ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2/753/8255/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2023 року Дарницький районний суд міста Києва в складі головуючого судді Каліушка Ф.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» (далі по тексту - позивач, ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ») звернулось до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з централізованого опалення/постачання теплової енергії та гарячої води у розмірі 88 308,40 грн., яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 65 419,02 грн., 3% річних у розмірі 5 232,95 грн. та 17 656,43 грн. - інфляційної складової боргу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , отримує послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та гарячої води за вищевказаною адресою, при цьому, не виконує зобов`язання по їх оплаті, у зв`язку із чим за ним утворилась заборгованість, яку позивач просить суд стягнути з відповідача з урахуванням нарахованих штрафних санкцій.

16.10.2023 до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання відповідача.

Ухвалою суду від 17.10.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

15.11.2023 відповідач в приміщенні Дарницького районного суду м. Києва ознайомився з матеріалами справи та отримав копію ухвали суду про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та доданими до неї документами, що підтверджується його власноручним підписом у заяві про ознайомлення з матеріалами справи.

20.11.2023 відповідачем через загальну канцелярію суду подано заяву про застосування строків позовної давності.

01.12.2023 за допомогою поштового відправлення «Укрпошта» від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на заяву про застосування строків позовної давності, у якій остання зауважила, що відповідач з грудня 2015 року не вносив плату за надані позивачем послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та гарячої води, у зв`язку із чим станом на 01.09.2023 за ним утворилась заборгованість у розмірі 65 419,02 грн., з яких заборгованість з централізованого опалення становить 45 417,65 грн. та заборгованість зі сплати послуг за гаряче водопостачання у розмірі 20 001,37 грн. Так, представник позивача погоджується, що в даному випадку можливо застосувати строк позовної давності, однак, згідно діючого законодавства України такий строк підлягає застосуванню лише за період з грудня 2015 року по 12.03.2017 року. Окрім того, представником позивача долучено оновлений розрахунок заборгованості в межах позовної давності, відповідно до якого за період з 12.03.2017 по 01.09.2023 заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг з централізованого опалення/постачання теплової енергії та гарячої води становить 51 196,66 грн., 3% річних становлять 2 756,48 грн., а інфляційна складова боргу становить 9 624,32 грн.

13.12.2023 відповідачем через загальну канцелярію суду подано заперечення на відповідь на заяву про застосування строків позовної давності, у якій останній зазначає, що оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу. Враховуючи те, що позовна заява подана до суду 02.10.2023, то на думку відповідача, позивач має право на стягнення заборгованості з відповідача за житлово-комунальні послуги виключно з 02.10.2020. Також відповідач посилається на те, що позивачем не враховано вимоги діючого законодавства України щодо нарахування суми штрафних санкцій у вигляді 3% річних та інфляційних втрат, у зв`язку із чим прохає суд відмовити у задоволенні позовних вимог в частині їх нарахування.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, заяви по суті сторін, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Що стосується заявлених позовних вимог в частині стягнення основної суми заборгованості, суд зазначає наступне.

Положення стст. 66-68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і положення підзаконних актів у сфері житлово-комунальних послуг покладають на користувачів житла (власників) обов`язок щомісяця вносити плату за житлово-комунальні послуги (теплопостачання, газ, водопостачання, каналізація тощо) та витрати на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі.

Відповідно до положень ЗУ «Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалень розрахунків за енергоносії», виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності з 1 липня 2014 року є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Як вбачається з матеріалів справи, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_1 здійснюється ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» на підставі ліцензії № 198 від 01.06.2012 року.

Згідно до ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ №630 від 21.07.2005, врегульовані відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, власник, наймач та споживач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, визначені законом або договором. Плата за надані послуги вносяться споживачем відповідно до показань обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місця, що настає за розрахунковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Частиною 7 статті 26 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем і споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

23 липня 2014 року у газеті «Хрещатик» № 103 (4503) позивачем розміщено повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення до відповідних житлово-експлуатаційних організацій або до ТОВ «Євро-Реконструкція».

З матеріалів справи вбачається, що проект договору про надання ТОВ «Євро-Реконструкція» послуг централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 № 111 (4511).

Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та отримує надані позивачем послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та гарячої води. Даний факт відповідачем не заперечувався.

Відповідно до стст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач не відмовлявся від надання позивачем житлово-комунальних послуг та отримував їх, разом з тим своєчасно не вносив плату за користування, у зв`яку із чим за ним за період з грудня 2015 року по серпень 2023 року утворилась заборгованість у розмірі 65 419,02 грн., яка складається з заборгованості за послуги з постачання гарячої води у розмірі 20 001,37 грн. та послуг з централізованого опалення у розмірі 45 417,65 грн., що відображено в розрахунках заборгованості за житлово-комунальні послуги за постачання теплової енергії та гарячої води.

Разом з тим, відповідачем було подано до суду заяву про застосування строків позовної давності, яку суд приймає до уваги та зазначає наступне.

Відповідно до положень стст. 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За приписами чч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які відбулися у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No.2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість господарських відносин.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Вказаний висновок щодо позовної давності наведено у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 457/462/16-ц, провадження № 61-21807св19.

Суд бере до уваги доводи представника позивача щодо того, що згідно пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 2 квітня 2020 року.

Постановою КМУ від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року. Враховуючи постанову КМУ від 22 липня 2020 року № 641, постанову КМУ від 9 грудня 2020 року № 1236, карантин на території України, установлений 12 березня 2020 року, неодноразово продовжувався.

Таким чином строк позовної давності у даній справі має бути відраховано з моменту запровадження карантину на території України, а саме з 12.03.2020.

Як було зазначено вище, представником позивача до відповіді на заяву про застосування строків позовної давності було надано бухгалтерську довідку за послуги з гарячого водопостачання/постачання гарячої води, з якої вбачається, що позивачем з урахуванням строків позовної давності було зроблено перерахунок заборгованості, яка за період з 12.03.2017 по 31.08.2023, за вищевказані послуги, становить 51 196,66 грн., з яких - 35 437,08 грн. за послуги з постачання централізованого опалення та постачання теплової енергії, 15 759,58 грн. за послуги з постачання гарячої води.

Суд перевіривши вище вказану бухгалтерську довідку, дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості з централізованого опалення/постачання теплової енергії та постачання гарячої води підлягають частковому задоволенню за період з 12.03.2017 по 31.08.2023 у розмірі 51 196,66 грн.

Також позивач прохав суд стягнути з відповідачів 3% річних та інфляційні втрати, у зв`язку із несплатою коштів за отримані послуги.

За приписом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Враховуючи те, що до суми основної заборгованості зі сплати коштів за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та гарячої води судом застосовується позовна давність, аналогічна формула щодо позовної давності застосовується судом і до вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих відповідачу на підставі статті 625 ЦК України, відтак заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а сума штрафних санкцій, яка підлягає стягненню становить 2 756,48 грн. - 3% річних та 9 624,32 грн. - інфляційна складова боргу.

При цьому, суд зазначає, що сума штрафних санкцій, яка складається з 3% річних та інфляційної складової боргу, нарахована у період до початку введеного на території України воєнного стану, у зв`язку із чим, суд відхиляє доводи відповідача щодо неправомірного їх нарахування.

За приписами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Євро-Реконструкція» про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись стст. 4, 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 279, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» (місце знаходження: 02094, м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20; ) заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з березня 2017 року по серпень 2023 року у розмірі 51 196,66 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 9 624,32 грн. та 3% річних у розмірі 2 756,48 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» (місце знаходження: 02094, м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20; ) судовий збір у розмірі 1 932,21 грн.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.

Дата складання повного тексту рішення - 10.01.2024.