Справа №751/270/23
Провадження №2/751/300/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Яременко І. В.

секретаря Шевченко А.О.,

pозглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну спpаву за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-

ВСТАНОВИВ:

26.12.2022 АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в якому просять стягнути з відповідачів на їх користь заборгованість у розмірі 17843,45 грн за кредитним договором № б/н від 30.03.2010 та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 30.03.2010 ОСОБА_3 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому було збільшено до 15000,00 грн. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 померла. Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідачі по справі: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 22.06.2022 позивачем була направлена претензія кредитора до Другої чернігівської державної нотаріальної контори. 04.07.2022 позивачем було отримано відповідь, щ спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». 15.07.2022 до спадкоємців позичальника було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій ними не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 30.03.2010 становить 17843,45 грн, яку просять стягнути з відповідачів в примусовому порядку та стягнути понесені судові витрати.

Ухвалою судді від 26.01.2023 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачі відзиву на позов не надіслали, про розгляд справи повідомлені у встановленому законом порядку, згідно з вимогами ст. 128 ЦПК України

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що

30.03.2010 між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір б/н, згідно з умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 32).

Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_3 , підтверджується зміна розміру кредитного ліміту до 15000,00 грн (а.с. 31).

Відповідно до укладеного кредитного договору відповідач отримувала шість кредитних карток (а.с. 60), рух коштів по якій відображено у виписці банку (а.с. 20-30).

Відповідно до п. 2.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 померла (а.с. 69).

Згідно з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 30.03.2010, станом на дату смерті ОСОБА_3 заборгованість становить 17843,45 грн, яка складається з: 17843,45 грн - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч.: 0,00 грн заборгованість за поточним тілом кредиту; 17843,45 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.. 625 ЦК України; 0,00 грн пеня; 0,00 грн комісії (а.с. 6-19).

У відповідності до вимог, передбачених ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконання зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування ним у строки, в розмірі та валюті, як це було визначено договором.

При порушені зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Правові наслідки порушення зобов`язання передбачені ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно з положеннями статей 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням.

Перелік зобов`язань, які не входять до складу спадщини, визначений ст. 1219 ЦК України, отже зобов`язання за кредитним договором входять до складу спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідачів, а також довідкою з Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради, де в якості адреси реєстрації зазначено: АДРЕСА_1 (а.с. 61-68, 108).

Спадкоємці ОСОБА_3 мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 27.10.2021 по 27.04.2022.

За змістом статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

12.04.2022 позивачем була направлена претензія кредитора до Другої чернігівської державної нотаріальної контори, в якій банк просив: включити свої кредиторські вимоги в спадкову масу; повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості у розмірі 17843,45 грн; надати інформацію чи звертались спадкоємці з заявами про прийняття або відмову від прийняття спадщини, видачу свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям померлого боржника, відомості про осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті боржника, а також які вже отримали спадщину (а.с. 72).

04.07.2022 позивачем була отримана відповідь Другої чернігівської державної нотаріальної контори від 28.02.2022, згідно якої повідомляють, що за претензією АТ КБ "Приватбанк" заведена спадкова справа №589 за 2022 рік. Станом на 27.06.2022 спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 не заводилась, спадкоємці з заявою про відкриття спадкової справи не звертались (а.с. 73).

15.07.2022 позивачем було направлено листи-претензії відповідачам про необхідність сплати заборгованості в сумі 17843,45 грн (а.с. 74, 75, 76-77).

Згідно інформації Другої чернігівської державної нотаріальної контори від 08.02.2023, спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , за даними Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 27.06.2022 за № 69309484 відсутня (а.с. 87)

Згідно ч.2 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу, суд, за позовом кредитора, накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Системне тлумачення ст. 16 та ч. 2 ст. 1282 ЦК України, дозволяє зробити висновок, що: по-перше, норма ч. 2 ст. 1282 ЦК України є спеціальною у площині захисту прав кредиторів спадкодавця у межах спадкових правовідносин, в якій передбачено належний спосіб захисту прав кредиторів спадкодавця; по-друге, до відносин між кредитором і спадкоємцями позичальника не повинні застосовуватися норми закону, які врегульовують загальні наслідки невиконання стороною договірних зобов`язань, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі (пред`явлення в судовому порядку вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором).

Аналіз ч. 2 ст.1282 ЦК України свідчить про те, що задоволення вимоги кредитора до спадкоємців позичальника шляхом сплати грошових коштів, можливе лише в позасудовому порядку.

Судовий спосіб захисту порушеного права кредитора, у разі відмови спадкоємців від погашення боргу, полягає у пред`явленні до спадкоємців позову про накладення стягнення на майно.

Згідно з вимогами ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 6 ст.81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів, що після смерті спадкодавця ОСОБА_3 залишилось будь-яке спадкове майно та його спадкоємці мають право або отримали у натурі певне спадкове майно та яка вартість цього майна, що унеможливлює стягнення з них заявлених представником позивача грошових коштів.

Крім цього, жодних заяв або клопотань про витребування відомостей щодо наявності у спадкодавця на час відкриття спадщини рухомого, нерухомого майна та його вартості позивачем заявлено не було.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані зі з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Вказане узгоджується з правовими висновками, висловленими Верховним Судом 21.08.2019 в Постанові по справі 320/6489/16-ц. та Постанові від 23.10.2019 по справі № 496/4489/16-ц.

Враховуючи недоведеність позивачем факту наявності та об`єму спадкового майна після смерті ОСОБА_3 , у межах вартості якого спадкоємці останнього несуть відповідальність перед кредитором, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту прав не відповідає вимогам ч. 2 ст. 1282 ЦК України, а тому відсутні підстави для стягнення боргу за кредитом спадкодавця, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення заборгованості задоволенню не підлягають.

У порядку ст.141 ЦПК України, судові витрати відносяться за рахунок позивача.

На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 599, 608, 610-612, 1216, 1218, 1219, 1268, 1270, 1281, 1282 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 95, 141, 263-265, 268, 274-279, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повне рішення складене 27.03.2023.

Головуючий - суддя І. В. Яременко