Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.04.2023 Справа №607/3607/23

провадження №2/607/1481/2023

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Кунець Н.Р.

за участі секретаря судового засідання Ковбасюк М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Самуляк Михайло Юрійович до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про стягнення успадкованої суми неотриманих спадкодавцем пенсійних виплат, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Самуляк М.Ю., звернувся в суд з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - ГУ ПФУ в Тернопільській області)про стягнення 123 602,79 грн пенсійних виплат, які нараховані, але не виплачені згідно рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.12.2020 у справі №500/3654/20 ОСОБА_2 .

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 22.12.2020 рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_2 згідно оновленої довідки про грошове забезпечення станом на 05.03.2019 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.04.2019 згідно оновленої довідки про грошове забезпечення станом на 05.03.2019 з врахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим спеціальним званням, надбавки за вислугу років, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, з урахуванням виплачених сум. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 , але виплату не здійснено. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. 27.08.2021 він звернувся до приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Береш Л.І. із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого було відкрито спадкову справу за номером 68208266. Приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Береш Л.І. подано запит до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №212/02-14 від 06.10.2021, який отримано відповідачем 07.10.2021, для з`ясування, чи дійсно померлим на день смерті не була одержана пенсія та в якому розмірі. Проте, відповідь на даний запит надана не була. 05.11.2021 ним надіслано запит до Головного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, на який отримано відповідь №1900-0402-8/34028 від 16.11.2021, в якому зазначено, що недоотримані суми пенсії ОСОБА_2 відсутні в зв`язку з їх виплатою в повному обсязі. Додатково ГУ ПФУ повідомило, що на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду по справі №500/3654/20 від 22.12.2020 було нараховано суму коштів, які станом на 15.11.2021 не виплачені, а також проінформувало що у разі смерті заявника вищевказане рішення може бути повторно подано на виконання спадкоємцем разом з ухвалою суду про заміну сторони її правонаступником.

Вказав, що приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Береш Л.І. у своєму листі від 15.02.2022 повідомила, що йому необхідно звернутись до суду з позовом про заміну сторони її правонаступником. Тернопільський окружний адміністративний суд своє ухвалою від 09.12.2021 по справі №500/3654/20 відмовив йому у задоволенні заяви про заміну позивача на спадкоємця правонаступника в даній адміністративній справі. Мотивом відмови стало те, що у разі невизнання його права на отримання коштів після смерті батька такий спір має приватноправовий характер і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, що підтверджується постановою Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №286/3516/16. Після повторного звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області ним отримано відповідь №1087/4-1900- 22 від 17.03.2022, в якій зазначено, що на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.12.2020 у справі №500/3654/20 ОСОБА_2 нараховано доплату пенсії за період з 01.04.2019 по 31.03.2021 в сумі 123 602,79 грн. Також зазначено, що на вказані цілі немає бюджетних асигнувань, а тому до виділення таких асигнувань виплата коштів неможлива.

Зазначив, що 30.05.2022 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Береш Л І. посвідчено договір про поділ спадкового майна, за яким йому переходить право, зокрема, на неотриману пенсію. 30.08.2022 Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області ухвалив рішення по справі №607/5440/22, яким визнав за ним право власності на нараховані, але не виплачені згідно рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.12.2020 року пенсійні виплати в сумі 123 602, 79 грн. 30.11.2022 року він надіслав до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області заяву, в якій просив виконати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.08.2022 по справі №607/5440/22 та виплатити йому пенсійні виплати в сумі 123 602,79 грн. Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у своїй відповіді від 16.12.2022 повідомило, що рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області віл 30.08.2022 у справі №607/5440/22 не містить зобов`язань щодо виплати позивачу нарахованих, але не виплачених згідно рішення Тернопільською окружного адміністративного суду від 22.12.2020 року у справі №500/3654/20 пенсійних виплат в сумі 123 602,79 грн. Крім того, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повідомило, що рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.12.2020 року у справі №500/3654/20 може бути повторно подано на виконання спадкоємцем разом з ухвалою суду про заміну сторони виконавчого провадження її спадкоємцем або заміни стягувана у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Посилаючись на наведене, просив задовольнити позов.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.03.2023 відкрито провадження у вищевказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

15.03.2023 судом зареєстровано відзив на позовну заяву поданий представником відповідача ГУ ПФУ в Тернопільській області, із змісту якого вбачається, що відповідач не погоджується з позовними вимогами, вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Так, відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 01.04.2021 підтверджується реєстрація смерті ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина. За життя, ОСОБА_3 заповіту не склав, таким чином має місце спадкування за законом. Спадкоємцями за законом до майна померлого, являються діти спадкодавця ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду № 500/3654/20 від 22.12.2020 зобов`язано відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.04.2019 згідно оновленої довідки про грошове забезпечення станом на 05.03.2019 з врахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим спеціальним званням, надбавки за вислугу років, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, з урахуванням виплачених сум. На виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.12.2020 року у справі №500/3654/20 ОСОБА_2 нараховано доплату пенсії за період з 01.04.2019 року по 31.03.2021 року у сумі 123602,79 грн. 27.08.2021 позивач звернувся до приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Береш Л.1. із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого відкрито спадкову справу за номером 68208266, що стверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі, виданим 03.11.2021. 05.11.2021 позивачем надіслано запит до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, на який отримано відповідь №1900-0402-8/34028 від 16.11.2021, в якому зазначено, що недоотримані суми пенсії ОСОБА_2 відсутні в зв`язку з їх виплатою в повному обсязі. Додатково Головне управління повідомило, що на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/3654/20 ніч 22.12.2020 було нараховано суму коштів, які станом на 15.11.2021 не виплачені. Виплата коштів на виконання вищезазначеного рішення сулу здійснюється в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат. А, також проінформували, що у разі смерті заявника вищевказане рішення може бути повторно подано на виконання спадкоємцем разом з ухвалою суду про заміну сторони її правонаступником. Як вбачається із листа приватного нотаріуса Тернопільською міського нотаріального округу Береш Л.І. від 15.02.2022 року, позивачу необхідно звернутись до суду з позовом про заміну сторони її правонаступником. Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 09.12.2021 у справі №500/3654/20 позивачу відмовлено у задоволенні заяви про заміну позивача на спадкоємця правонаступника вданій адміністративній справі. Мотивом відмови стало те, що у разі невизнання його права на отримання коштів після смерті батька такий спір маг приватноправовий характер і нідляпк розгляду за правилами цивільного судочинства, що підтверджується постановою Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №286/3516/16. Після повторного звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області позивачем отримано відповідь №1087/4-1900-22 від 17.03.2022, в якій зазначено, що на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.12.2020 у справі №500/3654/20 ОСОБА_2 нараховано доплату пенсії за період з 01.04.2019 по 31.03.2021 в сумі 123 602,79 грн. Зазначена доплата облікована в автоматизованій базі даних обробки пенсійної документації (електронній пенсійній справі).

Вказав, що відповідно до статті 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Заборгованість на виконання рішення суду виплачується за окремою бюджетною програмою та не включається в недоотриману пенсію. Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду під 30.08.2022 у справі №607/5440/22 не містить зобов`язань щодо виплати нарахованих, але не виплачених згідно рішення Тернопільського окружного адміністративного суду під 22 жовтня 2022 року у справі №500/3654/20 пенсійних виплат в сумі 123602,79 гри. Враховуючи вищезазначене, вважає, що стягувати з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 нараховані, але не виплачені згідно рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року у справі №500/3654/20 пенсійні виплати його батька у розмірі 123602,79 гривень немає підстав.

Посилаючись на наведене, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову.

В судове засіданні позивач не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Попередньо представник позивача - адвокат Самуляк М.Ю. подав заяву про розгляд справи без його та позивача участі, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача ГУ ПФУ в Тернопільській області в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Попередньо представник відповідача подав заяву про розгляд справи без їх участі, заперечила проти заявлених позовних вимог в повному обсязі та просила відмовити у їх задоволенні.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне:

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.12.2020 у справі №500/3654/20, яке набрало законної сили 22.01.2021, позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_2 згідно оновленої довідки про грошове забезпечення станом на 05.03.2019. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.04.2019 згідно оновленої довідки про грошове забезпечення станом на 05.03.2019 з врахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим спеціальним званням, надбавки за вислугу років, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 09.12.2021 у справі №500/3654/20, яка набрала законної сили 09.12.2021, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну позивача на спадкоємця правонаступника в адміністративній справі №500/3654/20 - відмовлено.

Зі змісту вказаної ували суду вбачається, що суд прийшов до висновку про те, що у разі невизнання права ОСОБА_1 на отримання коштів після смерті ОСОБА_2 такий спір буде мати приватноправовий характер і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, що підтверджується постановою Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 286/3516/16.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.08.2022 у справі №607/5440/22, яке набрало законної сили 30.09.2022, визнано за ОСОБА_1 право власності на нараховані, але не виплачені згідно рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року пенсійні виплати в сумі 123 602, 79 грн.

Вказаним рішенням суду встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги на спадкове майно - нараховану але невиплачену пенсію ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак, не може реалізувати свого права на отримання спадкового майна в нотаріальній конторі. З цих підстав суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про визнання за ним права власності на нараховані, але не виплачені згідно рішення Тернопільського окружного адміністративного суду № 500/3654/20 від 22.12.2020 пенсійні виплати у розмірі 123 602, 79 грн в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , підлягають задоволенню.

30.11.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив виконати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.08.2022 по справі №607/5440/22 та виплатити йому пенсійні виплати в сумі 123 602,79 грн.

З листа ГУ ПФУ в Тернопільській області від 16.12.2022 №1900-0902-8/38603 вбачається, що відповідач повідомив про те, що рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області віл 30.08.2022 у справі №607/5440/22 не містить зобов`язань щодо виплати позивачу нарахованих, але не виплачених згідно рішення Тернопільською окружного адміністративного суду від 22.12.2020 у справі №500/3654/20 пенсійних виплат в сумі 123 602,79 грн. Крім того, ГУ ПФУ в Тернопільській області повідомило, що рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.12.2020 у справі №500/3654/20 може бути повторно подано на виконання спадкоємцем разом з ухвалою суду про заміну сторони виконавчого провадження її спадкоємцем або заміни стягувана у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження

Згідно частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Відповідно до вимог статті 19 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Пунктом 1 частини другої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

У цій справі предметом позову є майнова вимога позивача стягнути з відповідача в його користь грошові кошти, а саме пенсійні виплати, які нараховані, але не виплачені спадкодавцю. Таким чином, спір має приватноправовий характер і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

До подібних висновків прийшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27.03.2019 у справі №286/3516/16-ц (провадження №14-95цс19).

Підставою своїх позовних вимог позивач зазначає наявність у нього як спадкоємця першої черги після смерті батька права на спадкування недоотриманої суми пенсії.

Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст частини третьої статті 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19 (провадження № 61-7985св20).

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:

- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Суд зазначає, що оскільки ОСОБА_2 за життя було здійснено перерахунок пенсії на підставі рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.12.2020 року, позивач як спадкоємець за законом в установленому законом порядку прийняв спадщину після батька та рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.08.2022 за позивачем визнано право власності на вказані пенсійні виплати у сумі 123 602,79 грн, які були нараховані, але не виплачена ОСОБА_2 , позивач набув права на отримання нарахованої, але не виплаченої доплати до пенсії. При цьому, судом встановлено, що відповідачем здійснюється незаконне перешкоджання позивачу в реалізації своїх прав, як спадкоємця, на отримання належного йому спадкового майна - пенсії спадкодавця, яка залишилася не отриманою останнім за життя.

Таким чином, враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини, суд вважає, що позовні вимоги є підставними, а тому підлягають задоволенню шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 123 602 (сто двадцять три тисячі шістсот дві) гривні 79 коп. пенсійних виплат, які нараховані, але не виплачені згідно рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.12.2020 у справі №500/3654/20 ОСОБА_2 .

Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 1236,03 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 11, 12, 13, 76-81, 83, 141, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Самуляк Михайло Юрійович, до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про стягнення успадкованої суми неотриманих спадкодавцем пенсійних виплат, - задовольнити повністю.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 123 602 (сто двадцять три тисячі шістсот дві) гривні 79 коп. пенсійних виплат, які нараховані, але не виплачені згідно рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.12.2020 у справі №500/3654/20 ОСОБА_2 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 1236 (одну тисячу двісті тридцять шість) гривень 03 копійки судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 02.05.2023.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНКОПП: НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, , адреса місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001.

Головуючий суддяН. Р. Кунець