тютюну без реєстрації як суб`єкта господарювання та без одержання ліцензії ( а.с. 11).

Постановою Вінницького апеляційного суду від 28.02.2023 постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 01.02.2023, якою було притягнуто ОСОБА_1 до відповідальності скасовано, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрито, у зв`язку із відсутністю у його діях складу правопорушення (а.с. 18-21).

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував на те, що провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, які у подальшому закрито судом за відсутністю складу правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження. Тому позивач посилаючись на ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та ст.ст. 23, 1173, 1174, 1176 ЦК України, вважає що у нього виникає право на компенсацію шкоди, завдану внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності, в результаті чого йому завдано моральну шкоду.

Ч.1 ст. 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Положеннями ст. 56 КУ визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У пункті 3 постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду, завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Згідно ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Статтями 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема закриття справи про адміністративне правопорушення.

Стаття 1 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачає перелік випадків, коли громадянинові відшкодовуються (повертаються), у тому числі, заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, може свідчити про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц, а також у постановах Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 640/16169/17, від 22 липня 2020 року у справі № 303/7352/18 та від 26 січня 2022 року у справі № 953/6561/20.

У постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 953/6561/20 зазначено, що: «у справі, яка переглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом».

У постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц зазначено, що: «статтями 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

На підставі пункту 2 частини першої статті 1 цього Закону в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яке в подальшому закрито судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше)».

З матеріалів справи вбачається, що відносно позивача було неодноразово складено протоколи серії ВАБ №824314 від 18.10.2022; ВАВ №187731 від 16.11.2022 та ВАВ № 144423 від 25.11.2022 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.ст. 156, 164 КУпАП, у зв`язку з продажем тютюну без наявних дозвільних документів.

За результатами розгляду вказаних протоколів, суд дійшов висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення.

Судом встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень не доведена та не підтверджена відповідними доказами.

Дані обставини відповідачами не заперечуються.

Такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини.

Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи були понесені особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

При прийнятті рішення щодо відшкодування моральної шкоди, суд враховує тривалість, характер, глибину та обсяг страждань позивача.

Вирішуючи спір, судом першої інстанції правильно зазначено, що здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, яке в подальшому закрито судом за відсутності складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень, вилучення тощо) в розумінні норм ст. 1174 ЦК України є підставою для відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Такий висновок суду є законним і справедливим.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає, що позивачем доведено належними й допустимими доказами факт спричинення йому моральної шкоди внаслідок неодноразового незаконного притягнення позивача до адміністративної відповідальності, яка полягає у необхідності зміни нормального життєвого стану, докладання додаткових зусиль, витрачання часу і коштів для доведеності своєї невинуватості.

В свою чергу, позивач неодноразово доводив факт відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, при цьому працівники поліції повторно складали протокол, не зважаючи на закриття адміністративних справ.

Судом обґрунтовано визначено моральну шкоду у розмірі 50 000 грн та наведено належне мотивування такого висновку, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Тобто суд з`ясував усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідив надані докази, оцінив їх та визначив розмір шкоди.

З таким висновком погоджується апеляційна інстанція.

Тому доводи апеляційної скарги позивача в цій частині є такими, що до уваги апеляційним судом не приймаються.

Будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, ОСОБА_1 не надано.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи позивача про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення скаржником норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційних скарг відповідачів ГУ ДКСУ у Вінницькій області та ГУ ДКСУ у Вінницькій області дублюють відзиви відповідачів у цій справі, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд, та є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції, а лише відображають позицію відповідача у цій справі, яку він вважає такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Доводи апеляційної скарги, що рішення суду містить відомості про суб`єкта його виконання, фактично не впливає на правильність ухваленого судом рішення та не спростовує вірних висновків суду по суті спору.

За таких обставин, наведені в апеляційних скаргах доводи з приводу порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до особистого тлумачення скаржниками норм матеріального та процесуального закону.

При цьому апеляційним судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин та норми процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам процесуального та матеріального права.

Наведені в апеляційних скаргах доводи не впливають на правильність ухваленого судом рішення та не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 30 травня 2023 року відстрочено відповідачу ГУ ДКСУ у Вінницькій області сплату судового збору за подання апеляційної скарги до закінчення апеляційного провадження у справі.

З матеріалів справи слідує, що позивач звернувся до суду із позовом з вимогою майнового характеру, тому підлягав до сплати судовий збір у розмірі 1073,60 гривень.

Розмір судового збору за подання апеляційної скарги складає 1610,40 гривень (150 % * 1073,60 грн.).

Оскільки апеляційну скаргу ГУ ДКСУ у Вінницькій області залишено без задоволення, тому скаржнику слід сплатити за подання апеляційної скарги в розмірі 1610,40 грн на користь держави.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційні скарги без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 травня 2023 року залишити без змін.

Стягнути з Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1610,40 гривень на користь держави.

Постанова набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 30 серпня 2023 року.

Головуючий М.М. Якименко

Судді О.В. Ковальчук

Т.Б. Сало