УХВАЛА

09 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 344/11428/23

провадження № 61-14526ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 липня 2023 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 04 вересня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу його дубліката у справі № 2-4910/2003 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової адміністрації в Івано-Франківській області, третя особа - ОСОБА_2 , про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу його дубліката у справі № 2-4910/2003 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової адміністрації в Івано-Франківській області, третя особа - ОСОБА_2 , про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 липня 2023 року, залишеною без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 04 вересня 2023 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу його дубліката відмовлено.

У жовтні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 липня 2023 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 04 вересня 2023 року з пропуском строку на касаційне оскарження судового рішення, оскільки сформована у підсистемі «Електронний суд» 10 жовтня 2023 року.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 жовтня 2023 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 липня 2023 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 04 вересня 2023 року, які оскаржуються в частині відмови у поновленні пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання відмовлено на підставі пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України. Заявнику поновлено строк на касаційне оскарження ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 липня 2023 року та постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 04 вересня 2023 року, які оскаржуються в частині відмови у видачі дубліката виконавчого листа, а касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків. Запропоновано заявнику надати до суду касаційної інстанції виправлену касаційну скаргу, яка за формою і змістом повинна відповідати вимогам статті 392 ЦПК України та надати до суду касаційної інстанції докази надсилання листом з описом вкладення копій касаційної скарги та доданих до неї документів учасникам справи.

У наданий Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду строк ОСОБА_1 направив матеріали на усунення недоліків, зазначених в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 жовтня 2023 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 липня 2023 року, постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 04 вересня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу його дубліката задовольнити.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження щодо вимоги про видачу дубліката виконавчого листа, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно із частиною першою статті 11 Закону Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (у редакції, чинній на момент подання заяви) пред`явлення виконавчого документа до виконання - це період часу, в межах якого стягувач має право пред`явити виконавчий документ до примусового виконання.

Пунктом 1 першим частини першої 16 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (у редакції, чинній на момент видачі виконавчого листа) передбачено, що виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років.

Частиною шостою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (у редакції, чинній на момент подання заяви) передбачено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Зазначена норма кореспондується із частиною першою статті 433 ЦПК України.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 вересня 2003 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 30 грудня 2003 року та ухвалою Верховного Суду України від 20 травня 2004 року, у справі № 2-4910/2003 позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконним наказ першого заступника голови Державної податкової адміністрації в Івано-Франківській області Смачила М. В. від 08 листопада 2000 року № 188-о про звільнення ОСОБА_1 з роботи на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням строку виконання обов`язків начальника відділу апеляцій.

Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді виконуючого обов`язки начальника відділу апеляцій Державної податкової адміністрації в Івано-Франківській області з 08 листопада 2000 року.

Стягнуто з Державної податкової адміністрації в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 20 987,93 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 105,88 грн судових витрат.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь Державної податкової адміністрації в Івано-Франківській області 20 987,93 грн шкоди, заподіяної організації у зв`язку з оплатою ОСОБА_1 часу вимушеного прогулу.

Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць у розмірі 618,20 грн допущено до негайного виконання.

На виконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 вересня 2003 року в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць, 15 вересня 2003 року ОСОБА_1 видано виконавчий лист у справі 2-4910/2003.

Крім того, в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 від 12 січня 2004 року про видачу виконавчого листа про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 20 987,93 грн та судових витрат у розмірі 105,88 грн.

Відповідно до інформації, наданої Відділом державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виконавче провадження з виконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 вересня 2003 року у справі № 2-4910/2003 про поновлення ОСОБА_1 на роботі на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби не перебувало та не перебуває.

У своїй заяві ОСОБА_1 зазначав, що 15 вересня 2003 року він пред`явив до примусового виконання у відділ державної виконавчої служби виконавчий лист, виданий 15 вересня 2003 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області, що підтверджується копією заяви про відкриття виконавчого провадження з відміткою органу державної виконавчої служби про її отримання, проте на сьогоднішній день рішення суду не виконано, жодних документів виконавчого провадження з органів державної виконавчої служби він не отримував, що свідчить про втрату такого виконавчого листа.

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 17 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких обставин виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), згідно з яким якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив із відсутності правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 та видачі дубліката виконавчого листа, оскільки заявник пропустив строк для пред`явлення його до виконання майже на 20 років, і судами не визнані поважними наведені ним причини його пропуску, а також не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт втрати оригіналу виконавчого листа у справі № 2-4910/2003 та зверенння з цим виконавчим документом на примусове виконання до відділу державної виконавчої служби.

При цьому доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, заявником також не надано.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції з наданням відповідної правової оцінки, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Згідно із частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Частиною шостою статті 394 ЦПК України визначено, що ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

З огляду на зміст оскаржуваних судових рішень та касаційної скарги, вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 липня 2023 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 04 вересня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу його дубліката у справі № 2-4910/2003 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової адміністрації в Івано-Франківській області, третя особа - ОСОБА_2 , про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

Г. В. Коломієць

Д. Д. Луспеник