Єдиний унікальний номер судової справи: 469/863/17
Провадження № 22-ц/812/1107/23 Суддя - доповідач апеляційного суду: Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2023 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Темнікової В.І., Тищук Н.О.,

із секретарем судового засідання - Ковальським Є.В.,

за участю: прокурора - Волкожа С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

заступника керівника Миколаївської окружної прокуратури

на ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 28 червня 2023 року, постановлену під головуванням судді Гапоненко Н.О., в приміщенні того ж суду за заявою заступника керівника Миколаївської окружної прокуратури про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні по справі за позовом заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації до Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання незаконним та скасування розпорядження

в с т а н о в и л а:

У травні 2023 року заступник керівника Миколаївської окружної прокуратури звернулася до суду із заявою про заміну стягувача виконавчого провадження з виконання рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 28 лютого 2023 року у справі № 469/863/17 за позовом заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації до Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання незаконним та скасування розпорядження.

В обґрунтування заяви прокурор зазначала, що рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 16 березня 2023 року задоволено позовні вимоги прокурора в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації до Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області, яким визнано незаконними та скасовано пункти 1,2 розпорядження Березанської районної державної адміністрації №543 від 11 вересня 2012 року в частині затвердження проекту землеустрою та надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,1000 га для індивідуального дачного будівництва за межами населеного пункту в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області.

Прокурор зазначав, що виконання рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 16 березня 2023 року, передбачає державну реєстрацію за власником права власності на земельну ділянку за його заявою на підставі судового рішення про витребування майна.

З урахуванням змін у земельному законодавстві та завершенням реформи місцевого самоврядування та територіальної організації влади України, на даний час відсутні підстави для повернення спірної земельної ділянки за рішенням суду на користь держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації, повноваження якої щодо розпорядження спірною земельною ділянкою, розташованої у межах території Коблівської сільської ради Коблівської об`єднаної територіальної громади, перейшли до Коблівської об`єднаної територіальної громади в особі Коблівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, яка відповідно до п.24 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України набула права володіння, користування та розпорядження нею, в тому числі право її витребування, а тому стала представником державних інтересів у даних земельних відносинах. За такого, земельна ділянка має бути повернута до комунальної власності Коблівської сільської ради, Миколаївського району Миколаївської області.

Посилаючись на викладене прокурор просила замінити стягувача у виконавчому провадженні з виконання рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 16 березня 2023 року у справі №469/863/17 з Миколаївської обласної державної адміністрації на Коблівську об`єднану територіальну громаду в особі Коблівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області.

Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 28 червня 2023 року у задоволенні заяви відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що за відсутності відкритого виконавчого провадження заміна його сторони є неможливою, про що зазначено у відповідних рішеннях Великої Палати Верховного Суду (постанови у справах № 916/617/17 від 03 листопада 2020 року, № 2-7763/10 від 08 лютого 2022 року).

Суд також зауважив про те, що набрання чинності вказаною прокурором нормою Земельного кодексу України щодо набуття права комунальної власності на земельні ділянки територіальними громадами відбулось до ухвалення рішення по суті у цивільній справі, клопотань про заміну позивача Миколаївської обласної державної адміністрації його правонаступником під час розгляду справи не заявлялось. Суд вирішував спір на підставі наявних доказів, у тому числі щодо порушення прав держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації. Таким чином, у заяві прокурора фактично йдеться про заміну неналежного позивача на стадії виконання судового рішення, що не передбачено чинним процесуальним законодавством.

Не погодившись з ухвалою суду, заступник керівника Миколаївської окружної прокуратури подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність, порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати ухвалу суду та ухвалите нове рішення, яким задовольнити заяву прокурора про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не враховано, що публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва. Під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів. У спорах, які виникають з публічних правовідносин та які пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органом, за винятком того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі. Правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

Зазначає, що наразі склалася ситуація, коли спірна земельна ділянка має бути повернута до комунальної власності, але у зв`язку із законодавчими змінами, не в особі Миколаївської обласної державної адміністрації, а в особі Коблівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області.

Крім того, вказує, що відповідно до ч.3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому п.п. «а» п.2 ч.6 ст.37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому п.п. «а» п.2 ч. 6 ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Зазначає, що державна реєстрація за законним власником здійснюється на підставі лише рішення суду та не передбачає його примусового виконання в порядку Закону України «Про виконавче провадження».

Заслухавши суддю - доповідача, осіб, які приймали участь у справі дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону оскаржувана ухвала суду в повній мірі відповідає.

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що у червні 2017 року заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації до Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області та ОСОБА_1 , у якому просив: визнати незаконними і скасувати пункти 1, 2 розпорядження Березанської районної державної адміністрації №543 від 11 вересня 2012 року в частині затвердження проекту землеустрою та надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,1000 га з кадастровим номером :06:000:0277 для індивідуального дачного будівництва за межами населеного пункту у межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області; визнати недійсним виданий ОСОБА_1 державний акт серії ЯК №957549 на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером :06:000:0277; витребувати вказану земельну ділянку вартістю 55210,00 грн. від ОСОБА_1 у власність держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації.

Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 02 лютого 2022 року залучено Миколаївську районну державну адміністрацію до участі у справі як правонаступника відповідача - Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області.

Ухвалою того ж суду від 16 березня 2023 року провадження у справі в частині вимог заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави до ОСОБА_1 про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки закрито у зв`язку зі смертю відповідача ОСОБА_1 , яка відповідно до актового запису про смерть № 311 від 06 серпня 2019 року померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 16 березня 2023 року позовні вимоги заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації до Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області задоволено у повному обсязі. Визнано незаконними та скасовано пункти 1, 2 розпорядження Березанської районної державної адміністрації № 543 від 11 вересня 2012 року в частині затвердження проекту землеустрою та надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0, 1000 га для індивідуального дачного будівництва за межами населеного пункту в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області.

У травні 2023 року заступник керівника Миколаївської окружної прокуратури звернулася до суду із заявою в якій просила замінити стягувача у виконавчому провадженні з виконання рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 16 березня 2023 року у справі №469/863/17 з Миколаївської обласної державної адміністрації на Коблівську об`єднану територіальну громаду в особі Коблівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області.

У заяві зазначалося, що з урахуванням змін у земельному законодавстві та завершенням реформи місцевого самоврядування та територіальної організації влади України, на даний час відсутні підстави для повернення спірної земельної ділянки за рішенням суду на користь держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації, повноваження якої щодо розпорядження спірною земельною ділянкою, розташованої у межах території Коблівської сільської ради Коблівської об`єднаної територіальної громади, перейшли до Коблівської об`єднаної територіальної громади в особі Коблівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, яка відповідно до п.24 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України набула права володіння, користування та розпорядження нею, в тому числі право її витребування, а тому стала представником державних інтересів у даних земельних відносинах. За такого, земельна ділянка має бути повернута до комунальної власності Коблівської сільської ради, Миколаївського району Миколаївської області.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

У разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу (частина перша статті 55 ЦПК України).

У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України).

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) зроблено висновок, що:

«75. Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом. Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.

78. Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

80. На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України.

81. Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України.

82. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник не позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження, оскільки виконавче провадження відкривається на підставі пред`явлення виконавчого документа до виконання, а частина п`ята статті 442 ЦПК України передбачає можливість заміни стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження. […] Якщо законом передбачена можливість здійснення інших дій сторін судового процесу, пов`язаних зі здійсненням виконавчого провадження, то для таких дій набуття статусу сторони відкритого виконавчого провадження не вимагається, як-от для заміни стягувача у виконавчому документі відповідно до частини п`ятої статті 442 ЦПК України».

У даній справі заступник керівника Миколаївської окружної прокуратури звернулась до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому проваджені до відкриття виконавчого провадження, зазначивши підставою для заміни припинення повноважень Миколаївської обласної державної адміністрації щодо розпорядження спірної земельною ділянкою, яка розташована в межах території Коблівської сільської ради Коблівської об`єднаної територіальної громади та не належить до земель щодо яких передбачені виключення. Вказала також, що виконання рішення передбачає на підставі судового рішення про витребування майна державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно - земельну ділянку за заявою його власника. Уповноваженою особою на звернення до державного реєстратора з метою державної реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0277 є визначений судовим рішенням власник (розпорядник) - держава в особі Миколаївської обласної державної адміністрації.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд виходив з того, що набуття права комунальної власності на земельної ділянки територіальними громадами відбулось до ухвалення рішення по суті у справі, а відтак у заяві прокурора фактичне йдеться про заміну неналежного позивача на стадії виконання судового рішення, що не передбачено чинним процесуальним законодавством.

З таким висновком суду колегія погоджується з огляду на наступне.

Так, на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України віл 12 червня 2020 року №719-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Миколаївської області» у грудні 2020 року сформувалося та розпочала свою діяльність Коблівська об`єднана територіальна громада Миколаївського району Миколаївської області до складу якої увійшла Коблівська, Рибаківська, Новофедорівська, Анатолівська, Тузлівська та Червоноукраїнська сільська ради.

27 травня 2021 року набув чинності п.24 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України, на підставі якого землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук); б) оборони; в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення; г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності; д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності; е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ч.1 ст. 48 ЦПК України).

Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. (ч.1 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження»).

Як вбачається з матеріалів справи з позовом до суду в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 звернувся у червні 2017 року.

Зміни до земельного законодавства, якими прокурор обґрунтовує заяву про заміну сторони стягувача набули чинності 27 травня 2021 року, а рішення суду ухвалено 16 березня 2023 року, тобто під час розгляду справи достеменно було відомо про припинення повноважень Миколаївської обласної державної адміністрації щодо розпорядження спірної земельною ділянкою, яка розташована в межах території Коблівської сільської ради Коблівської об`єднаної територіальної громади та не належить до земель щодо яких передбачені виключення, як органу який представляє інтереси держави у даних правовідносинах.

Отже, наведене свідчить про те, що орган, який представляє інтереси держави у спірних правовідносинах вибув задовго до ухвалення рішення у справі. Під час розгляду справи учасники процесу не скористалися процесуальними правами щодо залучення до участі у справі правонаступника належного органу, який представляє інтереси держави - Коблівську об`єднану територіальну громаду Миколаївського району Миколаївської області в особі Коблівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області.

Звертаючись із заявою про заміну сторони стягувача у виконавчого провадженні, прокурор після ухвалення рішення по суті позовних вимог, фактично просить замінити неналежного позивача на належного у даній справі - орган, який представляє інтереси держави та який би мав можливість виступати стягувачам у виконавчому провадженні.

Між тим, заміна неналежного органу, який представляє інтереси держави у спірних правовідносинах на стадії виконання судового рішення, чинним процесуальним законодавством не передбачено.

Такі правові висновки Верховного Суду викладені у постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 686/1134/18, від 31 березня 2021 року у справі №641/6120/14-ц.

За такого, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для заміни сторони виконавчого провадження стягувача - Миколаївську обласну державну адміністрацію на Коблівську об`єднану територіальну громаду Миколаївського району Миколаївської області в особі Коблівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області та обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви.

До того ж слід звернути увагу, що рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 16 березня 2023 року в частині визнання незаконними та скасування пунктів 1, 2 розпорядження Березанської районної державної адміністрації № 543 від 11 вересня 2012 року в частині затвердження проекту землеустрою та надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0, 1000 га для індивідуального дачного будівництва за межами населеного пункту в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області примусовому виконанню не підлягає, про що також зазначено і в апеляційній скарзі.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідно до ч.3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому п.п. «а» п.2 ч.6 ст.37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому п.п. «а» п.2 ч. 6 ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону, а відтак на підставі вказаного вище рішення суду необхідно провести державну реєстрацію спірної земельної ділянки у зв`язку з чим виникла необхідність заміни сторони виконавчого провадження є безпідставними з огляду на наведене вище, а також на те, що редакція вказаної статті на теперішній час діє в зміненій редакції від 12 травня 2022 року.

Крім того, матеріли справи не містять доказів на підтвердження звернення прокурора або органу, який представляє інтереси держави із заявою про здійснення державної реєстрації спірної земельної ділянки на підставі рішення суду, а також відмови.

Також, не можуть бути прийнятті до уваги доводи апеляційної скарги щодо застосування правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 13 березня 2019 року (справа №524/4478/17), від 20 лютого 2019 року (справа № 826/16659/15), від 12 червня 2018 року (справа №2а-23895/09/1270) як у подібних правовідносинах з огляду на наступне.

Так, відповідно до змісту пункту 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 696/1693/15-ц сформульовано такий висновок: під судовим рішенням у подібних правовідносинах потрібно розуміти такі рішення, де схожими є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У вказаних справах, на які посилається прокурор, порівняно зі справою, яка переглядається, встановлено інші фактичні обставини, а саме заміна на правонаступника відбулася під час розгляду справи до ухвалення рішення, а також вже під час виконавчого провадження з примусового виконання рішення, а відтак правовідносини не є подібними та не можуть бути враховані.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду, а тому апеляційна скарга на підставі ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення, а ухвала, яка постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу заступника керівника Миколаївської окружної прокуратури - залишити без задоволення.

Ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 28 червня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Крамаренко

Судді: В.І. Темнікова

Н.О. Тищук

Повний текст постанови складено 16 жовтня 2023 року.