Справа №752/8901/23
Провадження №4-с/752/137/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Дураєвої А.О.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника Равлюка В.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа Переяславський відділ державної виконавчої служби у Бориспільському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Равлюк Віталій Васильович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, заінтересована особа Переяславський відділ державної виконавчої служби у Бориспільському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

В обґрунтування скарги посилається на те, що по справі №2-3691/6 був виданий виконавчий лист від 21.11.2002 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів доходів.

02.06.2014 на підставі цього виконавчого листа Переяславським відділом державної виконавчої служби у Бориспільському районі було відкрито виконавче провадження НОМЕР_1, а 04.06.2014 винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника та накладено арешт на усе його майно.

17.03.2017 виконавче провадження було закінчене в зв`язку зі смертю стягувача, виконавчий лист повернуто до суду, арешт з майна при цьому знятий не був.

За повідомленням Переяславського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 27.04.2023 №15082 виконавче провадження НОМЕР_1 було знищене за закінченням строку його зберігання, а тому зняття арешту є неможливим.

Наявність тривалий час арешту майна боржника за умови відсутності відкритого виконавчого провадження є втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Просив:

визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Переяславського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо невідображення у постанові про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 від 27.03.2017 відомостей про зняття арешту з майна боржника, що був накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження НОМЕР_1 від 04.06.2014 (реєстраційний номер обтяження №7531153 від 31.10.2014), накладений ВДВС Переяслав-Хмельницьким МРУЮ;

зобов`язати Переяславський відділ державної виконавчої служби у Бориспільському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) провести виконавчі дії по зняттю арешту з нерухомого майна з ОСОБА_1 , що був накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження НОМЕР_1 від 04.06.2014 (реєстраційний номер обтяження №7531153 від 31.10.2014), накладений ВДВС Переяслав-Хмельницьким МРУЮ в рамках виконавчого провадження НОМЕР_1.

Заявник ОСОБА_1 підтримав скаргу.

Представник заявника адвокат Равлюк В.В. підтримав скаргу та підтвердив доводи, викладені в ній.

Представник Переяславського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до суду не з`явився.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

15.11.2002 Голосіївським районним судом міста Києва по справі №2-3691/6 було ухвалене рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 30.10.2002.

21.11.2002 Голосіївським районним судом міста Києва по справі №2-3691/6 був виданий виконавчий лист.

За повідомленням Переяславського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 02.06.2014 на підставі виконавчого листа №2-3691/6 від 21.11.2002, виданого Голосіївським районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі 1/4 частки всіх видів доходів було відкрито виконавче провадження НОМЕР_1, а 04.06.2014 винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника.

27.03.2017 виконавче провадження було закінчене в зв`язку зі смертю стягувача, виконавчий лист повернуто до суду.

Виконавче провадження НОМЕР_1 було знищене за закінченням строку його зберігання, а тому зняття арешту є неможливим.

Згідно з інформаційною довідкою від 02.08.2021 №2.10.2014 зареєстровано арешт майна боржника ОСОБА_1 та на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження НОМЕР_1 від 04.06.2014, винесеної ВДВС Переяслав-Хмельницького МРУЮ, предмет обтяження усе нерухоме майно.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Статтею 453 ЦПК України встановлено, що про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції, що діяла станом на день накладення арешту на майно боржника) встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:

винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах;

винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї;

винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Пунктом 3 ч.1, ч. 2 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла станом на день повернення виконавчого документа стягувачу) встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції, яка діє на день розгляду справи судом) визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції, яка діє на день розгляду справи судом) встановлені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діє на день розгляду справи судом).

Згідно з абз.1 п. 20 р. ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 був боржником у виконавчому провадженні НОМЕР_1, у якому був накладений арешт на майно на належне йому майно, проте під час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження арешт з майна не був знятий. На сьогодні виконавче провадження НОМЕР_1 знищене за закінченням строку його зберігання.

Аналізуючи обставини, встановлені у судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку, що державному виконавцю під час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 було достовірно відомо про арешт майна боржника, а тому слід було зняти арешт, накладений на майно боржника, чого безпідставно зроблено не було. Наявність арешту майна боржника у закінченому виконавчому провадженні порушує права останнього як власника, оскільки обмежує можливість вчиняти дії щодо розпорядження цим майном.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного неправомірною є бездіяльність державного виконавця, яка полягає у не знятті арешту з майна боржника, а не у невідображенні у постанові про закінчення виконавчого провадження відомостей про зняття арешту з майна боржника.

За таких обставин суд вважає, що у задоволенні скарги в цій частині слід відмовити.

Щодо решти вимог скарги, суд з урахуванням встановлених обставин вважає за можливе зобов`язати Переяславський відділ державної виконавчої служби у Бориспільському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) провести виконавчі дії по зняттю арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 , який був накладений на підставі постанови від 04.06.2014 по виконавчому провадженню НОМЕР_1.

Таким чином, скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 447, 449, 451 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати Переяславський відділ державної виконавчої служби у Бориспільському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) провести виконавчі дії по зняттю арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 , який був накладений на підставі постанови від 04.06.2014 по виконавчому провадженню НОМЕР_1.

Відмовити в задоволенні решти вимог скарги.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали складений 29.05.2023.

Суддя Ж. І. Кордюкова