Справа № 565/405/22
Провадження № 2/565/14/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2023 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Незнамової І.М.,

з участю: секретаря судового засідання Нафєєвої Н.В.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Кузнецовського міського суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія ПоліссяБудМонтаж»про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія ПоліссяБудМонтаж»про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в якому просить:

-визнати незаконним та скасувати наказ Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія ПоліссяБудМонтаж» №11-к від 14 березня 2022 року «Про звільнення ОСОБА_4 »;

-поновити її на посаді менеджера (управителя) житлового будинку (групи будинків) в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія ПоліссяБудМонтаж»;

-стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія ПоліссяБудМонтаж» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня наступного за днем звільнення по день фактичного поновлення на роботі.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що з 01 листопада 2021 року згідно наказу (розпорядження) №БК/К-00105 від 29 жовтня 2021 року «Про прийняття на роботу», вона була прийнята на посаду менеджера (управителя) житлового будинку (групи будинків) дільниці Управління будинками в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія ПоліссяБудМонтаж» (далі - ТОВ «БК ПоліссяБудМонтаж»).

Відповідно до наказу ТОВ «БК ПоліссяБудМонтаж» №11-к від 14 березня 2022 року «Про звільнення ОСОБА_4 », вона була звільнена з роботи у зв`язку із прогулом без поважних причин, на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України.

У позові позивачка зауважує, що пунктом 4 ч.1 ст.40 КЗпП України передбачено право власника або уповноваженого ним органу розірвати трудовий договір у випадку здійснення працівником прогулу без поважних причин.

При цьому, стверджує, що не допустила прогулу без поважних причин, а її звільнення відбулося із грубим порушенням трудового законодавства, тому вважає рішення про її звільнення незаконним та вказує, що причини її відсутності на роботі з 28 лютого 2022 року по 11 березня 2022 року були поважними і пов`язаними безпосередньо з військовими діями у країні та введенням воєнного стану в Україні згідно з Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року,з причин збереження життя та здоров`я своїх дочок, одна з яких була вагітною.

ОСОБА_1 зазначає, що вона має двох дочок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , старша дочка ОСОБА_6 на момент введення воєнного стану знаходилася на 8-му місяці вагітності. Ввечері 25 лютого 2022 року до неї зателефонувала дочка ОСОБА_6 з проханням допомогти їй виїхати за кордон для збереження вагітності та майбутньої дитини. Рішення виїхати на час військових дій за кордон прийняла також і молодша дочка ОСОБА_5 , яка дуже емоційно сприйняла звістку про початок війни. Після спілкування з дочками, вона вирішила допомогти їм невідкладно виїхати до Республіки Польща, де, по прибуттю, допомогти влаштуватися на перший час.

Позивачка вказує, що ввечері 25 лютого 2022 року вона здійснила телефонний дзвінок директору ТОВ «БК ПоліссяБудМонтаж» ОСОБА_7 та повідомила про своє рішення тимчасово виїхати за кордон у зв`язку з сімейними обставинами, викликаними введенням воєнного стану в Україні. В подальшому, починаючи з 26 лютого 2022 року вона неодноразово телефонувала та направляла повідомлення директору ТОВ «БК ПоліссяБудМонтаж» ОСОБА_7 на його мобільний номер телефону, а також в мобільні застосунки (месенджери) «Viber» та «Telegram», з приводу вирішення питання її тимчасової відсутності на роботі та організації дистанційної роботи, але відповіді не отримала, оскільки ОСОБА_7 не відповідав на дзвінки та не реагував на отримані повідомлення у мобільних застосунках «Viber» та «Telegram». Окрім цього, вказує, що вона телефонувала головному бухгалтеру ТОВ «БК ПоліссяБудМонтаж» ОСОБА_8 , однак остання також ігнорувала її дзвінки.

ОСОБА_1 зазначає, що 28 лютого 2022 року вона написала заяву про надання їй чергової відпустки з 28 лютого 2022 року по 11 березня 2022 року та відправила директору ТОВ «БК ПоліссяБудМонтаж» на застосунок «Viber», погодження чи заперечення від ОСОБА_7 не отримала. Будь-яких пропозицій щодо оформлення тимчасової відсутності від директора ТОВ «БК ПоліссяБудМонтаж», зокрема оформлення відпустки без збереження заробітної плати, переведення на дистанційну роботу, тощо, їй не надходило. 03 березня 2022 року вона отримала повідомлення від головного бухгалтера ТОВ «БК ПоліссяБудМонтаж» ОСОБА_8 в додатку «Viber» з вимогою написати та відправити останній заяву на звільнення.

Позивачка вказує, що після повернення в Україну, о 08 годині ранку 14 березня 2022 року вона прийшла на роботу в ТОВ «БК ПоліссяБудМонтаж», але головний бухгалтер підприємства Кутинець Н.Ф. не допустила її до робочого місця, при цьому зазначила, що її звільнено за прогул. Того ж дня вона зайшла в кабінет директора для отримання виробничих завдань щодо подальшої роботи, однак ОСОБА_7 почав лише вимагати від неї написати заяву про звільнення з роботи за власним бажанням з 28 лютого 2022 року, в інакшому випадку погрожував звільнити за прогул. Вона відмовилася писати заяву про звільнення за власним бажанням з 28 лютого 2022 року, зауваживши ОСОБА_7 , що на це немає законних підстав.

Також ОСОБА_1 зазначає, що 14 березня 2022 року інспектор з кадрів віддала їй трудову книжку, не вчинивши ніякого запису про її звільнення, при цьому вона проставила свій підпис в особовій картці працівника (форма П-2).

Позивачка стверджує, що наказ №11-к від 14 березня 2022 року «Про звільнення ОСОБА_4 », вона отримала 07 квітня 2022 року у відділенні поштового зв`язку рекомендованим листом.

ОСОБА_1 вважає своє звільнення незаконним, тому звернулася із даним позовом до суду.

Від представника відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія ПоліссяБудМонтаж» - адвоката Шумри І.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача вказує, що позовні вимоги ОСОБА_1 відповідач не визнає, просить відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що звільнення ОСОБА_1 відбулося на законних підставах за допущений нею прогул без поважних причин, при цьому стверджує, що будь-яких порушень норм трудового законодавства при звільненні ОСОБА_1 відповідачем не допущено.

Представник відповідача - адвокат Шумра І.В. у відзиві зазначає, що ОСОБА_1 згідно наказу (розпорядження) №БК/К-00105 від 29 жовтня 2021 року «Про прийняття на роботу», була прийнята на посаду менеджера (управителя) житлового будинку (групи будинків) дільниці Управління будинками в Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія ПоліссяБудМонтаж».

Також зазначає, що відповідно до рішення виконавчого комітету Вараської міської ради від 27 серпня 2021 року №275, Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія ПоліссяБудМонтаж» призначене управителем багатоквартирних будинків у місті Вараш за результатами конкурсу, яке забезпечує жителів Вараської територіальної громади житлово-комунальними послугами та має наступні повноваження: управління багатоквартирними будинками, яке включає в себе технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем, технічне обслуговування систем протипожежної автоматики та димовидалення, технічне обслуговування ліфтів, прибирання прибудинкової території, обслуговування димових та вентиляційних каналів, обслуговування систем диспетчеризації, технічне обслуговування систем протипожежної автоматики та димовидалення, прибирання і вивезення снігу, прибирання приміщень загального користування (у тому числі допоміжних), дератизація та дезінсекція, утримання в належному стані конструктивних елементів, технічних пристроїв будинків та елементів зовнішнього упорядження, придбання електричної енергії для освітлення місць загального користування.

При цьому, зауважує, що незважаючи на введення воєнного стану, працівники дільниці Управління будинками товариства й надалі продовжували безперервно працювати у складних обставинах, а позивачка ОСОБА_1 , у функціональні обов`язки якої входила координація роботи працівників дільниці Управління будинками, самоусунулася від виконання своїх обов`язків з 28 лютого 2022 року.

У відзиві представник вказує, що позивачка ОСОБА_1 була ознайомлена 01 листопада 2021 року з «Правилами внутрішнього трудового розпорядку для робітників, службовців та інженерно-технічних працівників Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія ПоліссяБудМонтаж»», затвердженими директором товариства 13 грудня 2010 року, про що свідчить її підпис на бланку ознайомлення.

Також вказує, що відповідно до наказу №11-к від 14 березня 2022 «Про звільнення ОСОБА_4 », підставами для звільнення ОСОБА_1 є рапорт головного бухгалтера ОСОБА_8 від 03 березня 2022 року, акти про відсутність ОСОБА_1 на роботі за №1 від 28 лютого 2022 року, за №2 від 01 березня 2022 року, за №3 від 02 березня 2022 року, акти про відмову ОСОБА_1 з ознайомленням та отриманням одного примірника актів від 14 березня 2022 року за №1-1, за №2-2, за №3-3, висновки комісії з розслідування з`ясування відсутності на роботі від 14 березня 2022 року, а також те, що ОСОБА_1 свою відсутність на роботі не стала пояснювати і документів, що підтверджують її відсутність, не надала, також відмовилася надати письмове пояснення щодо причин своєї відсутності, тому 14 березня 2022 року ОСОБА_1 була звільнена за прогул без поважних причин, на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Представник відповідача зауважує, що наказ про звільнення ОСОБА_1 виданий за наслідками службового розслідування щодо відсутності з 28 лютого 2022 року без поважних причин на робочому місці менеджера (управителя) житлового будинку (групи будинків) ОСОБА_1 .

При цьому, зазначає, що відповідно до рапорту головного бухгалтера ОСОБА_8 від 03 березня 2022 року, ОСОБА_1 з 28 лютого 2022 року була відсутня на робочому місці без поважних причин, про причини своєї відсутності на роботі ОСОБА_1 не повідомляла. Окрім цього, зазначає, що головнийбухгалтер товариства ОСОБА_8 даним рапортом повідомила директора, що ОСОБА_1 самоусунулася від виконання функціональних обов`язків, чим створила у колективі напружений настрій, працівники пишуть заяви на звільнення, до установи надходить безліч скарг, дзвінків від мешканців будинків стосовно надання послуг з управління багатоквартирними будинками та просила вжити організаційних заходів, щодо забезпечення нормальної роботи з покладанням виконання обов`язків управителя на іншого працівника.

В подальшому, згідно наказу директора ТОВ «БК ПоліссяБудМонтаж»№9-к від 03 березня 2022 року «Про проведення службового розслідування з`ясування причин відсутності на робочому місці менеджера (управителя) житлового будинку (групи будинків) ОСОБА_1 », було створено комісію, у складі: голови - головного бухгалтера ОСОБА_8 , членів - інспектора кадрів Кузіної С.Й., комірника ОСОБА_9 , на яку було покладено обов`язок провести службове розслідування для з`ясування причин відсутності з 28 лютого 2022 року на робочому місці менеджера (управителя) житлового будинку (групи будинків) ОСОБА_1 та до 16 березня 2022 року надати висновки про результати розслідування. У пункті 3 даного наказу зазначено про зобов`язання ОСОБА_1 надати письмові пояснення причин відсутності на роботі з 28 лютого 2022 року.

14 березня 2022 року о 08 годині ранку на підприємство з`явилася ОСОБА_1 , яка була відсутня на роботі з 28 лютого 2022 року. Комісією надано ОСОБА_1 для ознайомлення наказ №9-к від 03 березня 2022 року про з`ясування причин її відсутності на робочому місці, який остання прочитала, але розписатися про ознайомлення відмовилася, мотивуючи тим, що він невірно складений, за результатом чого комісією було складено акт №4 від 14 березня 2022 року про відмову ОСОБА_1 з ознайомленням наказу №9-к від 03 березня 2022 року. Також для ОСОБА_1 було надано для ознайомлення: акт №1 «Про відсутність працівника на робочому місці 28 лютого 2022 року» від 28 лютого 2022 року; акт №2 «Про відсутність працівника на робочому місці 01 березня 2022 року» від 01 березня 2022 року; акт №3 «Про відсутність працівника на робочому місці 02 березня 2022 року» від 02 березня 2022 року.

Акт №1 від 28 лютого 2022 року ОСОБА_1 прочитала, але відмовилася ставити підпис про ознайомлення і відмовилася отримати один екземпляр акту. Стосовно актів №2 від 01 березня 2022 року та №3 від 02 березня 2022 року повідомила, що якщо вони складені аналогічно акту №1, то вона також відмовляється з ними ознайомлюватися і отримувати екземпляри цих актів, тому комісією були складені акти про відмову з ознайомленням та отриманням одного примірника зазначених актів.

За результатами службового розслідування, 14 березня 2022 року комісія встановила, що самовільне залишення свого робочого місця та відсутність на робочому місці ОСОБА_1 являється прогулом без поважної причини та рекомендувала директору товариства накласти на ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за прогул без поважних причин, згідно п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України.

14 березня 2022 року відповідно до наказу ТОВ «БК ПоліссяБудМонтаж»№11-к «Про звільнення ОСОБА_4 », ОСОБА_1 було звільнено з посади менеджера (управителя) житлового будинку (групи будинків) за прогул без поважних причин, на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Представник відповідача вказує, що 15 березня 2022 року для позивачки ОСОБА_1 був направлений рекомендований лист №359 року із наказом про її звільнення, який повернуто поштовою службою «Укрпошта», на конверті заначено причину невручення «Адресат за вказаною адресою не проживає». Повторний рекомендований лист із наказом про звільнення, позивачка ОСОБА_1 отримала 07 квітня 2022 року.

Окрім того, на аргумент позивачки ОСОБА_1 про невнесення в трудову книжку запису про її звільнення, представник у відзиві зауважує, що відповідно до частини 3 статті 48 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган на вимогу працівника зобов`язаний вносити до трудової книжки, що зберігається у працівника, записи про прийняття на роботу, переведення та звільнення, заохочення та нагороди за успіхи в роботі. Частиною 1 цієї статті визначено, що облік трудової діяльності працівника здійснюється в електронній формі в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку, визначеному Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Щодо зазначених в позовній заяві обставин відсутності ОСОБА_1 на робочому місці, а саме, що остання допомагала виїхати за кордон своїм дочкам, одна з яких була у стані вагітності, на переконання представника відповідача, не заслуговують на увагу, оскільки, як зазначає представник, дочки позивачки є повнолітніми дієздатними особами, одна із них перебуває в зареєстрованому шлюбі та має чоловіка.

Щодо зазначеної позивачкою в своєму позові інформації, що вона телефонувала директору товариства ОСОБА_7 25 лютого 2022 року, якого повідомила про прийняте нею рішення тимчасово виїхати за кордон у зв`язку з сімейними обставинами, то дані твердження, на переконання представника відповідача, не відповідають дійсності, оскільки відповідно до доданих позивачкою до позовної заяви скріншотів вихідних дзвінків з телефону, 25 лютого 2022 року о 19:43 год. поступив вхідний дзвінок позивачці, а не вихідний з її номеру, поза робочий час, при цьому відсутня інформація щодо змісту телефонної розмови.

Щодо написання позивачкою заяви про надання їй чергової відпустки з 28 лютого 2022 року по 11 березня 2022 року, яку остання відправила директору підприємства за допомогою застосунку «Viber», представник відповідача звертає увагу на час надсилання повідомлення - 19 год. 30 хв., тобто після закінчення робочого часу, та зазначає, що у позивачки не було права на чергову щорічну відпустку, оскільки ОСОБА_1 мала право на чергову щорічну відпустку, за період 01 листопада 2021 року - 31 жовтня 2022 року, в липні 2022 року, з графіком позивачка була ознайомлена.

Представник відповідача у відзиві стверджує, що звільнення ОСОБА_1 відбулося на законних підставах.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та представник позивачки - адвокат Луницька С.М. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення аналогічні позовній заяві та просили позов задовольнити.

При цьому, позивачка ОСОБА_1 додатково зазначила, що незважаючи на її виїзд за кордон, вона продовжувала виконувати свої трудові обов`язки дистанційно, спілкувалася з працівниками підприємства, організовувала їх роботу згідно своїх посадових обов`язків, 27 лютого 2022 року надіслала повідомлення директору ОСОБА_7 у меседжері «Viber» з пропозиціями організації дистанційної роботи, однак відповіді не отримала.

Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Луницька С.М. додатково зауважила, що на період воєнного стану Державна служба України з питань праці не рекомендує звільняти працівників за прогул без поважних причин, що обумовлено особливим характером праці в умовах воєнного стану. Зазначене обумовлено необхідністю збереження життя та здоров`я таких працівників та їх сімей і вважається як відсутність на роботі з поважних причин, у такому випадку за працівниками зберігаються робоче місце та посада. При цьому, зазначила, що невихід позивачки ОСОБА_1 на роботу внаслідок ведення військових дій та пов`язаних з ними обставин, не може мати наслідком звільнення за пунктом 4 частини 1 статті 40 КЗпП України за підставою «прогул». Також зазначила, що позивачка ОСОБА_1 не з`явилася на роботу саме з причин збереження життя та здоров`я своїх дочок, одна з яких була вагітною, яких остання супроводжувала до Республіки Польща, разом з тим, незважаючи на обставини відсутності на робочому місці, ОСОБА_1 продовжувала виконувати посадові обов`язки дистанційно.

У судовому засіданні представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія ПоліссяБудМонтаж» - адвокат Шумра І.В. позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, надала пояснення аналогічні відзиву на позовну заяву та просила відмовити у задоволенні позову. Окрім доводів, зазначених у відзиві на позовну заяву, додатково вказала, що порушень норм трудового законодавства при звільнення ОСОБА_1 відповідачем не допущено, а її звільнення є правомірним. При цьому, зазначила, що ОСОБА_1 не мала законних підстав для невиходу на роботу, оскільки Вараська територіальна громада не відноситься до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення військових (бойових) дій або які перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), тому вважає, що посилання позивачки на проведення військових дій на території країни, як підставу для невиходу на роботу, не виправдовує неявку позивачки ОСОБА_1 на роботу.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_8 - головний бухгалтер Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія ПоліссяБудМонтаж» підтвердила правильність розрахунку заробітної плати ОСОБА_1 згідно довідки ТОВ «БК ПоліссяБудМонтаж» №25 від 21 березня 2023 рокупро заробітну плату ОСОБА_1 , яку беруть до уваги при розрахунку середнього заробітку за два місяці роботи відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року №100, за січень і лютий 2022 року.

Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Луницької С.М., представника відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія ПоліссяБудМонтаж» - адвоката Шумри І.В., показання свідка ОСОБА_8 , дослідивши письмові докази та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 доТовариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія ПоліссяБудМонтаж»про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Такі висновки суду ґрунтуються на наступному.

У судовому засіданні встановлено, що між роботодавцем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія ПоліссяБудМонтаж» в особі директора Думицького В.В. та працівником ОСОБА_1 29 жовтня 2021 року укладено трудовий договір, згідно якого ОСОБА_1 приймається на роботу на посаду менеджера (управителя) житлового будинку (групи будинків).

Згідно наказу (розпорядження) ТОВ «БК ПоліссяБудМонтаж» №БК/К-00105 від 29 жовтня 2021 року «Про прийняття на роботу», ОСОБА_1 була прийнята на посаду менеджера (управителя) житлового будинку (групи будинків) дільниці Управління будинками в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія ПоліссяБудМонтаж» з 01 листопада 2021 року, що також підтверджується записом №28 трудової книжки позивачки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 .

Позивачка ОСОБА_1 01 листопада 2021 року була ознайомлена із «Правилами внутрішнього трудового розпорядку для робітників, службовців та інженерно-технічних працівників Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія ПоліссяБудМонтаж» (далі -Правила), затвердженими директором товариства 13 грудня 2010 року, що підтверджується підписом останньої за порядковим номером 280 списку працівників ТОВ «БК ПоліссяБудМонтаж» на ознайомлення.

Вказаними Правилами встановлено робочий час на підприємстві, на якому діє п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними - субота та неділя, а також час роботи, закінчення роботи та перерви для відпочинку і харчування працівників.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні не заперечувала, щодо факту ознайомлення із Правилами та розпорядком (графіком) її роботи.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом №2102-IX від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія ПоліссяБудМонтаж» №11-к від 14 березня 2022 року «Про звільнення ОСОБА_4 », позивачка ОСОБА_1 була звільнена з роботи у зв`язку із прогулом без поважних причин, на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Відповідно до наказу №11-к від 14 березня 2022 року «Про звільнення ОСОБА_4 », підставами для звільнення ОСОБА_1 зазначено:

- рапорт головного бухгалтера ОСОБА_8 від 03 березня 2022 року;

- акти про відсутність ОСОБА_1 на роботі №1 від 28 лютого 2022 року, №2 від 01 березня 2022 року, №3 від 02 березня 2022 року;

- акти про відмову ОСОБА_1 з ознайомленням та отриманням одного примірника актів від 14 березня 2022 року №1-1, №2-2, №3-3;

- висновки комісії з розслідування з`ясування обставин відсутності ОСОБА_1 на роботі від 14 березня 2022 року;

- відсутність письмових пояснень ОСОБА_1 про причини відсутності на роботі.

Відповідно до рапорту головного бухгалтера ОСОБА_8 від 03 березня 2022 року, остання проінформувала директора товариства, що ОСОБА_1 з 28 лютого 2022 року була відсутня на робочому місці без поважних причин, про причини своєї відсутності на роботі ОСОБА_1 не повідомляла. Окрім цього, головнийбухгалтер товариства ОСОБА_8 даним рапортом повідомила директора, що ОСОБА_1 самоусунулася від виконання функціональних обов`язків, чим створила у колективі напружений настрій, працівники пишуть заяви на звільнення, до установи надходить безліч скарг, дзвінків від мешканців будинків стосовно надання послуг з управління багатоквартирними будинками та просила вжити організаційних заходів, щодо забезпечення нормальної роботи з покладанням виконання обов`язків управителя на іншого працівника, а також просила притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни.

Головнийбухгалтер товариства ОСОБА_8 до рапорту від 03 березня 2022 року додала акти про відсутність ОСОБА_1 на роботі, зокрема: акт №1 «Про відсутність працівника на робочому місці 28 лютого 2022 року», від 28 лютого 2022 року; акт №2 «Про відсутність працівника на робочому місці 01 березня 2022 року», від 01 березня 2022 року; акт №3 «Про відсутність працівника на робочому місці 02 березня 2022 року», від 02 березня 2022 року.

Згідно наказу директора ТОВ «БК ПоліссяБудМонтаж»№9-к від 03 березня 2022 року «Про проведення службового розслідування з`ясування причин відсутності на робочому місці менеджера (управителя) житлового будинку (групи будинків) ОСОБА_1 », створено комісію, у складі: голови - головного бухгалтера ОСОБА_8 , членів - інспектора кадрів Кузіної С.Й., комірника ОСОБА_9 , на яку було покладено обов`язок провести службове розслідування для з`ясування причин відсутності з 28 лютого 2022 року на робочому місці менеджера (управителя) житлового будинку (групи будинків) ОСОБА_1 та до 16 березня 2022 року надати висновки про результати розслідування. У пункті 3 даного наказу зазначено про зобов`язання ОСОБА_1 надати письмові пояснення причин відсутності на роботі з 28 лютого 2022 року.

Відповідно до висновків комісії про проведення службового розслідування слідує, що 14 березня 2022 року о 08 годині ранку на підприємство з`явилася ОСОБА_1 , яка була відсутня на роботі з 28 лютого 2022 року. Комісією надано ОСОБА_1 для ознайомлення наказ №9-к від 03 березня 2022 року про з`ясування причин її відсутності на робочому місці, який остання прочитала, але розписатися про ознайомлення відмовилася, мотивуючи тим, що наказ невірно складений, внаслідок чого комісією складено акт №4 від 14 березня 2022 року про відмову ОСОБА_1 з ознайомленням наказу.

Також Комісією для ОСОБА_1 було надано для ознайомлення: акт №1 «Про відсутність працівника на робочому місці 28 лютого 2022 року» від 28 лютого 2022 року; акт №2 «Про відсутність працівника на робочому місці 01 березня 2022 року» від 01 березня 2022 року; акт №3 «Про відсутність працівника на робочому місці 02 березня 2022 року» від 02 березня 2022 року.

У висновку зазначено, що акт №1 від 28 лютого 2022 року ОСОБА_1 прочитала, але відмовилася ставити підпис про ознайомлення і відмовилася отримати один екземпляр акту. Стосовно актів №2 від 01 березня 2022 року та №3 від 02 березня 2022 року повідомила, що якщо вони складені аналогічно акту №1, то вона також відмовляється з ними ознайомлюватися і отримувати екземпляри цих актів.

Комісією також були складені акти №1-1 від 14 березня 2022 року, №2-2 від 14 березня 2022 року, №3-3 від 14 березня 2022 року про відмову з ознайомленням та отриманням одного примірника зазначених вище актів.

14 березня 2022 року Комісія, беручи до уваги вищезазначені матеріали службового розслідування причин невиходу на роботу ОСОБА_1 , дійшла висновку, що самовільне залишення свого робочого місця та відсутність на робочому місці ОСОБА_1 є прогулом без поважних причин та рекомендувала директору товариства накласти на ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за прогул без поважних причин, згідно п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України.

14 березня 2022 року відповідно до наказу №11-к «Про звільнення ОСОБА_4 » було звільнено ОСОБА_1 з посади менеджера (управителя) житлового будинку (групи будинків) за прогул без поважних причин, на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України.

15 березня 2022 року для позивачки ОСОБА_1 був направлений рекомендований лист №359 року із наказом про її звільнення, який повернуто поштовою службою «Укрпошта», на конверті заначено причину невручення «Адресат за вказаною адресою не проживає», що підтверджується відповідною копією поштового конверту, доданою до відзиву на позовну заяву.

Повторний рекомендований лист із наказом про звільнення, позивачка ОСОБА_1 отримала 07 квітня 2022 року, ОСОБА_1 підтвердила вказаний факт у судовому засіданні.

Копією трудової книжки позивачки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 підтверджується відсутність запису про її звільнення з ТОВ «БК ПоліссяБудМонтаж».

З досліджених скріншотів, доданих позивачкою до позовної заяви, вбачається, що позивачка ОСОБА_1 в період з 26 лютого 2022 року по 07 березня 2022 року неодноразово телефонувала та направляла повідомлення директору ТОВ «БК ПоліссяБудМонтаж» ОСОБА_7 , в тому числі на його мобільний номер телефону, а також в мобільні застосунки (месенджери) «Viber» та «Telegram» з питання надання відпустки та з питання організації роботи дистанційно.

При цьому судом встановлено і сторонами не оспорюється, що відповідачем не обговорювалося з позивачкою ОСОБА_1 питання надання відпустки, у тому числі без збереження заробітної плати.

03 березня 2022 року позивачка ОСОБА_1 спілкувалася з головним бухгалтером ТОВ «БК ПоліссяБудМонтаж» ОСОБА_8 в месенджері «Viber», в ході якого остання о 08 год. 28 хв. направила для ОСОБА_1 текстове повідомлення, в якому просила написати та відправити за місцем роботи заяву на звільнення, що підтверджується скріншотом із мобільного телефону позивачки, доданому до позовної заяви.

Факт відсутності на робочому місці з 28 лютого 2022 року по 11 березня 2022 року, позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні не заперечувала, при цьому ствердила, що у цей період перебувала за межами України у Республіці Польща у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану та необхідністю супроводу дітей за кордон, вийшла на роботу 14 березня 2022 року, де була повідомлена про звільнення, копію наказу про звільнення отримала 07 квітня 2022 року поштою.

Факт перетину кордону позивачкою ОСОБА_1 у напрямку в`їзду до Республіки Польща 26 лютого 2022 року та у напрямку виїзду з неї 11 березня 2022 року підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_2 .

Судом також встановлено, що позивачка ОСОБА_1 має дочку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 06 серпня 1994 року та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_4 .

У зв`язку із укладенням 08 серпня 2017 року шлюбу із ОСОБА_12 , ОСОБА_10 змінила прізвище на « ОСОБА_13 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 від 08 серпня 2017 року.

Згідно лікарсько-консультативного заключення акушера-гінеколога КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради від 30 березня 2022 року, доданого до позовної заяви, вбачається, що ОСОБА_14 , станом на 30 березня 2022 року, перебувала на 32 тижні вагітності.

Факт перетину кордону дочками позивачки - ОСОБА_11 та ОСОБА_14 у напрямку в`їзду до Республіки Польща 26 лютого 2022 року підтверджується їх паспортами громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_4 та № НОМЕР_6 .

Згідно ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір у випадку здійснення працівником прогулу без поважних причин (п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України).

Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Звільнення на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України є видом дисциплінарного стягнення за порушення трудової дисципліни (пункт 2 частини першої статті 147 КЗпП України).

Прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Отже, визначальним для вирішення питання законності звільнення з роботи за прогул є не тільки встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, а й встановлення поважності причин відсутності.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 09 листопада 2021 року у справі №235/5659/20.

Таким чином, у пункті 4 статті 40 КЗпП України встановлено право роботодавця обрати стягнення у вигляді звільнення як за скоєння одного прогулу, так і у разі, коли прогули мають тривалий характер. Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності.

Поважними визнаються такі причини, які виключають вину працівника.

При цьому, у трудових правовідносинах як працівник, так і роботодавець мають діяти добросовісно, не допускаючи дій, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Принцип добросовісності у трудовому праві характеризується прагненням суб`єктів належним чином, сумлінно здійснювати трудові права й виконувати обов`язки, передбачені трудовим законодавством та трудовим договором.

Реалізуючи права і виконуючи обов`язки, суб`єкти трудових правовідносин зобов`язані утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди працівнику, роботодавцю, довкіллю або державі.

Позивачка, як у судовому засіданні, так і в позовній заяві вказувала на те, що з метою збереження життя своїх рідних - дочок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , одна з яких була вагітною, вона вимушена була допомогти їм виїхати до більш безпечного місця, а саме до Республіки Польща, де хотіла допомогти влаштуватися на перший час.

Враховуючи, що позивачка була відсутня на роботі в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія ПоліссяБудМонтаж» в період з 28 лютого 2022 року по 11 березня 2022 року, перебуваючи за кордоном в Республіці Польща, з причин збереження життя та здоров`я своїх дочок, одна з яких була вагітною, що було пов`язано безпосередньо з військовими діями у країні та введенням воєнного стану в Україні Згідно з Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року, тому, на переконання суду, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 допущено прогул без поважних причин, а відтак - відсутні підстави для її звільнення з роботи за п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Суд також бере до уваги, що перебуваючи поза межами робочого місця, позивачка ОСОБА_1 вживала заходів щодо попередження свого керівника про наміри супроводжувати дітей за кордон, щодо свого місцезнаходження, щодо організації роботи на підприємстві згідно своїх посадових обов`язків, які залишилися без реагування, при цьому підтримуючи постійний контакт з колегами і забезпечуючи організацію робочого процесу, за який вона відповідальна, а також всіма доступними засобами, зокрема, починаючи з 26 лютого 2022 року намагалася встановити контакт із своїм безпосереднім керівником - директором ТОВ «БК ПоліссяБудМонтаж» ОСОБА_7 .

У судовому засіданні здобуто достатньо доказів того, що позивачка ОСОБА_1 діяла добросовісно, а саме намагалася вжити достатніх заходів для інформування директора ТОВ «БК ПоліссяБудМонтаж» про необхідність виїхати за кордон до Республіки Польща, що було пов`язано безпосередньо з військовими діями у країні та введенням воєнного стану в Україні, при цьому намагалася погодити оформлення її відсутності на підприємстві, однак відповідач ухилився від спілкування з позивачкою, проігнорувавши прохання позивачки щодо надання їй відпустки, а також організації режиму її роботи дистанційно.

Суду незрозумілі мотиви роботодавця - директора ТОВ «БК ПоліссяБудМонтаж» ОСОБА_7 , щодо ухилення від спілкування за допомогою засобів мобільного зв`язку та месенджерів з позивачкою ОСОБА_1 в період з 26 лютого 2022 року до дня, коли позивачка з`явилась на роботі - 14 березня 2022 року. Даний факт не спростований представником відповідача у судовому засіданні.

03 березня 2022 року позивачці ОСОБА_1 надійшло текстове повідомлення від головного бухгалтера ТОВ «БК ПоліссяБудМонтаж» Кутинець Н.Ф. в додатку «Viber» з вимогою написати та відправити останній заяву на звільнення, що також підтверджує висновки суду про створення роботодавцем підстав для звільнення ОСОБА_1 , при цьому, суд констатує, що в роботодавця, починаючи з 28 лютого 2022 року був відсутній намір встановити дійсні причини відсутності ОСОБА_1 на роботі.

Суд вважає, що роботодавець, виходячи з принципу добросовісності, мав можливість та був зобов`язаний діяти таким чином, щоб не допустити порушення прав працівника ОСОБА_1 , що мало наслідком її звільнення за прогул без поважних причин.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про порушення відповідачем вимог КЗпП України при звільненні ОСОБА_1 за прогул без поважних причин.

Статтею 235 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

За таких підстав, суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача - ТОВ «БК ПоліссяБудМонтаж» на користь позивачки ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Вирішуючи питання про розмір коштів, що підлягають стягненню на користь позивачки, суд керувався наступним.

Згідно довідки ТОВ «БК ПоліссяБудМонтаж» №25 від 21 березня 2023 року, заробітна плата ОСОБА_1 , яку беруть до уваги при розрахунку середнього заробітку за два місяці роботи відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року №100, за січень і лютий 2022 року становить 14040,00 грн. (7200,00 грн. - за січень 2022 року, 6840,00 грн. - за лютий 2022 року), при цьому кількість робочих днів, які беруть участь у розрахунку середнього заробітку становить 38 днів (19 робочих днів - за січень 2022 року, 19 робочих днів - за лютий 2022 року).

Пунктом 8 постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (з наступними змінами) передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Виходячи з наданої відповідачами довідки, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 14040,00 грн./(19 днів +19 днів)=369,47 грн.

На момент винесення рішення, робочий час вимушеного прогулу ОСОБА_1 склав: 13 днів за березень 2022 року + 21 день за квітень 2022 року + 22 дні за травень 2022 року + 22 дні за червень 2022 року + 21 день за липень 2022 року + 23 дні за серпень 2022 року + 22 дні за вересень 2022 року + 21 день за жовтень 2022 року + 22 дні за листопад 2022 року + 22 дні за грудень 2022 року + 22 дні за січень 2023 року + 20 днів за лютий 2023 року + 17 днів за березень 2023 року = 268 (двісті шістдесят вісім) робочих днів.

Отже, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія ПоліссяБудМонтаж» на користь ОСОБА_1 , складає: 369,47 грн. х 268 днів = 99017 (дев`яносто дев`ять тисяч сімнадцять) грн. 96 коп.

Частиною 1 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, судові витрати підлягають стягненню з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія ПоліссяБудМонтаж» на користь позивача ОСОБА_1 , оскільки остання сплатила судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. при зверненні до суду з позовом.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 259, 264, 265, 351, 352, 354, 430 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія ПоліссяБудМонтаж» (адреса місцезнаходження: 34354, Рівненська область, Вараський район, с.Стара Рафалівка, вул.Садова, буд.№8, ) про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати наказ Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія ПоліссяБудМонтаж» №11-к від 14.03.2022 року «Про звільнення ОСОБА_4 ».

Поновити ОСОБА_1 на посаді менеджера (управителя) житлового будинку (групи будинків) в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія ПоліссяБудМонтаж».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія ПоліссяБудМонтаж» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 99017 (дев`яносто дев`ять тисяч сімнадцять) грн. 96 коп.

Рішення суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 та стягнення заробітної плати за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія ПоліссяБудМонтаж» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп., який був сплачений позивачкою при зверненні до суду з позовом.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення складений 29 березня 2023 року.

Головуючий суддя І.М.Незнамова