справа № 278/938/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2023 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Євгена Татуйка, за участю секретаря Дарії Кравчук, розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , номер платника податків НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , номер платника податків НОМЕР_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування Житомирської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини й за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей, третя особа орган опіки та піклування Броварської міської ради Київської області, -

В С Т А Н О В И В :

Заявленим позовом ОСОБА_1 просить розірвати шлюб й визначити з ним місце проживання дочки. У обґрунтування заявленого суду повідомив наступне. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який наразі фактично припинено. Від шлюбу є двоє неповнолітніх дітей. Старша дочка проживає фактично з батьком. Менший син проживає з відповідачкою. Дочка бажає проживати разом з батьком, а тому, на переконання позивача, наявні підстави для задоволення позову.

Відповідачка ОСОБА_2 заявила зустрічний позов, яким не заперечує задоволення вимог про розірвання шлюбу, однак просить визначити місце проживання обох дітей разом з матір`ю. Наданими поясненнями позивачка просить не розлучати дітей. Рішення дочки щодо проживання з батьком вважає хибним.

Заслухав пояснення учасників справи, їх представників, показання свідків й надані матеріали, судом установлено наступні фактичні обставини справи і відповідно ним правовідносини.

Сторони у справі є громадянами України, мають зареєстровані місця проживання, отримували номери платників податків і кожен сплатив належний обсяг судового збору за власні вимоги.

2 вересня 2010 року між сторонами укладено шлюб. Наразі стосунки між сторонами неприязні у зв`язку наявністю спору щодо місця проживання старшої дитини.

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 і вони є дітьми сторін у справі.

26 січня 2023 року службою у справах дітей Житомирської міської ради проведено обстеження умов проживання ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_3 . У даному житловому приміщенні проживає ОСОБА_1 , його співмешканка ОСОБА_6 і троє її дітей (а.с.12 т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 . Монобанком видана довідка про рух коштів по його рахунку починаючи з 1 січня 2022 року.

Діти сторін відвідують навчальні заклади, зокрема, ОСОБА_3 відвідувала спочатку дошкільні, додаткові секції і у подальшому зарахована до школи. Місце навчання змінила у зв`язку з війною. ОСОБА_4 відвідує дошкільний навчальний заклад. Обоє дітей позитивно характеризуються у навчальних закладах. У довідках і характеристиках з навчальних закладів до початку війни згадується мати дітей, як така, яка контактує з педагогічними працівниками. У характеристиках ОСОБА_3 після зміни навчального закладу згадується батько, як особа, яка займається вихованням дитини.

ОСОБА_3 у судовому засіданні висловила бажання проживати разом із батьком, як особою, до якої вона більше схильна. Стосунки із мамою напружені.

16 серпня 2023 року виконавчим комітетом Житомирської міської ради затверджено висновок, яким вважається доцільним визначити місце проживання ОСОБА_3 разом з батьком.

10 жовтня 2023 року виконавчим комітетом Броварської міської ради надано висновок про доцільність визначення місця проживання ОСОБА_4 разом з мамою.

Свідки ОСОБА_6 і ОСОБА_10 дали суду показання, якими підтвердили обґрунтованість вимог ОСОБА_1 . Так, сестра і, відповідно, співмешканка ОСОБА_1 , повідомили про гарні стосунки батька і дочки й прив`язаність один до одного. У той же час, стосунки між мамою і дочкою напружені, прохолодні.

Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України.

Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 104 СК України; ч. 3 ст. 105 СК України; ч. 1 ст. 110 СК України). Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст. 112 СК України).

Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ст. 160 СК України). Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування (ст. 161 СК України).

Проаналізувавши фактичні обставини справи й вимоги закону, яким врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення первісного й частково зустрічного позовів з огляду на наступне.

Вимоги у частині розірвання шлюбу заявлені первісним позовом не спростовувались відповідачкою, а отже підлягають до задоволення, оскільки судом встановлено, що шлюб фактично припинено і його збереження буде суперечити інтересам сторін.

Стосовно вимог про визначення місця проживання дітей. Судом установлено, що ОСОБА_3 проживає з батьком, а ОСОБА_4 з мамою. Обидві дитини за місцем фактичного проживання відвідують навчальні заклади, де характеризуються позитивно у тому числі щодо забезпечення усім необхідним зі сторони батьків з якими проживають.

Висновками відповідних служб вважається доцільним проживання дітей: ОСОБА_3 з батьком, а ОСОБА_4 з мамою.

Наявні у суду матеріали дають підстави погодитись з такими пропозиціями служб у справах дітей, оскільки інший варіант, зокрема щодо визначення місця проживання обох дітей з мамою, на переконання суду, буде суперечити інтересам дітей, а у більшості ОСОБА_3 . Так, дочка сторін після початку війни і вимушеною зміною місця проживання адаптувалась у нових помешканні і навчальному закладі. Висловлену у суді позицію ОСОБА_3 щодо прихильності до батька, суд приймає, як таку, яка відповідає її дійсній волі і потребам. Доказів, які були б підставами для відхилення висновків служб у справах дітей сторонами не наведено і судом не встановлено.

Приймаючи рішення у даному обсязі, суд частково погоджується з доводами представника ОСОБА_2 що брат із сестрою мають проживати разом. Однак, такий варіант місця проживання брата і сестри відповідає ідеальній моделі родини. У випадку даної судової справи проживання брата із сестрою принесе більше шкоди, зокрема інтересам ОСОБА_3 , а отже не може бути прийнятий судом. З іншого боку, спілкування брата із сестрою, в результаті вирішення спору судом у такому варіанті, не обмежується і не припиняється й не свідчить про створення нездоланих перепон.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Первісний позов задовольнити повністю. Зустрічний позов задовольнити частково.

Розірвати шлюб, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 уродженцем м. Житомира, громадянином України та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 уродженкою м. Павлодар Республіка Казахстан, громадянкою України, укладений 2 вересня 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Житомирі, за актовим записом № 1375.

Визначити місце проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із ОСОБА_1 .

Визначити місце проживання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з ОСОБА_2 .

У задоволенні решти вимог за зустрічним позовом відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення виготовлене 13 листопада 2023 року.

Суддя Євген Татуйко