Провадження 2-о/127/577/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2023 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

з участю секретаря судових засідань Мельник В.В.

розглянувши в окремому провадженні у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці цивільну справу № 127/34174/23 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниця Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України,

в с т а н о в и в:

03.11.2023 року ОСОБА_1 звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Мотивувала заяву тим, що вона є донькою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Макіївка Червоногвардійського району Донецької області, яка є тимчасово окупованою територією України, через гостру дихальну недостатність, пневмонію, СОVID-19.

Звернувшись до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниця Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) за реєстрацією смерті матері та отриманням свідоцтва про смерть, заявник отримала відмову, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою.

ОСОБА_1 просила суд встановити факт смерті ОСОБА_2 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасово окупованій території України в м. Макіївка Донецької області.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, 07.11.2023 року надала заяву про розгляд справи у її відсутності Заяву про встановлення факту підтримала відповідно до викладених обставин, просила її вимогу задоволити.

Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належними чином, проти задоволення заяви не заперечив.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Судом встановлено, що громадянка України ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Юнокомунарівськ Донецької області (і.н. НОМЕР_1 ). Її батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_2 .

Громадянка України ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Єнакієве Донецької області, (ін НОМЕР_2 ).

Згідно свідоцтва, виданого 19.03.2021 року (російською) «Государственным бюджетным учреждением «Городское патологоанатомическое бюро г. Макеевки» врачебного свидетельства о смерти № 403, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , умерла 18 марта 2021 года в ДНР г. Макеевка Червоногвардейского района в городской больнице № 2. Причина смерти установлена врачом-патологоанатомом ОСОБА_4 на основании вскрытия. Болезнь, которая привела к смерти: острая дыхательная недостаточность, пневмония, СОVID-19. Приблизительное время между началом заболевания и смертью 3 суток» (а.с. 7).

19.03.2021 року на підставі свідоцтва № 403 для захоронення видана довідка про причину смерті ОСОБА_2 (а.с. 8).

19.03.2021 року «відділом ЗАГС Єнакієвського міського управління юстиції міністерства юстиції Донецької народної республіки» складено актовий запис № 450 про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Макіївка (Червоногвардійський район) ДНР (а.с. 9).

Свідоцтво про захоронення ОСОБА_2 на кладовищі, що в АДРЕСА_1 (реєстр. номер захоронення 6554), видане ОСОБА_3 20.03.2021 року (російською) «Филиалом № 5 «Ритуал» государственной корпорации по разработке и реализации современных технологий «Донецкие технологии» ДНР» (а.с. 10).

Станом на день ухвалення судом рішення у даній справі місто Макіївка Донецької області України з 2014 року залишається в окупації.

Звернувшись до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниця Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) за реєстрацією смерті матері та отриманням свідоцтва про смерть, заявник отримала відмову від 02.11.2023 року, яку мотивовано тим, що ОСОБА_1 пред`явила документи, які не є підставою для державної реєстрації смерті і не відповідають вимогам ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та розд. 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації.

Згідно положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права.

Згідно ч. 2, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Згідно затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5 (в редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 року Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Органами державної реєстрації актів цивільного стану, які проводять державну реєстрацію, є відділи державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану), виконавчі органи сільських, селищних, міських рад.

Державну реєстрацію актів цивільного стану громадян України, які проживають або тимчасово перебувають за кордоном, проводять дипломатичні представництва та консульські установи України.

Про факт державної реєстрації акту цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видаються відповідні свідоцтва про народження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть на бланках, виготовлених за зразками та їх описами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2010 № 1025 "Про затвердження зразків актових записів цивільного стану, описів та зразків бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану".

Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та розд. 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, підставою для державної реєстрації смерті є:

а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі лікарське свідоцтво про смерть);

б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі фельдшерська довідка про смерть);

в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть;

г) рішення суду про оголошення особи померлою;

ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час;

д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів;

е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Державна реєстрація факту смерті, встановленого у судовому порядку, проводиться за заявою осіб, що були заявниками при розгляді судом справи, а також спадкоємців померлого за їх зверненням в день отримання рішення суду у спосіб, передбачений абзацами п`ятим, сьомим пункту 3 глави 1 розділу II цих Правил.

Оцінюючи надані заявником докази, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, та чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Практикою Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці, зокрема в рішеннях ЄСПЛ «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidouv. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprusv. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozerv. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). Зокрема ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprusv. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprusv. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто, є окупованою)» (Mozerv. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Таким чином, суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає необхідним встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянки України, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території України в місті Макіївка (Червоногвардійський район) Донецької області.

На підставі ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно до вимог частин 4, 5 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню.

Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається учасникам справи негайно після його ухвалення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 89, 315-319 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

заяву задоволити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянки України, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території України в місті Макіївка (Червоногвардійський район) Донецької області.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення є підставою для державної реєстрації смерті особи.

Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Вінницького апеляційного суду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Повне судове рішення складене 07 листопада 2023 року.

Суддя: