Номер провадження: 22-з/813/454/23
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

02.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Громіка Р.Д., розглянувши заяви ОСОБА_1 про відвід судді Сєвєровій Є.С. та судді Вадовській Л.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Найда Ольга Іванівна, ОСОБА_2 , Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Георгій Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 11.05.2023 позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Найда О.І., Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Г.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено.

Не погодившись з рішенням суду, АТ «УКРСИББАНК» подало апеляційну скаргу.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13 липня 2023 року поновлено АТ «УКРСИББАНК» строк на апеляційне оскарження рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 травня 2023 року. Відкрито апеляційне провадження у справі.

Також не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 05 вересня 2023 року подала апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 травня 2023 року залишено без руху. Надано скаржнику строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для звернення до суду апеляційної інстанції із заявою, в якій зазначити інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження.

30 жовтня 2023 року до Одеського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшли заяви про відвід судді Сєвєровій Є.С. та судді Вадовській Л.М.

В обґрунтування заяви про відвід судді Сєвєрової Є.С., ОСОБА_1 посилається на те, що суддею Сєвєровою Є.С. було винесено ухвалу про залишення її апеляційної скарги без руху. Не погоджуючись з мотивами постановленої ухвали, заявниця вказує на можливу необ`єктивність при подальшому розгляді справи судді Сєвєрової Є.С., оскільки поновлено строк на оскарження рішення суду АТ «Укрсиббанк», але безпідставно залишено без руху заяву ОСОБА_1 про поновлення строку. Крім того, як зазначає заявниця суддя Сєвєрова Є.С. приймала участь в розгляді іншої справи за участю ОСОБА_1 , рішення ухвалене не на користь ОСОБА_1 , а на користь АТ «Укрсиббанк», надалі постанова суду скасована касаційним судом, обставини справи стосуються того ж самого майна та обставин, тому на думку заявниці, є підставою для відводу судді Сєвєрової Є.С. у справі.

В обґрунтування заяви про відвід судді Вадовської Л.М., ОСОБА_1 посилається на те, суддя Вадовська Л.М. була учасником апеляційної колегії по іншій справі, зокрема по справі №522/13957/18, за наслідками розгляду якої постановою Одеського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29.11.2018 скасовано, позов АТ «УкрСиббанк» задоволено частково, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - нежитлову будівлю під літерою «А», загальною площею 295,6 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та на праві приватної власності належить ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» в рахунок погашення заборгованості за відповідними кредитними договорами. В подальшому, зазначену постанову апеляційного суду було скасовано судом касаційної інстанції, а отже, як зазначає заявниця суддя Вадовська Л.М. в складі судової колегії встановлювала і надавала оцінку щодо заборгованості за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором ОСОБА_2 і така оцінка суперечить розрахунку заборгованості, здійсненої в оскаржуваному написі нотаріуса по даній справі за кредитним договором ОСОБА_2 , що на думку заявниці є підставою для заявлення відводу судді Вадовській Л.М. на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Сєвєровій Є.С. та судді Вадовській Л.М. визнано необґрунтованими.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Сєвєровій Є.С. та судді Вадовській Л.М. передано на розгляд судді Громіка Р.Д.

Суд дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заявлених відводів вважає, що заяви ОСОБА_1 про відвід судді Сєвєровій Є.С. та судді Вадовській Л.М. не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 ЦПК України. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

За правилами ст. 36 ЦПК України, якою врегульовані підстави для відводу судді, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суд, який розглядає справу має бути «безстороннім» в контексті ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Дослідивши питання безсторонності суддів з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia), рішення від 28.11.2002 року, зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці.

Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне.

По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву (див., серед інших рішення у справах: «Білуха проти України» від 09.11.2006 року п.п.49,54; «Бочан проти України» від 03.05.2007 року, п.66; «Агрокомплекс» проти України» від 06.10.2011 року, п.136; «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 року, п.п.103,107).

Відповідно до статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст. 33 ЦПК України.

Крім того апеляційний суд зазначає, що згідно із практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності і неупередженості суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу, в ході об`єктивної перевірки, має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Також слід зазначити, що законодавство, наділяючи учасника справи достатньо широким спектром процесуальних повноважень, зокрема і правом на відвід судді (суддів), разом з тим зауважує на недопустимості зловживання наданими процесуальними правами, оскільки необґрунтований відвід може сприяти безпідставному усуненню та ухиленню судді (суддів) від розгляду справи (апеляційної чи касаційної скарги), що суперечить завданню цивільного судочинства і зазіхає на саму сутність правосуддя, як такого.

За обставинами даної справи заявник, звертаючись до суду із заявами про відвід суддів, не навела підстав та не надала доказів, які б свідчили про зацікавленість суддів в розгляді справи або про наявність об`єктивних дійсних обставин, які б викликали сумнів в неупередженості або об`єктивності суддів. Доводи заявника фактично зводяться до незгоди з процесуальними рішеннями суддів, а саме з ухвалою судді Одеського апеляційного суду Сєвєрової Є.С. від 02 жовтня 2023 року про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без руху та постановою Одеського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року ухваленої під головуванням судді Сєвєрової Є.С. та за участі судді Вадовської Л.М.

Проте відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Інших обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності суддів заявником не наведено.

Оскільки відсутні підстави для відводу суддів, що містяться в національному законі, а також відсутні будь-які прояви упередженості суддів або їх особистих переконань з суб`єктивної точки зору та будь-які правомірні сумніви в безсторонності суддів з об`єктивної точки зору при розгляді процесуальних питань вважаю, що заяви ОСОБА_1 про відвід судді Сєвєровій Є.С. та судді Вадовській Л.М. не підлягають задоволенню.

Європейський Суд з прав людини у пункті 35 справи «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (case of Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain), рішення від 26 жовтня 1988 року, і, в подальшому, постійно підкреслює, що зацікавлена особа повинна проявляти старанність при виконанні процедурних кроків, що стосуються неї, утримуватися від використання тактики відстрочки і використовувати можливості, передбачені національним законодавством, для скорочення розгляду.

Суд звертає увагу на те, що діючи в рамках дозволеної поведінки - права на відвід суддів, учасники процесу повинні використовувати це право з метою, що не протирічить цілям правосуддя а саме: не затягувати процес та не перешкоджати його здійсненню, а добросовісно користуватися процесуальними правами. Згідно із ст. 44 ЦПК України зловживанням процесуальними правами неприпустимо.

Керуючись ст.ст.36, 37, 39, 40 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Заяви ОСОБА_1 про відвід судді Сєвєровій Є.С. та судді Вадовській Л.М. залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду: Р.Д. Громік