Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/5553/23
Провадження № 2/279/1548/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2023 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді Шульги О.М., з секретарем Башинською Н.М., розглянувши в приміщенні суду в м.Коростені, в порядку спрощеного провадження цивільну справу №279/5553/23 за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Бовсуновський Олександр Володимирович, до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про поділ майна подружжя, в якому зазначила, що 03 березня 2017 року уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 , який був зареєстрований Коростенським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, про що було складено актовий запис за №64 (свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 видано 03.03.2017 року).

В період шлюбу, за спільні кошти на підставі договору купівлі-продажу за реєстровим №2288 від 05.09.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Неборачко І.В., ними було придбано нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , вартість якого становила 240050 (двісті сорок тисяч п`ятдесят) грн. 00 коп. (згідно договору купівлі-продажу), право власності на яку було зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 .

Вважає, що квартира АДРЕСА_1 являється об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 2 вказаної статті СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Враховуючи, що згоди стосовно порядку розподілу спільної сумісної власності між ними не досягнуто, такий спір, відповідно до ст.71 СК України, має бути вирішено судом.

Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено, домовленістю між ними відповідно до статті 63 СК України.

Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі. П.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007р. №11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2,3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Відповідно до ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Просить здійснити поділ спільного майна подружжя, виділивши у власність ОСОБА_1 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2200 гривень та витрати на правничу допомогу в сумі 8000 гривень.

11.09.2023 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін, та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову.

Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком отримана відповідачем 16.09.2023 року.

У встановлений строк відзив на позов та будь-які клопотання, пов`язані з розглядом справи не надійшли.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу поділу спільного майна подружжя, який регулюється нормами цивільного та сімейного законодавства, а саме положеннями ст.ст.368, 372 ЦК України та ст.ст.60, 70-71 СК України.

Сторони з 03.03.2017 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом серії НОМЕР_2 виданим 03.03.2017 року.

В період шлюбу сторонами придбано квартиру АДРЕСА_1 , що стверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченого 05.09.2018 року приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області Неборачко І.В., зареєстрованого в реєстрі за №2288.

Інформація про правочин внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Право власності на зазначене майно зареєстровано на ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

З п.23, 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя слідує, що при вирішенні спорів між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне в нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Згідно ст.ст.70, 71 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Отже, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити, виділивши позивачу 1/2 частку майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч.3 ст.372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст. 141 ЦПК України.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Сторона позивача у позовній заяві зазначила, що розмір понесених витрат на правову допомогу становить 8000 гривень. На підтвердження даного виду витрат подано додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги №б/н від 21.08.2023 року.

Понесені позивачем витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви становлять 2200 гривень, що підтверджено квитанцією.

Відповідач з приводу розмір понесених витрат не заперечив, що є підставою для їх стягнення на користь позивача .

Керуючись ст.ст.4, 12, 19, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.60, 65, 70, 71 Сімейного кодексу України, ст.ст.368, 372 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Поділити майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, виділивши у власність ОСОБА_1 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 107).

Припинити право спільної сумісної власності на вищевказане нерухоме майно.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору та на правову допомогу, в загальному розмірі 10200гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня його вручення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники:

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_3 .

Представник позивача адвокат Бовсунівський Олександр Володимирович, місце знаходження: 11500, м. Коростень, а/с 24, Житомирська обл., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЖТ №000774 від 27.04.2016 року.

Відповідач ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя: Шульга О.М.