Справа № 373/1186/23
Номер провадження 2/373/489/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Залеської А.О.,

за участю секретаря судових засідань Руденко О.М.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №K3PWGA15005570 від 26.03.2007 у розмірі 606848,48 грн, з яких: 235542,07 грн заборгованість за кредитом; 223417,20 грн заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 147389,37 грн пеня за несвоєчасність виконання грошового зобов`язання. Також просить стягнути судові витрати в розмірі 9102 грн 73 коп. судового збору.

Позов обґрунтовано тим, що 26.03.2007 між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №K3PWGA15005570, на виконання якого позивач (банк) надав відповідачу (позичальникові) в користування кредитні кошти у розмірі 25806,79 доларів США на строк до 26.03.2017. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки в строки та порядку передбаченому кредитним договором, а саме: повертати кредит та відсотки, а також інші обов`язкові платежі частинами (щомісячними платежами). 31.10.2016 між позивачем (банком) та відповідачем (позичальником) було укладено Додаткову угоду №2 до кредитного договору №K3PWGA15005570 від 26.03.2007, згідно якої сторони АТ КБ «ПРИВАТБАНК» змінив валюту кредиту з доларів США на гривню, у зв`язку з чим увесь залишок кредитного боргу станом на 31.10.2016 було перераховано у гривню за курсом НБУ, що склало суму 317900,28 грн, яка у п. 1.1 Додаткової угоди зазначена як сума отриманого кредиту, що надається 31.10.2016 на строк до 31.10.2026 з умовою повернення її частинами згідно графіку платежів. Відповідач взяті на себе зобов`язання за додатковою угодою№2 від 31.10.2016 до кредитного договору №K3PWGA15005570 від 26.03.2007 не виконував, а тому згідно договору має додатковий до основного зобов`язання обов`язок сплатити банку відсотки у подвійному розмірі, нараховані щомісяця від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Представник зазначає, що відповідач у порушення умов договору, а також ст.ст. 509,526,1054 ЦК України не здійснював повернення кредитних коштів у строки та на умовах, передбачених договором з нарахованими відсотками, комісією та не сплачував інші обов`язкові платежі, а тому станом на 19.05.2023 має заборгованість у загальному розмірі 606848,48 грн з включенням усіх складових боргу, що відображено у Розрахунку заборгованості за договором №K3PWGA15005570.

Ухвалою суду від 14.07.2023 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в судовому засіданні на 20.09.2023 з повідомленням сторін. По причині недостатнього обґрунтування та викладу обставин у позовній заяві, суд визнав явку представника позивача в судове засідання обов`язковою для надання пояснень.

Відповідач ОСОБА_1 в жодне з чотирьох судових засідань за викликом (повідомленням) суду не з`явився, відзив на позов не надав, заяв та клопотань на адресу суду від нього не надходило. Про суть справи, місце та час розгляду повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті Судової влади України, у зв`язку з неотриманням поштової кореспонденції за місцем реєстрації.

За таких обставин, суд за згодою представника позивача ухвалив проводити заочний розгляд справи відповідно до положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України.

В судовому засіданні представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Андрійченко В.М. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та стягнути з відповідача тіло кредиту - 235542,07 грн заборгованість за кредитом; заборгованість по відсоткам за весь час користування кредитом - 223417,20 грн; пеню в розмірі 147389,37 грн. Представник пояснив суду розмір та строки надання кредиту 26.03.2007 за договором №K3PWGA15005570, а саме: відповідачу всього надано кредитні кошти 25806,76 доларів США у вигляді непоновлюваної кредитної лінії, з яких 23000,00 доларів США надано безпосередньо на споживчі цілі, а 2806,80 доларів США на сплату страхових платежів. Кредит надавався на умовах повернення його частинами протягом 10 років (до 26.03.2017) щомісячними платежами зі сплатою відсотків та інших обов`язкових платежів згідно Графіка повернення кредиту. Відповідно до умов договору відповідач повинен був сплачувати проценти за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороду банку за надання фінансового інструменту у розмірі суми 1,5% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,20 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати. Представник також пояснив, що кредитні кошти відповідач отримав, але протягом майже усіх десяти років від дня укладання договору неналежно виконував свої зобов`язання, весь час допускав прострочення обов`язкових чергових платежів, а тому з ним укладалась додаткова угода № 1 від 05.03.2015, за якою були змінені деякі умови договору, зокрема визначена змінна процентна ставка, списано частину пені та зафіксована сума усього кредитного боргу станом на день укладання угоди (05.03.2015) - 10358,60 доларів США та складено новий Графік погашення зазначеної суми боргу рівними частинами по 201,13 доларів США з включанням до кожного платежу частини кредиту, процентів та комісії. Строк повного погашення у додатковій угоді №1 визначили до 01.12.2024. В подальшому, сторони припинили виконання Додаткової угоди№1 від 05.03.2015 та з метою створення сприятливих умов для виконання відповідачем (позичальником) зобов`язань за кредитним договором уклади Додаткову угоду №2 від 31.10.2016 до кредитного договору №K3PWGA15005570 від 26.03.2007, якою визначили заборгованість за договором на дату укладання цієї додаткової угоди - 12646,88 доларів США та одночасно замінено валюту кредиту за договором з долара США на гривню згідно курсу НБУ. В зв`язку з чим заборгованість позичальника на дату укладення додаткової угоди №2 склала 317900,28 грн, з яких: 238650,77 грн поточна заборгованість за кредитом; 14533,46 грн прострочена заборгованість за кредитом; 419,41 грн поточна заборгованість за відсотками; 30784,83 грн прострочена заборгованість за відсотками; 11728,14 грн прострочена заборгованість за комісією; 26327,63 грн пеня. Згідно змісту додаткової угоди №2 банк списав позичальнику та усього, за мінусом прощеного боргу сума кредиту станом на день укладання додаткової угоди №2 (30.10.2016) склала 228717,07 грн. Також сторони погодили Графік погашення кредиту з нарахованими щомісячними відсотками, що є додатком №1 до додаткової угоди №2, а саме по 4170,42 грн щомісяця до 30.09.2026 включно. Графік складено від початкової суми кредиту 228717,07 грн. Відповідач практично не погашав кредит за графіком, який підписаний сторонами, та лише тричі у 2017 р. та 2018 р. сплатив по 250 грн, які зараховані на погашення пені. Вказане змусило позивача звернутись до суду з даним позовом про стягнення усієї боргу 606848,64 грн., визначеної станом на 19.05.2023, з яких по кредиту 235542,07 грн, за процентами 223417,20, за пенею 147389,37 грн. Чому сума по тілу кредиту збільшилась в порівнянні з тією яка була на день укладання додаткової угоди, за якою ставкою нараховані щомісячні проценти та пеня, представник не зміг пояснити.

Вислухавши пояснення та аргументи представника позивача, дослідивши письмові матеріали, судом встановлено наступне.

26.03.2007 між «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №K3PWGA15005570, згідно п.7.1 якого банк надав позичальникові (відповідачу) кредитні кошти у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 23000,00 доларів США на споживчі цілі, а також 2806,80 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за наданням фінансового інструменту у розмірі суми 1,5% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,20 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11. даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п.6.2. даного договору. Періодом сплати чергового платежу визначено з 26 по 30 число кожного місяця. Кредит надається шляхом видачі готівки через касу на строк з 26.03.2007 по 26.03.2017. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 365,35 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсотків та винагороди. Для виконання даного договору позивач відкрив відповідачу рахунок НОМЕР_1 (п.7.2). Договір також містить окремі положення про пеню та штрафи (а.с. 9-11).

З копії заяви на видачу готівки №22 від 27.03.2007 вбачається, що 27.03.2007 банк видав ОСОБА_1 23000,00 доларів США згідно кредитної угоди від 26.03.2007 (а.с.12).

05.03.2015 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору №K3PWGA15005570 від 26.03.2007, за умовами якої (пункти 1-6 Додаткової угоди №1) суму заборгованості, що виникла в період з дати надання відповідачу кредиту до дати підписання цієї додаткової угоди зменшити на пеню у розмірі 536,22 доларів США. Згідно Графіку платежів, що міститься в додатку №1 до Додаткової угоди №1 загальна залишкова сума боргу за кредитним договором становить 10358,60 доларів США, яку позичальник повинен погашати частинами по 201,13 доларів США до 30 числі кожного місяця - до 30.11.2024 включно зі сплатою щомісячних відсотків та комісії. Також за умовами додаткової угоди процентна ставка є змінною та визначена у сторону збільшення від певної дати та змінено штрафні санкції за невиконання грошового зобов`язання позичальником (а.с.13-15).

31.10.2016 ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду №2 до кредитного договору №K3PWGA15005570 від 26.03.2007, за умовами якої сторони узгодили, що заборгованість за кредитним договором на дату укладання цієї додаткової угоди становить 12646,88 доларів США, а саме: 9360,34 доларів США поточна заборгованість за кредитом; 570,03 доларів США прострочена заборгованість за кредитом; 16,45 долари США поточна заборгованість за відсотками; 1270,44 доларів США прострочена заборгованість за відсотками; 460,00 доларів США прострочена заборгованість за комісією; 1032,62 дол.США пеня. Цією угодою сторони змінили валюту кредиту за договором з долара США на гривню за курсом НБУ (25,495951 грн за 1,00 долар США). Після перерахунку заборгованість позичальника на дату укладення цієї додаткової угоди визначено в гривневому еквіваленті у сумі 317900,28 грн, з яких: 238650,77 грн поточна заборгованість за кредитом; 14533,46 грн прострочена заборгованість за кредитом 419,41 грн поточна заборгованість за відсотками; 30784,83 грн прострочена заборгованість за відсотками; 11728,14 грн прострочена заборгованість за комісією; 26327,63 грн пеня. Водночас в момент укладання додаткової угоди станом на 31.10.2016 сума банк списав позичальнику частину боргу у загальному розмірі 96779,17 грн, з яких: за кредитом списано 27519,16 грн; за відсотками 31204,24 грн; за комісією 11728,14 грн; пеня 26327,63 грн (а.с.16)

За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати відсотки в розмірі 18,00% річних у строк, зазначений в Графіку погашення кредиту (п.1.4. Додаткової угоди №2).

Згідно Графіку погашення кредиту, що наведений у додатку №1 до Додаткової угоди №2 від 31.10.2016 залишок заборгованості відповідача на початок нового строку кредитування (30.11.2016) становив 228717,07 грн. Вказану суму разом з нарахованими процентами відповідач повинен сплатити у період з 30.11.2016 по 01.10.2026 щомісячними платежами у розмірі 4170,42 грн. (а.с.17-18).

Для виконання даного договору банк відкрив позичальникові рахунок НОМЕР_2 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості (п.2 Додаткової угоди №2).

Згідно п.1.6. Додаткової угоди №2 у разі порушення позичальником строків по сплаті відсотків за користування кредитом та винагород, зазначених в договорі, позичальник за весь період неналежного виконання зобов`язань по сплаті плати за кредитом сплачує банку неустойку: в розмірі 100% від розміру неналежно сплачених відсотків за користування кредитом; в розмірі 100% від розміру неналежно сплачених винагород, передбачених договором. Сплата позичальником штрафу здійснюється за кожен місяць такого порушення, починаючи з останнього місяця належного виконання позичальником зобов`язання по сплаті плати за кредитом. у випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, штраф сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Банк обумовлює, що на період неналежного виконання позичальником зобов`язань по сплаті плати за цим кредитом, що включає в собі відсотки за користування кредитом та винагород, передбачених договором, здійснюється зменшення розміру плати за кредитом до суми фактично сплаченої позичальником. Також сторони узгодили, що у випадку прострочення позичальником виконання свого грошового зобов`язання терміном повернення кредиту вважається 1460 -й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом, починаючи з 1461 дня порушення, вважається простроченою. (а.с. 18)

Розрахунок заборгованості за кредитним договором №K3PWGA15005570 від 26.03.2007 зроблений за період кредитування за договором та додатковою угодою №1 у валюті США, а саме з 28.03.2007 по 26.11.2016. За цим розрахунком позичальник ОСОБА_1 отримав кредитні кошти 23000,00 доларів США та повертав їх періодичними платежами, сума яких розподілялись у такій послідовності: на погашення щомісячної комісії, на погашення відсотків (за підвищеною ставкою) на прострочену кредитну заборгованість, відсотків на поточну заборгованість по кредиту та пеню. Внаслідок порушення строків платежів у відповідача періодично утворювалась прострочена заборгованість за кредитом. Станом на 01.03.2015 сума боргу за наданим кредитом (тіло кредиту) склала 9520,08 доларів США, з яких: 7549,55 доларів США поточний борг за кредитом та 1970,53 доларів США прострочене тіло кредиту. Крім цього на цю дату відповідач мав борг за комісією -178,68 доларів США, за пенею- 137,63 доларів США та за відсотками - 1042,44 доларів США. Як видно з цього розрахунку, загальна сума кредитного боргу з усіма складовими, як було передбачено додатковою угодою №1 з 05.03.2015 віднесена до тіла кредиту та зменшена на суму штрафу - 536,22 доларів США, що в результаті склало загальну суму кредитної заборгованості 10358,60 доларів США. Ця сума 05.03.2015 визначена в розрахунку як новоутворене тіло кредиту і подальший розрахунок заборгованості здійснено від суми 10358,60 доларів США. З цього розрахунку видно, що з 31.12.2015 відповідач почав допускати прострочену заборгованість по кредиту та по усім іншим платежам, у зв`язку з чим окрім процентів на поточну заборгованість йому нараховувались проценти за підвищеною ставкою на залишок простроченої заборгованості, пеня та комісія. Розрахунок боргу, що зроблений у валюті США свідчить про те, що 31.10.2016 валютне кредитування відповідача припинилось. На цю дату відповідач мав борг в загальній сумі по тілу кредиту 9930,37 доларів США, з яких 9416,66 доларів США поточна заборгованість по кредиту, 513,71 доларів США прострочена заборгованість по кредиту; 1223,89 доларів США проценти; 381,29 доларів США - пеня; 460 доларів США- комісія. 14.11.2016 вже після припинення кредитування в доларах США розрахунок боргу містить відомості про сплату відповідачем процентів в сумі 1223,89 доларів США та комісії в сумі 460 доларів США, а пеня, яка на цю дату склала 419,66 доларів США, списана Банком (а.с.3-6).

Наступний розрахунок заборгованості за кредитним договором №K3PWGA15005570 включає період кредитування у гривні згідно додаткової угоди №2 від 30.10.2016. Згідно цього розрахунку початкове тіло кредиту станом на 30.10.2016 визначено 228717,07 грн, а кінцеве тіло кредиту за невідомих причин збільшилось та на день складання розрахунку 19.05.2023 та складає суму 235542,07 грн, з яких 125247,18 грн - поточна заборгованість за тілом кредиту; 110294,89 грн -прострочений кредит. Заборгованість за процентами 223417,20 грн; сума пені 153184,29 грн, з них списано 5794,92 грн, а тому до стягнення позивач просить 147389,37 грн пені. Всього за цим розрахунком сума стягнення становить 606348,64 грн. З розрахунку видно, що останнє нарахування пені мало місце 01.03.2020 (а.с. 7-8).

Між сторонами існує спір, що виник з кредитних правовідносин, які регулюються нормами права про зобов`язання та договір.

Пункт 1 ч. 2 ст.11 ЦК України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч.1, ч. 2 ст. 631 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 («Позика»), якщо інше не встановлено параграфом 2 («Кредит») і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз.2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України).

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Факт укладання Кредитного договору №K3PWGA15005570 від 26.03.2007, Додаткової угоди №1 від 05.03.2015 та Додаткової угоди №2 від 31.10.2016 між відповідачем ОСОБА_1 (позичальник) та позивачем АТ «КБ ПРИВАТБАНК» (кредитодавець) підтверджується письмовими доказами.

Судом безсумнівно встановлено, що позивач ПАТ «КБ ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ «КБ ПРИВАТБАНК», 26.03.2007 надав відповідачу ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі 23000,00 доларів США на споживчі цілі на умовах, визначених договором №K3PWGA15005570 від 26.03.2007 зі змінами згідно додатковї угоди №1 від 05.03.2015, а саме: повернення щомісячними платежами частинами зі сплатою відсотків та комісії протягом десяти років. В подальшому додатковою угодою №2 від 31.10.2016, до спливу строку кредитування валюту кредиту було змінено з долара США на гривню за курсом НБУ гривні до долара США 25,495951 грн за 1,00 дол.США, у зв`язку з чим на 31.10.2016 (дата укладення додаткової угоди №2) залишок кредитного боргу 9930,03 доларів США (тіло кредиту) банк перерахував у гривні, визначивши суму неповернутого кредиту 228717,07 грн та склав Графік погашення вказаної суми зі сплатою процентів (18% річних або 1,5 % в місяць) щомісячними рівними платежами протягом періоду з 31.11.2016 по 01.10.2026.

Аналізуючи положення ч.1 ст. 368 ЦК України, ч.1 ст. 1054 ЦК України та ч.1 ст. 1047, ст. 1048 ЦК України можна зробити висновок, що істотними (необхідними) умовами кредитного договору є предмет грошові кошти (кредит) у визначеному розмірі, проценти за користування кредитом та строк виконання позичальником грошового зобов`язання. Умови щодо суми кредиту та розміру процентів становлять основне грошове зобов`язання у кредитному договорі, яке має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Кредитний договір може містити й інші (додаткові) умови, які випливають з його змісту та не суперечать закону, зокрема умови щодо відповідальності сторін, зміни процентної ставки, надання кредитодавцем додаткових та супутніх послуг тощо. Відповідно, платежі за додаткові та супутні послуги не входять до основного грошового зобов`язання позичальника за кредитним договором, однак є обов`язковими для нього за умови, що ті чи інші додаткові послуги погоджені з позичальником, йому зрозумілі та надаються кредитодавцем в інтересах позичальника.

З розрахунку заборгованості за договором №K3PWGA15005570 від 26.03.2007, складеним у період дії додаткової угоди №2 до цього договору ( з 31.10.2016 по 19.05.2023), видно, що відповідач ОСОБА_1 станом на 31.10.2016 мав початковий кредитний борг 228717,07 грн, який не погашав у строки та розмірах, визначених в договорі у відповідності до Графіку погашення кредиту, що є додатком №1 до Додаткової угоди №2, підписаної сторонами. Всього у цей період відповідач вніс лише три платежі по 250,00 грн (востаннє 28.09.2018), які повністю зараховані на погашення пені.

Отже у суду є всі підстави вважати, що відповідач, як позичальник та споживач кредитних послуг має перед позивачем (кредитодавцем) борг у сумі 228717,07 грн, що є тілом кредиту (неповернутою позикою). Вимога позивача про стягнення з відповідача більшої суми за кредитом (235542,07 грн) ніж та, яка взята за основу при складанні Графіка погашення кредиту за Додатковою угодою №2 від 31.10.2016, є безпідставною, оскільки кредит надавався одноразово фіксованою сумою на умовах не відновлювальної кредитної лінії, відомості про надання ОСОБА_1 додаткових кредитних коштів, починаючи з 31.10.2016, відсутні. За таких обставин, суд піддає обґрунтованому сумніву розрахунок заборгованості за договором №K3PWGA15005570 від 26.03.2007, складеним у період дії додаткової угоди №2 ( з 31.10.2016 по 19.05.2023), де початкова сума поточного кредиту (тіло кредиту) станом на початок розрахунку (31.10.2016) становить 228717,07 грн., а на день закінчення розрахунку (19.05.2023) тіло кредиту визначено у сумі 235542,07 грн, з яких: 125247,18 грн залишок поточної заборгованості за кредитом та 110294,89 залишок простроченої заборгованості за кредитом.

За яких умов сума позики (кредиту) збільшилась та коли саме представник позивача не зміг суду пояснити. Отже обґрунтованою до стягнення на користь позивача є сума 228717,07 грн, що є отриманим від позивача кредитом у день укладання додаткової угоди №2 від 31.10.2016 та не повернутий ним на день звернення до суду з цим позовом.

Що стосується відсотків за користування коштами у сумі 223417,20 грн, то з розрахунку заборгованості за договором №K3PWGA15005570 від 26.03.2007, складеним у період дії додаткової угоди №2 ( з 31.10.2016 по 19.05.2023), вбачається, що такі відсотки нараховувались за ставкою 18% річних, як передбачено договором, однак не щомісяця у день сплати чергового платежу, а по кілька разів на місяць за підсумком кількості днів, що минули, з яких частина днів в одному місяці, а інша - в наступному. Такий порядок нарахування відсотків у розрахунку заборгованості не відповідає умовам договору, де передбачено нарахування відсотків за користування кредитними коштами щомісяця, на день чергового платежу за фіксованою ставкою 18% річних, тобто 1,5 % у місяць. Крім того, нарахування відсотків по кілька разів на місяць за певну кількість днів, не дозволяє перевірити правильність їх нарахування. Враховуючи вищезазначене, а також те, що позивачем безпідставно змінено у сторону збільшення розмір кредиту, яка бралась за основу при нарахуванні відсотків, суд не може визнати обґрунтованим їх розмір 223417,20 грн., про стягнення яких просить позивач.

Крім цього позивач нарахував відсотки станом на 19.05.2023, тоді як відповідач вже понад шість років зовсім не виконував свого зобов`язання про повернення кредиту частинами (щомісячними платежами), як передбачено у Графіку погашення кредиту. Таке нарахування виходить за межі спеціального (усіченого) строку кредитування, вказаного в абз. 3 п.1.6 додаткової угоди № 2 від 31.10.2016, де передбачено, що при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, зазначених в Графіку погашення кредиту понад 1460 днів (4 роки), щодо зобов`язань, строк яких не настав, терміном повернення кредиту вважається 1460 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом, починаючи з 1461 дня порушення, вважається простроченою.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 взагалі не здійснював погашення кредиту з дня його надання - з 31.10.2016, то позивач у випадку прострочення більш як на 30 днів чергового платежу міг також скористатись своїм правом дострокового повернення всієї суми боргу за кредитним договором, як передбачено у п. 5.4 договору №K3PWGA15005570 від 26.03.2007 та ч.2 ст. 1050 ЦК України, а не продовжувати нарахування відсотків протягом майже семи років, з чого вбачається зловживання позивачем своїм правом.

Відповідно до ч.3 ст. 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частини другої- п`ятої статті 13 цього Кодексу (ч.3 ст. 16 ЦК України)

Враховуючи все вищевикладене, суд вважає, що заявлені до відповідача вимоги про стягнення відсотків в розмірі 223417,20 грн задоволенню не підлягають

Що стосується вимог позивача про стягнення пені, то така вимога також не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

З розрахунку заборгованості за договором №K3PWGA15005570 від 26.03.2007, складеним у період дії додаткової угоди №2 ,вбачається, що пеня нараховувалась з 26.12.2016 до 01.03.2020. Розмір пені за цей період склав суму 153184,29 грн, яка в подальшому залишилася незмінною.

Ставка пені за порушення грошового зобов`язання зі сплати чергового платежу у розрахунку заборгованості вказана 0,15 % в день від суми простроченого платежу, що відповідає п. 4.1 кредитного договору №K3PWGA15005570 від 26.03.2007.

Суд перевірив правильність нарахування пені по всьому розрахунку та встановив, що її нарахування здійснено у більшому розмірі ніж передбачено договором. Так, згідно Графіку погашення кредиту до 30.11.2016 відповідач повинен був сплатити черговий платіж разом з відсотками 4170,42 грн, тож пеня за один день прострочки цього платежу з розрахунку 0,15 % має скласти 6,25 грн в день, а за 27 днів прострочки, тобто станом на 26.12.2016 сума пені мала б бути 168,75 грн (6,25 грн х27 днів). Натомість, згідно розрахунку заборгованості 26.12.2016 відповідачу нарахована пеня в розмірі 232,50 грн. Такі неточності в сторону збільшення пені спостерігаються по всьому розрахунку заборгованості. Представник позивача не зміг пояснити таке нарахування пені. Окремого розрахунку пені суду не надав.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що пеня згідно умов договору нараховується не лише на суму чергового платежу по кредиту, а й на відсотки, які в ходять до цього платежу, нарахування яких у зазначеному позивачем розмірі визнано судом необґрунтованим та безпідставним, суд вважає що вимоги позивача про стягнення пені, нарахованої за період з 26.12.2016 до 01.03.2020 в загальному розмірі 153184,29 грн є необгрунтованими.

Крім цього, суд звертає увагу, що позов про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі пені позивач подав до суду після спливу як загальної так і спеціальної позовної давності, встановленої у ст. 257 та п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України.

Згідно з п.4 Додаткової угоди №2 від 31.10.2016 по вимогам про стягнення кредиту, відсотків та пені встановлюється тривалість 50 років, що суперечить вимогам закону, є несправедливими умовами для споживача послуг, ставить його вкрай невигідне становище, оскільки цей строк фактично є довічним для ОСОБА_1 , 1969 р.н. та порушує його право на юридичну визначеність тривалості правовідносин (прав та обов`язків сторін) у зобов`язальному праві.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Таким чином, суд залишає без задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 153184,29.

За правилами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи встановлені судом обставини та викладені вище мотиви, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог на суму 228717,07 грн, що є кредитними коштами отриманими відповідачем від позивача 31.10.2016 внаслідок укладання додаткової угоди № 2 до кредитного договору №K3PWGA15005570 від 26.03.2007, які непровернуті відповідачем у строки та на умовах, передбачених договором.

В задоволенні вимог позивача про стягнення заборгованості по відсоткам та пені суд відмовляє з мотивів, викладених вище.

За правилами ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 9102,73 грн, як передбачено ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Ціна позову визначена позивачем сумою стягнення 606848,64 грн. Оскільки, суд частково задовольняє вимоги на суму 228717,07 грн, що становить 37,69% від ціни позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3430,82 грн судового збору (9102,73 х 37,69%).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11-13, 76-81, 89, 141, 263-265, 274, 279, 280 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №K3PWGA15005570 від 26.03.2007 зі змінами згідно Додаткової угоди №2 від 31.10.2016 у сумі 228717,07 грн (двісті двадцять вісім тисяч сімсот сімнадцять гривень 07 копійок).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судовий збір в розмірі 3430,82 грн (три тисячі чотириста тридцять гривень 82 копійки).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення (підписання).

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано позивачем до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду, а відповідачем з дати постановлення ухвали про відмову в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Учасники справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження: вул. Грушевського, 1-Д, м. Київ, 01001; ;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя А.О. Залеська