Справа № 462/8411/23
УХВАЛА

01 листопада 2023 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м.Львова Боровков Д.О., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 / Третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Дулик Мирослава Богданівна, Львівська міська рада/ про визнання договору довічного утримання недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно,

в с т а н о в и в :

31.10.2023 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати недійсним договір довічного утримання, укладений 05.02.2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дулик Мирославою Богданівною та скасувати рішення про реєстрацію право власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 на ОСОБА_2 , номер відомостей про речове право 13169267.

31.10.2023 року одночасно з позовною заявою позивач звернувся до Залізничного районного суду м.Львова із заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи по забезпеченню позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що ним подано до суду позовну заяву до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору довічного утримання, укладеного 05.02.2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить ефективний захист його прав у разі їх задоволення та стане перешкодою у відновленні таких, оскільки право власності на вказану квартиру зареєстровано за відповідачем та на любій стадії розгляду справи вона може розпорядитись спірним майном, що ускладнить або унеможливить виконання рішення суду.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне заяву позивача про забезпечення позову задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України: заборона вчиняти певні дії, може застосовуватись судом, як захід забезпечення позову.

Згідно із ч.2 ст. 149 ЦПК України: забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із ч.3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження можливих труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові віж 23.05.2018 року в справі № 766/18228/17.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», відповідно до якого, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що 05.02.2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання, згідно з яким ОСОБА_3 передала у власність ОСОБА_2 належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 .

01.12.2000 року ОСОБА_1 був засуджений Львівським обласним судом на 15 років позбавлення волі та відбував покарання з 11.07.2000 року по 10.07.2015 року.

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 30.05.2023 року у справі №462/1722/16-ц було ухвалено: позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Залізничної районної адміністрації ЛМР за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Друга Львівська державна нотаріальна контора, Львівська міська рада, ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», Головне управління державної міграційної служби у Львівській області в особі відділу громадянства, реєстрації та міграції фізичних осіб Залізничного району м. Львова, ЛКП «Скнилівок» - про визнання незаконним зняття з реєстрації, поновлення в реєстрації, визнання незаконним розпорядження, визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом та свідоцтва про право власності на квартиру задовольнити; визнати незаконним зняття з реєстрації ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 ; визнати право ОСОБА_1 на житло у квартирі АДРЕСА_1 та поновити ОСОБА_1 у реєстрації в квартирі АДРЕСА_1 ; визнати незаконним та скасувати п.8 Розпорядження №768 від 28 липня 2005 року, видане Залізничною районною адміністрацією ЛМР в частині передачі квартири АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ; визнати недійсним свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 від 28 липня 2005 року, видане Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом № 2-732 від 06 червня 2001 року, видане Другою Львівською державною нотаріальною конторою; скасувати заходи забезпечення позову арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_3 , вжиті ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 16 травня 2023 року у цивільній справі №462/1722/16-ц.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.07.2023 року квартира АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить відповідачу ОСОБА_2 на підставі Договору довічного утримання, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дулик М.Б., за номером 196 від 05.02.2016 року.

Як убачається з заяви про забезпечення позову, позивач просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Судом встановлено наявність спору між сторонами щодо предмету позову, яким є квартира АДРЕСА_1 .

За таких обставин обраний позивачем вид забезпечення позову - накладення арешту на майно, що перебуває у володінні відповідача є співмірними із заявленими позовними вимогами, відповідає майновому характеру заявлених вимог та випливає з фактичних обставин справи, оскільки через ризик відчуження майна на користь третіх осіб невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту квартири може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача у випадку задоволення її позову та призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду.

При цьому судом враховано, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту лише тимчасово обмежить права відповідача щодо розпорядження майном, яке фактично перебуває у її володінні, проте такі заходи не перешкоджають користуванню відповідачем власністю, в той час як їх вжиття забезпечить збереження балансу інтересів сторін та узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.

Виходячи з викладеного, заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту про які просить позивач, фактично будуть спрямовані на охорону його матеріально-правових інтересів від можливих недобросовісних дій із боку відповідача, з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Враховуючи вищенаведене суд вважає можливим забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки вважає, що вказаний захід забезпечення позову є співмірним заявленим у справі позовним вимогам, забезпечить виконання рішення суду та ефективний захист прав позивача у випадку задоволення позовних вимог судом та не порушуватиме прав відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України,

постановив:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 / Третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Дулик Мирослава Богданівна, Львівська міська рада/ про визнання договору довічного утримання недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 .

Ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню.

Позивач: ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 )

Відповідач: ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ).

Копію даної ухвали направити позивачу для пред`явлення до виконання та сторонам для відома.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана учасниками справи протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду.

Суддя:

Оригінал ухвали.