ПОСТАНОВА

Іменем України

10 листопада 2023 року м. Кропивницький

справа № 404/5433/20

провадження № 22-ц/4809/1217/23

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Письменного О. А.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Бравермана Владислава Олександровича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 липня 2023 року у складі судді Кулінки Л. Д. і

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та просило стягнути на свою користь суму спричиненої матеріальної шкоди у розмірі 75 733 грн 32 коп та суму сплаченого судового збору.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 була прийнята до ПАТ КБ «ПриватБанк» на посаду касира каси перерахунку/касира та з нею було укладено трудовий договір і договір про повну матеріальну відповідальність.

В кінці грудня 2019 року відповідач була відсторонена в касі відділення через виникнення нестачі при зведені каси 27.12.2019.

В ході проведення перевірки була виявлена сума нестачі, а також встановлено порушення відповідачем порядку проведення звірки каси в кінці зміни.

Сума нестачі скаладала 100 000 грн та була винесена на персональний рахунок недостачі провідного спеціаліста каси перерахунку ОСОБА_1 , але враховуючи факт часткового відшкодування на суму 25 483,68 грн, сума спричиненої шкоди станом на 28.08.2020 становила 75 733,32 грн.

За таких обставин, позивач вважав, що наявні всі підстави для притягнення відповідача до матеріальної відповідальності за завдану матеріальну шкоду, спричинену з боку працівника, яким було порушено взяті на себе трудові обов`язки, а тому звернувся до суду з позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 липня 2023 року позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди внаслідок нестачі задоволено повністю.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» спричинену матеріальну шкоду в сумі 75 733,32 грн та судовий збір в сумі 2 102 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач, працюючи на посаді завідувача касою, несла повну матеріальну відповідальність перед АТ КБ «ПриватБанк» та у зв`язку з неналежним виконанням своїх посадових обов`язків, нехтуючи нормативними актами та правилами, які регулюють її трудову діяльність, не пересвідчилась особисто у наявності грошових коштів шляхом їх перерахунку, а провела звірку каси, вносячи інформацію з накладок, що спричинило нестачу та завдало матеріальної шкоди позивачу.

За таких обставин, суд першої інстанції, враховуючи вимоги статтей 130, 134, 135 Кодексу законів про працю України (далі КзПП України), вважав, що вина ОСОБА_1 у спричинені матеральної шкоди позивачу доведена належними та допустими доказами, а тому вважав, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Короткий зміст апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат Браверман В. О., який представляє інтереси ОСОБА_1 , просить скасувати рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 липня 2023 року та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі та стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції помилково вирішив, що дії відповідачки стали причиною нестачі, адже остання особисто виявила нестачу і діяла у відповідності до своїх обов`язків, а 100 000 грн зникли з каси не через дії ОСОБА_1 , а лише через злочинні дії (неправомірне заволодіння коштами) невстановленої особи.

Судом першої інстанції не враховані інші положення трудового договору та договору про повну матеріальну відповідальність.

Посадова інструкція, на яку посилався суд першої інстанції, не має дати, складена не державною мовою, підписаний лише титульний аркуш.

Текст, який долучений позивачем до посадової інструкції має розриви задубльовані та не послідовні пункти, а з посадовою інструкцією відповідач не ознайомлювалася.

Витяг з наказу № Э.DN-ПП-2019-6899526 від 03.06.2019 «Про переміщення всередині Банку», акт про нестачу, висновок № 526 за фактом нестачі в касі перерахунку Головного відділення Кіровоградського регіонального управління Подія №43515,44542 (KGMD) від 31.03.2020, на які посилався суд першої інстанції у своєму рішенні, не містять підписів, а в цих документах відповідач зазначена, як завідуюча касою, в той час, як остання, відповідно до трудового договору, була прийнята на роботу на посаду касира.

Відповідач вважає, що позивач у судовому засіданні не довів факт того, що позивач одноособово причетна до нестачі, якби така мала місце, і працівники касири, що з нею працювали, не мали нести солідарну відповідальність.

В порушення порядку роботи каси, в якій 27.12.2019 працювала позивач, за розпорядженням керівництва систематично потрапляли працівники служби безпеки банку та сторонні люди (не працівники банку) які встановлювали сейф.

Крім того, позивач не звернувся до правоохоронних органів, які б мали знайти осіб, що скоїли злочин, а саме привласнення такої суми.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

Від АТ КБ «ПриватБанк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому банк просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 липня 2023 року без змін.

Розгляд справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з особливостями встановленими цією главою.

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки, ціна позову становить 75 733,32 грн, тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму (станом на 01.01.2023 становить 268 400 грн), апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу (шаблон № 10567) від 26.04.2019 ОСОБА_1 прийнята на посаду касира каси перерахунку Кіровоградського регіонального управління ПАТ «Приват Банк».

Між ПАТ «Приват Банк» та ОСОБА_1 26 вересня 2014 року укладено трудовий договір № 69990835, за умовами підпункту 2.1 пункту 2 якого, працівник зобов`язується сумлінно виконувати свої трудові зобов`язання.

26 вересня 2014 року між ПАТ «Приват Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про повну матеріальну відповідальність № DOG 69990835.

За умовами пункту 2.1 договору про повну матеріальну відповідальність № DOG 69990835, предметом даного договору є прийом працівником на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілісності і/або схоронності матеріальних цінностей роботодавця, за своєчасне поповнення карток клієнтів при встановленні бонусів, при виконанні покладених трудовим договором і локальними актами роботодавця трудових обов`язків і встановлених законодавством вимог, порушення яких тягне до фінансових втрат роботодавця.

Працівник, що обіймає посаду і/або виконує роботу безпосередньо пов`язану зі зберіганням, обробкою, розподілом, продажем, відпуском, перевезенням або застосуванням у процесі роботи матеріальних цінностей, бере на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення схоронності матеріальних цінностей, і у зв`язку з вищевикладеним зобов`язується, зокрема, дбайливо ставитись до матеріальних цінностей роботодавця і вживати заходів для запобігання заподіянню їм шкоди, належним чином виконувати покладені нормативними актами роботодавця посадові обов`язки, відшкодувати повну вартість нанесеного винними діями і/або бездіяльністю збитку, заподіяного матеріальними цінностями (пункт 3 договору про повну матеріальну відповідальність № DOG 69990835).

Згідно витягу з наказу № Э.DN-ПП-2019-6899526 від 03.06.2019 «Про переміщення всередині Банку» ОСОБА_1 з 03.06.2019 переведено на посаду завідувача касою.

Посадовою інструкцією «Касир напрямок каса перерахунку» передбачено, зокрема при виконанні функцій (завідувача касою) відповідати за організацію роботи підопічних касирів, дотримуватись трудової дисципліни в колективі, нести повну матеріальну відповідальність, за всі матеріальні і валютні цінності в рамках касового вузла, касового сховища сейфа та іншого.

Відповідно до акту № 75524833 про нестачу/надлишки грошових коштів в операційній касі від 28.12.2019, 27 грудня 2019 року о 20 год.00 хв. проведений перелік грошових коштів, які знаходяться в кабінці операційної каси касира ОСОБА_1 , виявлена нестача в сумі 100 000 грн.

З наданих письмових пояснень ОСОБА_1 , з`ясовано, що після закінчення робочої зміни при зведенні каси було виявлено недостачу в сумі 100 000 грн. Зазначила, що причиною виникнення недостачі могло слугувати неправильний прийом каси, а саме були перераховані грошові кошти в сейфі, а залишки касирів не перераховувались, інформація вносилась з корінців. Зазначила, що грошові кошти не привласнювала.

За висновком № 526 за фактом нестачі в касі перерахунку Головного відділення Кіровоградського регіонального управління Подія № 43515,44542 (KGMD) від 31.03.2020, встановлено, що 27 грудня 2019 року було виявлено недостачу в сумі 100 000 грн, яка була винесена на персональний рахунок недостачі 7253 провідно спеціаліста каси перерахунку ОСОБА_1 ОСОБА_1 по факту виявленої недостачі пояснила, що 27.12.2020 працювала в касі спільно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Після завершення зміни провела звірку каси але під час перерахунку кошти в корінцях касирів не перераховувала, інформацію вносила з накладок. Привласнення коштів заперечує. Таким чином, в ході проведення службової перевірки встановлено, що причиною виникнення недостачі в сумі 100 000 грн стало порушення порядку проведення звірки каси в кінці зміни провідним спеціалістом ОСОБА_1 , якою порушено розділ 21 Учетной политики по кассовим операціям, затвердженої наказом № СП-2014-72082 від 24.09.2014 «Об утверждении Учетной политики кассовых операций для каcы пересчета». Службову перевірку завершено. Факт нестачі в сумі 100 000 грн в касі перерахунку Кіровоградського регіонального управління вважати таким, що підтвердились.

З наданих письмових пояснень ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 з`ясовано, що під час звірки особистих рахунків зауважень не було, але під час зведення спільної каси була виявлена нестача в сумі 100 000 грн, зазначили, що кошти не привласнювали, настачу пояснити не можуть.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно із частиною першою статті 1 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини).

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються також до трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

За змістом частини першої статті 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю.

Згідно із статтею 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Пунктом 1 частини першої статті 134 КЗпП України передбачено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Отже, розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (пункт перший статті 134 КЗпП України), суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно з статтею 135-1 КЗпП України може бути укладено такий договір та чи був він укладений.

Відповідно до статті 135-1 КЗпП України договори про повну матеріальну відповідальність укладаються лише у письмовій формі з працівниками (що досягли 18 років), які обіймають посади або виконують роботи, безпосередньо пов`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Держкомпраці СРСР та Секретаріату ВЦРПС від 28 грудня 1977 року №447/24 (зі змінами та доповненнями, внесеними постановою Держкомпраці СРСР та Секретаріату ВЦРПС від 14 вересня 1981 року №259/16-59), яка діє на території України відповідно до постанови Верховної Ради України від 12 вересня 1991 року № 1545-ХІІ «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР», задвтерджено Перелік посад і робіт, що заміщаються або виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування у процесі виробництва, до яких зокрема наежать: завідувачі кас, старші контролери-касири і контролери-касири, старші касири і касири, а також інші працівники, які виконують обов`язки касирів.

Вирішуючи спори щодо відшкодування працівником майнової шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, суд повинен установити такі факти: чи укладено між сторонами трудовий договір, яка підстава покладання на працівника відповідальності за майнову шкоду, чи спричинена шкода діями працівника, в якому обсязі майнової шкоди несе відповідальність працівник за встановлених фактичних обставин, яка ступінь вини працівника за заподіяну шкоду (за виключенням прямої дійсної шкоди), за яких обставин заподіяна шкода, чи спричинена шкода з корисних мотивів та чи є підстави для зменшення розміру покриття шкоди залежно від майнового стану працівника.

Суд має встановлені на підставі наданих сторонами спору доказів обставини справи викласти в рішенні суду та зробити з установлених фактичних обставин правові висновки щодо наявності підстав для покладення матеріальної відповідальності на працівника й щодо розміру матеріальної шкоди, яка спричинена працівником, і розміру шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача з урахуванням положень статті 137 КЗпП України та положень статті 138 КЗпП України щодо обов`язку доведення умов покладення відповідальності за спричинену шкоду, передбачених статтею 130 КЗпП України.

Вказаний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 26 листопада 2014 року у справі № 6-139цс14.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що обов`язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавці. Працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну при виконанні трудових обов`язків, за наявності порушення працівником трудових обов`язків, наявності прямої дійсної шкоди, причинного зв`язку між порушенням і шкодою та вини працівника.

Таким чином, для правильного вирішення справи суд у кожному випадку зобов`язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню.

До вказаних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 214/2771/14-ц (провадження № 61-10226св19).

Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до копії наказу (шаблон № НОМЕР_1 ) від 26.09.2014 ОСОБА_1 прийнята на посаду касира каси перерахунку Кіровоградського регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк» (а. с. 3-4).

26.09.2014 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено трудовий договір № 69990835, за умовами якого позивач прийнята на роботу на посаду касира (а. с. 8-9).

Відповідно до п. 2.1. вказаного договору працівник зобов`язаний сумлінно виконувати свої трудові обов`язки.

Пунктом 9.9. трудового договору передбачено, що у випадку заподіяння банкові матеріального і/або морального збитків, працівник відшкодовує їх у порядку, встановленому чинним законодавством України. При звільненні працівник зобов`язаний погасити всю існуючу перед банком заборгованість, у випадку відмови банк має право утримати із суми остаточного розрахунку до 20 % від належних працівникові сум.

Копією посадової інструкції «Касир напрямок каса перерахунку», затвердженої Директором Кіровоградського РУ Масло Р. В., підписаної заступником керівника направлення по касовій роботі РУ ОСОБА_5 та працівником ОСОБА_1 , передбачено, зокрема при виконанні функцій (завідувача касою) відповідати за організацію роботи підопічних касирів, дотримуватись трудової дисципліни в колективі, нести повну матеріальну відповідальність, за всі матеріальні і валютні цінності в рамках касового вузла, касового сховища сейфа, та іншого (а. с. 5-7).

26 вересня 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір про повну матеріальну відповідальність № DOG 69990835 (а. с.10-11).

За умовами пункту 2.1. вказаного договору предметом даного договору є прийом працівником на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілісності і/або схоронності матеріальних цінностей роботодавця, за своєчасне поповнення карток клієнтів при встановленні бонусів, при виконанні покладениї трудовим договором і локальними актами роботодавця трудових обов`язків і встановлених законодавством вимог, порушення яких тягне до фінансових втрат роботодавця.

Працівник, що обіймає посаду і/або виконує роботу безпосередньо пов`язану зі зберіганням, обробкою, розподілом, продажем, відпуском, перевезенням або застосуванням у процесі роботи матеріальних цінностей, бере на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення схоронності матеріальних цінностей, і у зв`язку з вищевикладеним зобов`язується, зокрема, дбайливо ставитись до матеріальних цінностей роботодавця і вживати заходів для запобігання заподіянню їм шкоди, належним чином виконувати покладені нормативними актами роботодавця посадові обов`язки, відшкодувати повну вартість нанесеного винними діями і/або бездіяльністю збитку, заподіяного матеріальними цінностями (пункт 3 договору про повну матеріальну відповідальність).

Копією витягу з наказу № Э.DN-ПП-2019-6899526 від 03.06.2019 «Про переміщення всередині Банку» підтверджується, що ОСОБА_1 з 03.06.2019 переведено на посаду провідного спеціаліста каси перерахунку (операційної каси) РП/завідувача касою (а. с. 12).

28.12.2019 заступником керівника напряму з касової роботи РП ОСОБА_6 та провідним спеціалістом каси перерахунку (операційної каси) РП ОСОБА_1 складено акт № 75524833 про нестачу/надлишки грошових коштів в операційній касі, яким встановлено, що 27 грудня 2019 року о 20 год. 00 хв. проведений перелік грошових коштів, які знаходяться в кабінці операційної каси касира ОСОБА_1 , виявлена нестача в сумі 100 000 грн (а. с. 18).

12.03.2020 ОСОБА_1 було надано письмові пояснення, в яких відповідач зазначила, що після закінчення робочої зміни при зведенні каси було виявлено недостачу в сумі 100000,00 грн, а причиною виникнення недостачі могло слугувати неправильний прийом каси, а саме були перераховані грошові кошти в сейфі, а залишки касирів не перераховувались, інформація вносилась з корінців (а. с. 20).

Відповідно до копії висновку № 526 за фактом нестачі в касі перерахунку Головного відділення Кіровоградського регіонального управління Подія № 43515,44542 (KGMD) від 31.03.2020, керуючись вимогами Розпорядження ГО N PR/18-2019-6501650 від 09.01.2019 та зібраними у ході проведеної перевірки фактими даними, Головним спеціалістом Департаменту внутрішньої безпеки ГО по Кіровоградському РУ Погорілим В. О., проведено службову перевірку.

В ході проведення службової перевірки встановлено, що причиною виникнення недостачі в сумі 100 000 грн стало порушення порядку проведення звірки каси в кінці зміни провідним спеціалістом ОСОБА_1 , якою порушено розділ 21 Облікової політики по кассовим операціям, затвердженої наказом № СП-2014-72082 від 24.09.2014 «Про затвердження Облікової політики касових операцій для каcи перерахунку, актуалізації Положення про касу перерахунку» (а. с. 19).

Випсикою по рахунку ОСОБА_1 з 27.12.2019 по 28.08.2020 підтверджується, що вихідний залишок по нестачі при звірці каси 27.12.2019 становить 75 733.32 грн (а. с. 17).

Допитана в судовому засіданні суду першої інстанції в якості свідка ОСОБА_3 пояснила, що в той день працювала разом з відповідачем, в кінці зміни провела звірку особистого рахунку, все зійшлось, зауважень не було, однак, під зведення спільної каси була виявлена нестача в сумі 100 000 грн. Зазначила, що ніяких протиправних дій з боку працівників в той день не помічала, хто привласнив кошти сказати не може, підтвердила, що в день коли було виявлено нестачу до приміщення каси заходили працівники служби безпеки банку та інші люди, які встановлювали сейф, але крадіжку або привласнення коштів не бачила, вказала, що приміщення каси в той день касири не залишали, ходили по черзі на обід, тобто ніхто зі сторонніх осіб не міг привласнити кошти, оскільки приміщення каси було під постійним наглядом касирів.

З аналізу викладеного вбачається, що 27.12.2019 ОСОБА_1 , працюючи на посаді завідувача каси, не пересвідчилась особисто у наявності грошових коштів шляхом їх перерахунку, а провела звірку каси вносячи інформацію з накладок, що не заперечувалось відповідачем в письмових поясненнях, наданих роботодавцю, що спричинило нестачу та свідчить про неналежне виконання відповідачем своїх посадових обов`язків та нехтування нормативними актами та правилами, які регулюють її трудову діяльність.

Вказаними діями ОСОБА_1 , з якою укладено договір про повну матеріальну відповідальність, позивачу як роботодавцю останньої, завдано майнової шкоди.

Не заслуговують на увагу суду доводи апеляційної скарги про те, щоОСОБА_1 особисто виявила нестачу і діяла у відповідності до своїх обов`язків, а 100 000 грн зникли через злочинні дії (неправомірне заволодіння коштами) невстановленої особи, з огляду на те, що вони не підтверджують будь-якими належними та допустимими доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано інші положення трудового договору та договору про повну матеріальну відповідальність, є безпідставними, з огляду на те, що судом було надано належну оцінку зазначеним доказам, а положення, на які посилається відповідач не спростовують доведену належними та допустимими доказами вину ОСОБА_1 у спричиненні матеріальної шкоди роботодавцю та обов`язку останньої, як осби, яка несе повну матеріальну відповідальність, відшкодувати її.

Посилання в апеляційній скарзі те, що надана позивачем посадова інструкція не має дати, складена не державною мовою, підписаний лише титульний аркуш, а текст має розриви задубльовані та не послідовні пункти, є безпідставними, з огляду на укладений між сторонами договір про обов`язкову матеріальну відповідальність, та доведену вину ОСОБА_1 у завданні роботодавцю матеріальної шкоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 з посадовою інструкцією не ознайомлювалася, спростовуються наданою позивачем копією інструкції, яка підписана відповідачем.

Не заслуговують на увагу суду доводи апеляційної скарги про те, що витяг з наказу № Э.DN-ПП-2019-6899526 від 03.06.2019 «Про переміщення всередині Банку», акт про нестачу, висновок № 526 за фактом нестачі в касі перерахунку Головного відділення Кіровоградського регіонального управління Подія №43515,44542 (KGMD) від 31.03.2020, не містять підписів, з огляду на те, що вказані документи є електронними доказами, наданими позивачем в порядку ч. 3 ст. 100 ЦПК України в паперових копіях, посвічених у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 100 ЦПК України, якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу.

При цьому матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем під час розгляду справи судом першої інстанції ставилось під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу або вона подавала до суду клопотання про витребування оригіналів зазначених доказів.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що позивач у судовому засіданні не довів факт того, що працівники касири, які з нею працювали, не мали нести солідарну відповідальність, є необґрунтованими, з огляду на те, що встановленими судом обставинами вина інших працівників у заподіянні матеріальної шкоди позивачу не доведена.

Той факт, що 27.12.2019 до каси за розпорядженням керівництва систематично потрапляли працівники служби безпеки банку та сторонні люди (не працівники банку) які встановлювали сейф, суд не бере до уваги, оскільки він не доводить що нестача коштів в сумі 100 000 грн виникла саме з вини вказаних осіб.

Посилання відповідача на те, що позивач не звернувся до правоохоронних органів, які б мали знайти осіб, що скоїли злочин, а саме привласнення такої суми, не спростовують доведену вину ОСОБА_1 у спричиненні позивачу матеріальної шкоди, а тому є безпідставними.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, суд першої інстанції ухвалив в судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першоїстатті 382 ЦПК Українисуд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Бравермана Владислава Олександровича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 липня 2023 рокубез змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді С. М. Єгорова

О. А. Письменний