РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.,

при секретарі Литвиненко В.М.,

з участю позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

24 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позову вказує, що від шлюбу з відповідачем ОСОБА_3 у них є малолітня донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що відповідач не цікавиться вихованням їхньої доньки, ніякої матеріальної допомоги з його сторони на утримання дитини вона не отримує. Самостійно позивач не спроможна утримувати їхню доньку та оплачувати всі витрати пов`язані з цим. Також зазначає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на їхню доньку, так як знаходиться у працездатному віці та може працювати, на утриманні інших осіб не має.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, та просили суд їх задовольнити. В судовому засіданні позивач та її представник пояснили, що просять суд стягувати 1/4 частки аліментів на утримання дитини, оскільки така вимога відповідає закону. Також вказили, що відповідач може сплачувати аліменти, про що свідчать в матеріалах справи квітанції на перерахунок коштів на утримання дитини.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначив, що погоджується сплачувати аліменти в розмірі 1/8 частки від усіх видів його заробітку (доходу). Крім того подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що твердження позивачки про ненадання відповідачем допомоги на утримання дитини та те, що відповідач не цікавиться вихованням їхньої спільної доньки, не відповідають дійсності. Зазначає, що до березня 2022 року вони з позивачкою проживали разом і відповідач постійно знаходився разом із донькою та безпосередньо брав участь у її вихованні та утриманні. Проте, з березня 2022 року у зв`язку із початком війни його було призвано на військову службу, де він тривалий час перебував, тому з об`єктивних причин не мав можливості бачитись із дитиною. Також зазначає, що він ніколи не ухилявся від виконання обов`язків щодо утримання доньки, на постійній основі забезпечує та утримує її, регулярно відправляє на карткові рахунки позивачки кошти для купівлі одягу, продуктів та інших необхідних речей для дитини.

Суд заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_4 , серії НОМЕР_1 , виданого 18.09.2018 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області її батьками вказані сторони по справі.

Згідно копії довідки про склад зареєстрованих осіб у житловому приміщенні в м. Рівне від 21.10.2022 року зареєстрованими за адресою: АДРЕСА_1 значаться ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно копії довідки від 20.10.2022 р. №КВ000000006, ОСОБА_1 працює в ТОВ «КОВЧЕГ-РВ» з 21.09.2021 року та займає посаду Комірник. Дохід за період з 01.04.2022 р. по 30.09.2022 р. склав 40 234,09грн.

Згідно копії військового квитка ОСОБА_3 , серії НОМЕР_2 вбачається, що з 02.03.2022 року медичною комісією визнаний придатним.

Згідно копії договору купівлі продажу квартири від 31.08.2021 року, вбачається, що ОСОБА_1 придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно п.3.6. Договору Покупець повідомляє продавця, а продавець взяв до уваги той факт, що предмет даного договору покупець набуває в спільну сумісну власність, на укладення даного договору дана згода другого з подружжя.

Згідно копії квитанції АТ КБ «Приватбанк» №Р24АР24АС2110 від 27.03.2022 року на суму 4500грн, копії квитанції АТ КБ «Приватбанк» №Р24АР24АС8987 від 17.06.2022 року на суму 5055,28грн. та копії квитанції АТ КБ «Приватбанк» №Р24АР24А23734512D464379 від 07.07.2022 року на суму 13024,75 грн. вбачається, що відповідач ОСОБА_3 здійснював перекази коштів на рахунок позивача - ОСОБА_1 .

Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. ст. 150, 180 Сімейного кодексу України передбачають, що батьки повинні проявляти турботу про дітей, утримувати їх до досягнення повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»,кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ч.1 ст. 182 СК України, при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з наведеного, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідач не надав суду доказів того, що на його утриманні перебувають інші особи, відповідач є працездатним, і стягнення аліментів в розмірі частки всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімумі для дитини відповідного віку, відповідає чинним нормам Сімейного кодексу України та не порушує прав позивача, як отримувача і прав відповідача, як платника аліментів.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 258, 259, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.10.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Повний текст рішення виготовлено 16.05.2023 року.

Суддя Харечко С.П.