ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2950/23 Справа № 185/6103/22 Суддя у 1-й інстанції - Перекопський М. М. Суддя у 2-й інстанції - Канурна О. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Канурної О.Д.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (суддя першої інстанції Перекопський М.М.) , -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 10.03.2006 року в сумі 15501,02 грн та судові витрати по справі.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачка ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 10.03.2006 року. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідачка станом на 11 липня 2022 року має заборгованість у сумі 15501,02 грн, з яких: 12960,65 грн - тіло кредиту, 2540,46 грн - відсотки за користування кредитом.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2022 року задоволено позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 15501,02 грн, яка складається з тіла кредиту у розмірі 12960,56 грн. та відсотків - 2540,46 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача судові витрати в сумі 2481,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Банку у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, так як його ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права та без урахування заперечень відповідачки, що призвело до порушення її прав.

Так, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не дав їй змоги скористатися правовою допомогою, що призвело до порушення процесуального закону.

Крім того, ОСОБА_1 зазначила про те, що судом першої інстанції не встановлено строків повернення кредиту, тому у позивача відсутнє право звернення до суду. Також відсутні докази укладення кредитного договору саме на тих умовах, на які посилався позивач, відсутні докази права у позивача на збільшення кредитного ліміту та відсоткової ставки з 3% до 3,6 %. Відповідач вважає неправомірним зарахування внесених нею коштів на погашення кредиту не на тіло кредиту, а на проценти.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17 січня 2023 року апеляційну скаргу відповідача залишено без руху.

08 лютого 2023 року апелянтом усунуто недоліки в апеляційній скарзі шляхом надання квитанції про сплату судового збору.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09 лютого 2023 року відкрито провадження у даній справі та надано сторонам строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі сторони отримали електронною поштою 10 лютого 2023 року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27 лютого 2023 року справу призначено до розгляду в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи

02 березня 2023 року від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Банк просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

17 березня 2023 року від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Як вбачається з ч. 3 вказаної вище статті, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З позовної заяви вбачається, що ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 15501,02 грн, тому апеляційну скаргу слід розглядати без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обгрунтованість рішення у цивільній справі.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2022 року у повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги Банку, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до умов, підписаних відповідачем 10.03.2006 року, сторони погодили розмір базової відсоткової ставки, розмір комісії та неустойки у випадку порушення кредитних зобов`язань.Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № б/н від 10.03.2006 року, станом на 11 липня 2022 року заборгованість за кредитним договором становить 15501,02 грн, що складається з: 12960,65 грн - тіло кредиту, 2540,46 грн - відсотки за користування кредитом. На підтвердження розміру заборгованості позивачем надано відповідний розрахунок, з яким погодився суд першої інстанції. Відповідачка не надала іншого розрахунку заборгованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, 10.03.2006 року відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку. У вказаній заяві зазначено, що вона разом з пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають Договір про надання банківських послуг. Також позивачем надано суду копію анкети відповідача від 13.03.2009 року, умови кредитування від 07.05.2018, довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки від 13.03.2009, підписані відповідачкою.

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторін.

Згідно ст.ст.1054, 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі, за яким за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із матеріалів справи вбачається, що 10.03.2006 року відповідачкою ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, якою обумовлено отримання карти кредитка «Універсальна» «30 днів пільгового періоду» з бажаним лімітом 5000,00 грн. та з процентною ставкою 3%.

Порушивши умови виконання кредитного договору, що підтверджується випискою про рух коштів по картці відповідача, а також розрахунком заборгованості, ОСОБА_1 допустила утворення заборгованості за кредитним договором у сумі 15501,02 грн, що складається з: 12960,65 грн. - тіло кредиту, 2540,46 грн. - відсотки за користування кредитом, які, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції правомірно стягнув з відповідача на користь банку, у зв`зку з чим рішення суду не підлягає зміні чи скасуванню.

Доводи апеляційної скарги щодо ліміту карти у 5000 грн. колегією суддів перевірено, вони спростовуються умовами заяви від 10.03.2006 року, якою передбачено право банку у будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. Крім того, збільшення кредитного ліміту на картці відповідача підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк», а погодження ОСОБА_1 зі збільшенням їй кредитного ліміту відбулося у зв`язку з подальшим користуванням нею кредитними коштами.

Що стосується доводів апеляційної скарги про неправомірність нарахування процентів вище 3%, то апеляційний суд вважає їх безпідставними з огляду на те, що відповідачкою ОСОБА_1 було підписано довідку до заяви від 10.03.2006 року, у якій обумовлено типи процентної ставки, реальну річну процентну ставку та процентну ставку, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту.

Посилання апелянта на неправильність розрахунку суми заборгованості відповідача не можуть бути підставою для скасування законного і обгрунтованого рішення суду з тих підстав, що іншого розрахунку ОСОБА_1 на спростування розрахунку Банку не надала.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення суду без змін, не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3статті 389 ЦПК України.

Судді: О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська

О.В. Халаджи