Справа № 183/4148/21
№ 2/183/1160/22
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 лютого 2023 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря судових засідань Краснянської Д.О.,
розглянувши, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Договором позики,-
24 липня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 4 387,82 гривень.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 29.06.2017 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, в письмовій формі шляхом написання розписки.
Згідно п. 1.2. договору позивач передав а відповідач прийняв у власність грошові кошти в розмірі 3 900,00 грн..
За умовами п.1.1. договору позики передбачено обов`язок відповідача повернути позивачу таку ж суму грошових коштів.
Пунктом 2.1. передбачено, що позика надається строком до 16.06.2020 року.
Факт отримання грошових коштів підтверджується розпискою, написаною власноруч відповідачем в момент передачі їй суми позики.
В порушення договірних зобов`язань, ОСОБА_2 ухиляється від виконання боргових обов`язків та не відповідає на усні та письмові претензії щодо добровільної оплати боргу, тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики з урахуванням 3% річних та індексу інфляції.
Ухвалою суду від 07 грудня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження із викликом сторін (а.с. 13).
В судове засідання представник позивача не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, одночасно позов підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач відзив на позов не подала, в судове засідання повторно не з`явилась, вважається такою, що повідомлена належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, причина неявки суду не відома, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами.
Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Судом встановлено, та не спростовано сторонами, що 29 червня 2017 року між сторонами був укладений договір позики, в письмовій формі шляхом написання розписки.
Згідно п. 1.2. договору позивач передав а відповідач прийняв у власність грошові кошти в розмірі 3 900,00 грн..
За умовами п.1.1. договору позики передбачено обов`язок відповідача повернути позивачу таку ж суму грошових коштів.
Пунктом 2.1. передбачено, що позика надається строком до 16.06.2020 року (а.с. 4).
Факт отримання грошових коштів відповідачем у сумі 3 900 гривень, підтверджується розпискою від 29 червня 2017 року, написаною власноруч ОСОБА_2 в момент передачі їй суми позики (а.с. 5).
При чому доказів, які б підтверджували виконання відповідачем грошового зобов`язання, повернення грошових коштів позивачу для погашення заборгованості, суду не надано.
До правовідносин, що виникли між сторонами суд вважає за необхідне застосовувати наступні норми права.
Зазначений договір відповідно до вимог ч. 1 ст. 1047 ЦК України, є таким, що укладений у письмовій формі, оскільки сума позики більш, ніж у 10 разів перевищує розмір неоподаткованого мінімуму громадян.
Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.
У відповідності до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Судом встановлено, не спростовано сторонами, що на момент розгляду справи судом зобов`язання щодо повернення боргу за договорами позики від 29.06.2017 року відповідачем не виконано, а тому позов в частині стягнення основної суми заборгованості підлягає задоволенню.
При розрахунку боргу з урахування індексу інфляції та 3% річних, суд керується наступними нормами закону.
Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.
У відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Зазначеним вище договором не встановлений інший розмір процентів за користування позикою, а тому суд погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором позики з урахуванням трьох відсотків річних та індексу інфляції за період з 17.06.2020 року по 03.02.2023 року вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 308 грн. 19 коп., а також індекс інфляції у розмірі 1763 грн. 40 коп.
Всього до стягнення за договором позики від 29.06.2017 року підлягає грошова сума у розмірі 5971 грн. 59 коп.
Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути, сплачені ним судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 908,00 грн. (а.с. 1).
На підставі викладеного, керуючись 12,13,76-82,89,141,223,263,265 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 5971 гривня 59 копійок (п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят одна гривня 59 копійок).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Реквізити сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя О.В.Сорока.