Дата документу 28.08.2023
Справа № 501/1978/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

28 серпня 2023 року м. Чорноморськ Одеської області

Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

Головуючого-судді - Смирнова В.В.,

при секретарі судового засідання - Кочкіній О.В.,

справа № 501/1978/23

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області в порядку письмового провадження цивільну справу за

позовом: ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1

до

відповідача: ОСОБА_2 , останнє відоме місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_2

предмет та підстави позову: про стягнення заборгованості за договором позики,

учасники справи - не з`явилися,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

ВСТАНОВИВ:

І. виклад позиції позивача.

До Іллічівського міського суду Одеської області 22.05.2023 року звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики (а.с. 1-4).

Позовна заява мотивована тим, що від 30.04.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики на грошові кошти в розмірі 200,00 доларів США з зобов`язанням повернути кошти до 01.06.2018 року, з зазначенням про 5% від суми боргу щомісячно та неустойку в розмірі 10% за кожен прострочений місяць до повного виконання, з строком позовної давності в п`ять років. Відповідач не виконав умови договору, кошти не повернув, тому позивач змушений звернутись до суду з позовом та просить суд:

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ) заборгованість за договором позики від 30 квітня 2016 року в сумі 45 346,80 грн. (сорок п`ять тисяч триста сорок шість гривень 80 копійок), яка складається з суми позики в розмірі 7 314,00 грн (сім тисяч триста чотирнадцять гривень 00 коп.), відсотків в розмірі 30 718,80 грн. (тридцять тисяч сімсот вісімнадцять гривень 80 коп.) та пені в розмірі 7 314,00 грн. (сім тисяч триста чотирнадцять гривень 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 073,60 грн., та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн.

Відповідач ОСОБА_2 відзив не надав.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 25.07.2023 року надав до суду заяву про отримання електронних повісток (а.с. 35).

Позивач ОСОБА_1 11.08.2023 року надав до суду заяву про направлення коштів на поштові розходи (а.с. 41-42).

Позивач ОСОБА_1 сповіщався належним чином (а.с. 34, 39).

Відповідач ОСОБА_2 відзив не надав, сповіщався належним чином, про причини неявки суд не сповістив (а.с. 33, 37, 40, 46).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 13.06.2023 року було відкрито провадження по справі та призначено до розгляду (а.с. 29).

Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (ст. 128 ЦПК), в судове засідання не з`явився без поважних причин, Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, відповідно вимогам статей 280-281 ЦПК України.

Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що за договором займа (позики) від 30.04.2016 року ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 в борг кошти в розмірі 2000 доларів США під 5% в місяць , та неустойки 10% за кожен календарний місяць прострочки виконання зобов`язання, й строки позовної давності складають 5 (п`ять) років. Про що було укладено договір займа у простій письмовій формі (а.с. 8)

V. Оцінка Суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно ст. 530 ЦК України, зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню за настанням цієї події.

Ч. 1 ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі невиконання зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Ст. 628 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

За своєю суттю договір позики про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

У справі, яка переглядається, сторони договору позики погодили строк його дії до 01.06.2018 року, та строк позовної давності складає 5 (п`ять) років.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пункті 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12-ц (провадження № 14-10цс18) зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) вказано, що "у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання".

У цій постанові (пункт 6.36.) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, викладеного Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду в постанові від 13 грудня 2018 року в справі № 913/11/18, відповідного до якого у разі погодження сторонами іншої домовленості, яка, на відміну від загального правила щомісячної виплати процентів лише у межах погодженого сторонами строку кредитування, встановленого абзацом другим ч. 1 ст. 1048 ЦК України, допускається нарахування банком процентів за користування кредитом по день повного погашення заборгованості.

Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно висновків Верховного суду від 02.09.2020 року у справі №569/24347/18 відповідно до ст. 77 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, так як відповідач ОСОБА_2 не виконав умови договору, не надав відзив та заперечення щодо заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Вимога позивача про стягнення судових витрат заявлена до особи ОСОБА_3 , яка не є стороною по справі, тому суд приходить до висновку про відмову в цій частині позову.

Керуючись ст.ст. 509, 526, 527, 530, 610, 611, 628, 1046, 1048 ЦК України, статтями 3-5, 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ) заборгованість за договором позики від 30 квітня 2016 року в сумі 45 346,80 грн. (сорок п`ять тисяч триста сорок шість гривень 80 копійок), яка складається з суми позики в розмірі 7 314,00 грн. (сім тисяч триста чотирнадцять гривень 00 коп.), відсотків в розмірі 30 718,80 грн. (тридцять тисяч сімсот вісімнадцять гривень 80 коп.) та пені в розмірі 7 314,00 грн. (сім тисяч триста чотирнадцять гривень 00 коп.).

В позовній вимозі про: Стягнення з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 073,60 грн., та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн. - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів безпосередньо до Одеського апеляційного суду з дня отримання повного тексту.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Іллічівського

міського суду Одеської області Смирнов В.В.