Справа № 487/8170/21
Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Шолох Л.М.,

при секретарі Постолатій К.О.,

за участі представника відповідача Левченко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до держави Україна, в особі Миколаївської митниці Державної митної служби, Головного управління державної казначейської служби України у Миколаївській області про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Миколаївської митниці Державної фіскальної служби, у якому позивач спросить стягнути з державного бюджету України на його користь моральну шкоду у розмірі 700 000 грн 00 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн 00 коп.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на те, що рішення Центрального районного суду м. Миколаєва у справі № 490/9775/17 його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 483 Митного кодексу України. Однак це рішення за результатами апеляційного провадження було скасовано, а справа про адміністративне правопорушення закрито на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП. Позивач вказує на помилковість висновків суду першої інстанції під час розгляду справи № 490/9775/17 на незаконність дій посадових осіб Миколаївської митниці під час складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно нього. На підставі статтей 1167, 1176 ЦК України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянином незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органами досудового розслідування, прокуратури і суду» просить стягнути на його користь моральну шкоду.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 листопада 2022 року справу передано за підсутність до Центрального районного суду м. Миколаєва.

Ухвалами Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 січня 2022 року та від 08 липня 2022 року позов залишено без руху.

18 серпня 2022 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , у якій він зазначає відповідачем у справі і Головне управління державної казначейської служби України у Миколаївській області.

Ухвалами Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 серпня 2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

Від Державної митної служби в особі Миколаївської митниці як відокремленого підрозділу () надійшов відзив на позов, у якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалами Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 жовтня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 08 грудня 2022 року на 09:15 год.

Від позивача надійшла відповідь на відзив Державної митної служби в особі Миколаївської митниці як відокремленого підрозділу, у якій позивач просить його позов задовольнити.

У період з листопада 2021 року до 14 лютого 2023 року справа перебувала у провадженні іншого складу суду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 15 березня 2023 року для розгляду цієї справи визначено головуючого суддю Шолох Л.М.

Ухвалами Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 березня 2023 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М.

У судове засідання з`явився представник Миколаївської митниці Державної митної служби Левченко Я.В., інші учасники судового процесу не з`явилися з невідомих суду причин.

Суд враховуючи думку представника ОСОБА_2 , яка не заперечувала проти проведення розгляду справи, беручи до уваги, що справа призначається до розгляду по суті вдруге, наявність заяви позивача про розгляд справи без його участі, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які не з`явилися.

Представник ОСОБА_2 у судовому засідання проти позову заперечила, з підстав, викладених у відзиві на позов, просила в його задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке.

Державною фіскальною службою України 01 листопада 2017 року складено протокол про порушення митних правил № 0192/50400/17 стосовно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 483 Митного кодексу України, який розглянуто Центральним районним судом м. Миколаєва у справі № 490/9775/17.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2018 року у справі № 490/9775/17 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 % вартості товарів, безпосередніх предметів порушення митних правил, тобто у сумі 59883 грн 53 коп. з конфіскацією товару «СУМІШ ЗАПАШНИХ РЕЧОВИН ДЛЯ АРОМАТИЗАЦІЇ КОСМЕТИЧНИХ ВИРОБІВ - 10 КГ», вартістю 59883 грн 53 коп.

За результатами апеляційного провадження, постановою апеляційного суду Миколаївської області від 22 червня 2018 року, ця постанова суду першої інстанції скасована, а провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрито на підставі частини першої статті 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до інформації, наявної у Єдиному реєстрі судових рішень, що є загальнодоступною, слідує, що ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва із позовом до Центрального районного суду м. Миколаєва, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням. В обгрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_3 посилався на скасування судом апеляційної інстанції постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2018 року у справі № 490/9775/17.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 вересня 2019 року у справі № 487/633/19 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Державної казначейської служби України на його користь відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 7000 грн за рахунок державного бюджету України (доступне за посиланням -https://reyestr.court.gov.ua/Review/73131611). Рішення набрало законної сили 24 жовтня 2019 року.

Надалі, ОСОБА_1 у травні 2020 року звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва із позовом до Державної казначейської служби України із позовом про стягнення із державного бюджету моральної шкоди у розмірі 700 000 грн 00 коп. та відшкодування витрат на правничу допомогу.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 лютого 2021 року позов у справі № 487/2903/21 задоволено частково та стягнуто з державного бюджету на користь ОСОБА_1 1000 грн 00 коп. та 1000 грн 00 коп. витрат на правову допомогу

Однак, за результатами апеляційного провадження постановою Миколаївського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року, це рішення скасовано та позивачу відмовлено у задоволенні позову до Державної казначейської служби України. Суд апеляційної інстанції вказав, зокрема, на те, що суд першої інстанції розглянув справу у неналежному (неповному) суб`єктному складі осіб, які беруть участь у справі.

Надалі позивач звернувся до суду з позовом до Миколаївської митниці Державної митної служби та Головного управління державної казначейської служби України у Миколаївській області про відшкодування йому моральної шкоди, що є предметом судового розгляду у цій справі.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог суд зазначає таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Загальноконституційні засади відносин між державою та громадянином, зокрема щодо відповідальності держави, закріплено в конституційні та цивільно-правові норми: статтю 56 Конституції України; статті 1173-1176 ЦК України, Закон № 266/94-ВР.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Статтями 2, 4 Закону № 266/94-ВР передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

На підставі пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 266/94-ВР в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).

Таких висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц.

Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачем у справі Миколаївською митницею, складено протокол на підставі якого судом першої інстанції було притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої частиною першою статті 483 Митного кодексу України. Однак за результатами апеляційного провадження таке рішення суду першої інстанції було скасовано та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП, тобто у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За такого, дії Миколаївської митниці щодо складання протоколу про порушення митних правил від 01 листопада 2017 року є такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства.

Такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно. Крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини.

Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Доводи позивача про протиправність дій/рішень суду першої інстанції під час розгляду справи № 490/9775/17 слід відхилити. Вчинені суддею/судом процесуальні дії з розгляду конкретної справи, а також ухвалені в ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку передбаченому процесуальним законом для відповідної справи, під час розгляду якої вони вчинялися чи ухвалювалися (пункт 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади»).

Також слід звернути увагу на наявність рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 вересня 2019 року у справі 487/633/19 за позовом ОСОБА_1 до Центрального районного суду м. Миколаєва, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням, яке набрало законної сили 24 жовтня 2019 року.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з державного бюджету на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 2000 грн 00 коп., яка полягала у порушенні його нормальних життєвих зв`язків та у необхідності прикладення відповідних зусиль для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до приписів статті 141 ЦПК України судові витрати у разі часткового задоволення позову відшкодовуються пропорційно до задоволених позовних вимог.

Оскільки позивачем на час розгляду справи у суду першої інстанції не надано належних та допустимих доказів понесення ним витрат на правову допомогу у розмірі 2000 грн 00 коп., то суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову у цій частині.

Керуючись статтями 141, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Миколаївської митниці Державної митної служби, Головного управління державної казначейської служби України у Миколаївській області про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 за рахунок коштів державного бюджету моральну шкоду у розмірі 2000 грн 00 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання до Миколаївського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Л.М. Шолох