Запорізький апеляційний суд
Провадження №22-ц/807/1135/23 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
У Х В А Л А

04 травня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача суддів: Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання про зустрічне забезпечення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Вовк Ірина Іванівна про визнання договору довічного утримання недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2019 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви задоволено. Забезпечено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Вовк Ірина Іванівна про визнання договору довічного утримання недійсним, до подання позовної заяви, шляхом накладення арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

20 листопада 2019 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна ОСОБА_4 , яка в подальшому була уточнена до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Вовк Ірина Іванівна, про визнання договору довічного утримання від 05 серпня 2019 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , ОСОБА_1 за №6809, посвідченого приватним нотаріусом запорізького міського нотаріального округу Вовк Іриною Іванівною недійсним, застосувати реституцію.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 січня 2020 року провадження у справі відкрито, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

09 березня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням про зустрічне забезпечення, посилаючись на те, що заповіт, на який посилався позивач, як на підставу своїх вимог, був скасований за заявою заповідача 05 серпня 2019 року, внаслідок накладення арешту він не має можливості розпорядитись своїм майном та за рахунок продажу частини квартири сплатити боргові зобов`язання, що виникли внаслідок виконання ним умов договору довічного утримання та термін виконання яких спливає в липні 2020 року. Він змушений як власник нести витрати по утриманню квартири, втрата вартості майна, а саме спірної квартири, оскільки наразі ціни на нерухоме майно в м. Запоріжжя суттєво знищились внаслідок деяких факторів, зокрема через військову агресію РФ, а також посилається на те, що позивач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , і таким чином його майно та речі знаходяться на території, що є окупованою і на якій ведуться активні бойові дії, що може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків. Враховуючи принцип рівності сторін перед законом та судом, з метою забезпечення прав на відшкодування збитків, спричинених забезпеченням позову та рахунок коштів зустрічного забезпечення, беручи до уваги наявність в матеріалах справи письмових доказів на підтвердження реальності та обґрунтованості наявності таких збитків та безпідставності і необґрунтованості подання позивачем як заяви про забезпечення позову так і позовної заяви, Бєляков просив застосувати заходи зустрічного забезпечення по цивільній справі № 335/12421/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Вовк Ірина Іванівна про визнання договору довічного утримання недійсним, зобов`язавши ОСОБА_2 протягом п`яти днів з дня постановлення ухвали внести на депозитний рахунок суду грошові кошти в розмірі 253 350,00 грн(а.с.101-109).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2023 року у задоволені клопотання ОСОБА_1 про зустрічне забезпечення позову відмовлено (а.с.129-131).

Не погоджуючись з ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2023 року, ОСОБА_1 апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, просив ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2023 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким застосувати заходи зустрічного забезпечення по цивільній справі № 335/12421/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Вовк Ірина Іванівна про визнання договору довічного утримання недійсним, зобов`язавши ОСОБА_2 протягом п`яти днів з дня постановлення ухвали внести на депозитний рахунок суду грошові кошти в розмірі 253 350,00 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано, що будучи законним власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_3 , ухвалою Орджонкідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2019 року по справі № 335/12421/19 застосовано заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на вищевказану квартиру, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , вважає, що позивач не має жодного стосунку до застосованих заходів забезпечення позову, внаслідок яких обмежені права відповідача, оскільки розгляд справи відбувається з жовтня 2019 року, тобто протягом 3 років 5 місяців, протягом якого відповідачі позбавлені права розпорядження своєю власністю без будь-якого зустрічного обмеження прав позивача, адже відповідачі не можуть продати належну їм квартиру, ринкова ціна якої знижується, отже останні несуть суттєві втрати, тому вважають за для урівноважень балансу прав та обов`язків сторін по справі необхідно задовольнити клопотання і застосувати зустрічне забезпечення.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 19 квітня 2023 року матеріали справи витребувані з Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя.

26 квітня 2023 року вищевитребувана справа надійшла до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 28 квітня 2023 року відкрито апеляційне провадження у цій справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Дослідивши зміст апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає за необхідне закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання про зустрічне забезпечення, виходячи з наступного.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантії їх реалізації.

Згідно норм процесуального закону, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції має відбуватись з дотриманням певних умов.

Відповідно до ч. 2 ст. 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених ст. 353 цього Кодексу.

У ч. 1 ст. 353 ЦПК України передбачено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (ч. 2 ст. 353 ЦПК України ).

У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, вона не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції (п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України).

Встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у ч. 1 ст. 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом.

Згідно до п. 4 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» зазначено: «право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями».

Так, предметом апеляційного оскарження є ухвала Оджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання про зустрічне забезпечення позову, постановлена до розгляду справи № 335/12421/19 за вищевказаним позовом, яка до переліку ухвал, зазначених в ч. 1 ст. 353 ЦПК України, не входить.

У п. 5 ч. 1 ст. 353 ЦПК України визначено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо зустрічного забезпечення або зміни чи скасування зустрічного забезпечення.

Як роз`яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції відповідно до буквального змісту кожного з пунктів.

Таким чином, у переліку ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду, відсутня ухвала про відмову в зустрічному забезпеченні, відтак така не може бути предметом оскарження в апеляційному порядку окремо від рішення суду, що відповідає правовим висновкам Верховного Суду, зокрема викладеному у постанові від 20 грудня 2019 року у справі № 306/513/16-ц.

Тобто оскарження такої ухвали в апеляційному порядку можливе разом із рішенням по суті спору.

Наведене узгоджується із змістом постанови Верховного Суду від 17 березня 2021 року у справі № 439/1347/19. Також у даній постанові зроблено покликання на правові висновки, висловлені Верховним Судом у постановах від 31 жовтня 2019 року у справі № 521/18597/18, від 20 грудня 2019 року у справі № 306/513/16-ц від 19 листопада 2020 року у справі № 520/14591/18.

Колегія суддів враховує, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою.

Відтак, апеляційне провадження на ухвалу про відмову у задоволенні клопотання про зустрічне забезпечення позову, було відкрито помилково.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» викладена правова позиція відповідно до якої при поданні апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя доповідач постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Статтею 362 ЦПК України визначені підстави для закриття апеляційного провадження, серед яких відсутня така підстави для закриття провадження, як помилково відкрите.

Разом з тим, у постанові Верховного Суду від 26 лютого 2021 року по справі № 29/5005/6381/2011 викладено правову позицію, в якій зазначено: «статтею 264 ГПК України визначені підстави для закриття апеляційного провадження. Втім, хоча стаття 264 ГПК України не містить такої підстави для закриття провадження, як помилково відкрите, в даному випадку, процесуально вірними були дії суду апеляційної інстанції щодо закриття апеляційного провадження, оскільки апеляційне провадження у даній справі було відкрите з перегляду ухвали суду першої інстанції, яка не підлягає оскарженню, і в разі апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали суд апеляційної інстанції буде діяти не як «суд встановлений законом» в розумінні статті 6 Конвенції та прецедентної практики Європейського суду з прав людини».

Аналогічний за змістом правовий висновок про закриття апеляційного провадження у випадку його відкриття за переглядом судового рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню, викладений у постановах Верховного Суду від 08 січня 2019 року у справі №922/1906/18, від 13 серпня 2019 року у справі №5002-17/2743-2009, 20 серпня 2019 року у справі №910/1702/15-г, від 29 квітня 2020 року у справі №917/1185/18.

Враховуючи, що апеляційним судом відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевськогорайонного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання про зустрічне забезпечення, постановленої в порядку ч. 3 ст. 154 ЦПК України, що не підлягає оскарженню в порядку апеляційного провадження окремо від рішення суду, з огляду на наявність обмежень, передбачених законом підстав оскарження ухвал суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що провадження підлягає закриттю, як помилково відкрите.

Згідно із ч. 2 ст. 362 ЦПК України про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

Апеляційний суд зазначає, що під час вирішення питання про закриття апеляційного провадження у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а встановлюється наявність підстав чи відсутність таких підстав для їх апеляційного оскарження відповідно до вимог ст.ст.352,358,359 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 352, 353, 362 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання про зустрічне забезпечення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Вовк Ірина Іванівна про визнання договору довічного утримання недійсним, закрити, як помилково відкрите.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання про зустрічне забезпечення позову у цій справі повернути апелянту, як подану передчасно та роз`яснити, що тільки у разі розгляду справи судом першої інстанції разом з постановленим рішенням вона може бути оскаржена в передбаченому законодавством порядку.

Матеріали оскарження у цій справі направити до суду першої інстанції.

Ухвала суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Головуючий, суддя Суддя Суддя
Подліянова Г.С.Гончар М.С. Маловічко С.В.