ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8295/23 Справа № 237/4943/21 Суддя у 1-й інстанції - Ліпчанський С.М. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Кішкіної І.В., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Шумило І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м.Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №237/4943/21 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс", треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Мар`їнського районного суду Донецької області від 12 липня 2023 року, постановлену у складі судді Ліпчанського С.М., -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс", треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Заочним рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 28 червня 2023 року задоволено позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс", треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №11714, виданий 13.05.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс", заборгованості у сумі 16044, 95 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс" на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

30.06.2023 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по справі, яке згідно штемпеля на конверті здано до поштового відділення 03.07.2023р. і надійшло до суду, згідна штампу вхідної кореспонденції - 07.07.2023р.

Ухвалою суду першої інстанції від 12.07.2023р. відмовлено позивачу в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Не погодившись з зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, у якій просив ухвалу суду скасувати, та постановити нову про задоволення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.

В обґрунтування зазначив, що на виконання вимог ч.1 ст.134 ЦПК України, разом з позовною заявою до суду було подано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, проте суд першої інстанції в своєму рішенні не вирішив питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Розглядаючи заяву суд безпідставно відмовив у її задоволенні, оскільки стороною позивача було надано всі необхідні документи на підтвердження витрат на правову допомогу, але судом вони не досліджувались.

Відзив на апеляційну скаргу сторонами не надано.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду, що проводилось в режимі відео конференції, підтримав доводи скарги, просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підстав повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 28.06.2023 року було задоволено позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс", треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №11714, виданий 13.05.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс", заборгованості у сумі 16044,95 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс"на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що заява не обґрунтована, не підтверджена, безпідставна і не ґрунтується на вимогах закону, передбачених законом підстав для задоволення заяви немає.

Апеляційний суд не може погодитися з даним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У частині восьмій статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу (стаття 246 ЦПК України).

Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.

Водночас суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання.

Вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Виходячи зі змісту частини восьмої статті 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Указані висновки узгоджуються із позицією Великої Палати Верховного Суду щодо порядку стягнення витрат на правову допомогу, викладеною у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15 (провадження № 14-382цс19).

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись з позовом до суду ОСОБА_1 подав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які складаються з витрат на правничу допомогу, що становлять 5000 грн., які він просив стягнути з ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» в своїх позовних вимогах.

28 червня 2023 року Мар`їнським районним судом Донецької області прийнято рішення по суті справи.

Таким чином, з урахуванням частини восьмої статті 141 ЦПК України, докази щодо понесення судових витрат заявник мав подати до 03 липня 2023 року включно.

03 липня 2023 року представником ОСОБА_1 , адвокатом Татунець В.В. засобами поштового зв`язку направлено заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу, в якій він ставив питання про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. До заяви надано договір про надання правової допомоги №06-ф/21 від 01.12.2021р., Акт надання послуг №5 від 31.12.2021 року, та меморіальний ордер №26079758SB від 03.12.2021р..

12.07.2023р. судом постановлено ухвалу, якою відмовлено у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення. Як вбачається з тексту оскаржуваної ухвали, суд мотивував свій висновок тим, що: «ухвалене по суті справи рішення є зрозумілим, судом при розгляді справи досліджені всі обставини справи, розглянуті конкретно всі заявлені і уточнені позовні вимоги, що були заявлені у позовній заяві, їх формулювання знайшли своє вірне відображення в зазначеному рішенні суду, в рішенні конкретно відображено аналіз обставин справи та правового обґрунтування, проаналізовано надані та добуті судом докази, по всім заявленим позовним вимогам надано висновок суду та в рішенні суду містяться посилання на відповідні норми матеріального та процесуального права, а тому з урахуванням зазначеного та вище викладеного відсутні передбачені законом підстави та умови за яких судом може бути ухвалено додаткове рішення, в зв`язку з чим передбачених законом підстав, для ухвалення додаткового рішення суду не має та вказане рішення не є незрозумілим».

З тексту рішення суду від 28.06.2023р., яким вирішено спір по суті, не вбачається, що суд надав оцінку вимозі про стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу, які останній просив стягнути безпосередньо в позовній заяві.

Для вирішення даного питання позивач скористався своїм правом, та на підставі ст.270 ЦПК України звернувся з заявою про ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до п.3 ч.1 даної статті процесуального закону, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Таким чином, за встановленими обставинами справи, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції не вирішив питання щодо розподілу судових витрат в частині витрат на правову допомогу при ухваленні рішення по суті справи, а також не навів зрозумілих мотивів постановляючи оскаржувану ухвалу, чому саме він відмовляє у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат на правову допомогу.

Тобто судом в ухвалі не досліджувалось питання і не надавалась оцінка поданих позивачем у встановлений законом строк (ч.8 ст.141 ЦПК України) доказів на підтвердження свої вимог щодо понесених ним витрат на правову допомогу.

За таких обставин суд дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні заяви позивача і доводи апеляційної скарги є слушними, такими що підлягають частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню.

Згідно із статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Проте апеляційний суд звертає увагу на те, що питання про ухвалення додаткового рішення може бути вирішене лише судом, який ухвалив рішення у справі, а тому вимоги апеляційної скарги про вирішення питання судових витрат за наслідками скасування оскаржуваної ухвали задоволенню не підлягають.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, оскаржену ухвалу суду першої інстанції скасувати і направити справу до суду, який не надав оцінки доводам й доказам, наданим представником позивача щодо наявності підстав для відшкодування понесених ним судових витрат та передчасно відмовив у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат - для продовження розгляду.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки розгляд справи по суті не було закінчено, підстав для розподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Ухвалу Мар`їнського районного суду Донецької області від 12 липня 2023 року скасувати. Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

Повний текст постанови складений 08.11.2023 року

Головуючи суддя О.В. Агєєв