Справа № 353/301/23
Провадження № 2/353/157/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої - судді Луковкіної У.Ю.,

з участю секретаря судового засідання - Мороз М.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумачі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання права власності на земельну частку (пай) розміром 16,15 ум.кад.га у землі, яка перебуває у колективній власності СП «ім. Грушевського», що в с. Олеша Івано-Франківського району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свої вимоги обґрунтовувала тим, що у зв`язку з тим, що Сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий після смерті спадкодавця, в нотаріальному порядку їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що позбавляє її можливості оформити спадщину на спадкове майно. Окрім цього, позивачка просила суд витребувати у Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області копію спадкової справи № 351/2008.

12.04.2023 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву та роз`яснено право пред`явити зустрічний позов. Також вказаною ухвалою зобов`язано Тлумацьку державну нотаріальну контору Івано-Франківської області надати суду належним чином посвідчену копію спадкової справи № 351/2008, у разі її відкриття, та витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі спадкової справи, зокрема щодо майна: ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє місце проживання якої було с. Олеша Івано-Франківського району Івано-Франківської області.

В підготовче судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, однак у позовній заяві просила розгляд справи провести у її відсутності.

Представник відповідача - Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення та просив розгляд справи провести без його участі.

У зв`язку з неявкою в підготовче судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав:

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , згідно копії Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ІФ № 0076722, виданого 02.10.2019 року на підставі рішення Тлумацької районної державної адміністрації від 08.06.1999 року № 296, зареєстрованого 15.11.2022 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 381, який виданий взамін Сертифікату на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії ІФ 14-21, реєстраційний № 0138 від 17.02.1996 року, належало право на земельну частку (пай) розміром 16,15 ум.кад.га у землі, яка перебуває в колективній власності СП ім. Грушевського, що в с. Олеша Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області (а.с. 4).

Згідно копії свідоцтва про народження позивачки її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 15). 11.07.1981 року позивачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_1 та після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно шлюбне прізвище « ОСОБА_4 », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 16).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 (батько позивачки) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 12). ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (мати позивачки) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 13).

Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на момент смерті спадкодавця - ОСОБА_2 , для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном та подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

ОСОБА_1 (позивачка) прийняла спадщину в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , оскільки вступила в управління спадковим майном, до дня смерті спадкодавця проживала разом з нею, вела з нею спільне господарство, доглядала за нею та проводила її похорон, що підтверджується довідкою Олешанської сільської ради Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області № 65 від 18.01.2008 року (а.с. 31). Згідно виписки з погосподарської книги № 5 Олешанської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, виданої Олешанською сільською радою Івано-Франківського району Івано-Франківської області за № 286 від 17.11.2022 року, та довідки Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 285 від 17.11.2022 року ОСОБА_2 (мати позивачки) була головою колгоспного двору по АДРЕСА_1 , в якому була зареєстрована та постійно проживала одна (а.с. 10, 11).

Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 351/2008, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті ОСОБА_2 (а.с. 29-39), з якої вбачається, що ОСОБА_1 (позивачка) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 (мати позивачки), інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти або прийняли спадщину немає.

Однак, позивачці в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом після смерті ОСОБА_1 (мати позивачки), а саме щодо земельної частки (паю), у зв`язку з тим, що Сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий та зареєстрований після смерті спадкодавця ОСОБА_2 (мати позивачки), що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області за № 707/02-31 від 12.11.2019 року (а.с. 14).

Зазначені обставини перешкоджають позивачці належним чином оформити спадщину на спадкове майно - земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України та ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах зі збереженням її цільового призначення.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Згідно з пунктом 5 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Статтею другою вищевказаного Закону передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією.

Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай), є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Суд враховує, що відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділ X «Перехідні положення» ЗК України).

Стаття 126 ЗК України передбачає, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Отже ОСОБА_1 (позивачка), будучи належним спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , має право на оформлення спадщини з переоформленням права власності на спадкову земельну частку (пай) на своє ім`я в нотаріальному порядку.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що сторонами по справі не заявлялось вимог про відшкодування судових витрат, клопотань про відшкодування витрат до закінчення судових дебатів до суду не надходило, суд не може вийти за межі заявлених вимог, а тому питання розподілу судових витрат судом не вирішується.

На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.), ст.ст. 81, 126, 131 ЗК України, керуючись ст. ст. 13, 82, 141, 200, 206, 247, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителькою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , право власності на земельну частку (пай) розміром 16,15 умовних кадастрових гектара, яка перебуває у колективній власності СП ім.Грушевського, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ІФ № 0076722, виданого 02.10.2019 року на підставі рішення Тлумацької районної державної адміністрації від 08.06.1999 року № 296, зареєстрованого 15.11.2022 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 381, виданого на ім`я ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГоловуючийУ. Ю. ЛУКОВКІНА