Справа № 750/3044/23
Провадження № 2/750/672/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2023 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:

судді Маринченко О.А.,

секретар судового засідання Шилова Ж.О.,

за участю представника позивача Водолагіна С.М.,

представника відповідача Губи І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОТ» про стягнення трьох процентів річних, втрат від інфляції та моральної шкоди,

третя особа ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

01 березня 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОТ», в якому просить стягнути три проценти річних за період з 01.09.2020 до 01.02.2023 у сумі 11008 грн. 77 коп., втрати від інфляції за період з 01.09.2020 до 01.02.2023 у сумі 69211 грн. 45 коп. та моральну шкоду в сумі 75485 грн.

Обґрунтовано позов тим, що у 2018 році позивач для власних потреб придбала автомобіль «Honda», модель «CIVIC», реєстраційний номер НОМЕР_1 . На початку вересня 2020 року позивач дізналася, що за нею вказаний транспортний засіб вже не зареєстрований, а зареєстрований він за ОСОБА_2 і йому присвоєно новий реєстраційний номер НОМЕР_2 . Оскільки позивач нікому не давала довіреності на відчуження автомобіля, тому вона звернулася до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення. Під час проведення досудового розслідування було виявлено договір комісії № 4183 від 26 серпня 2020 року та додаток до нього, акт № 418 від 26 серпня 2020 року, договір купівлі-продажу транспортного засобу № 4183 від 26 серпня 2020 року та угоду про купівлю-продаж із третіми особами від 26 серпня 2020 року. У договорі комісії № 4183 від 26 серпня 2020 року зазначено, що комітент ОСОБА_1 та комісіонер Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛОТ» уклали цей договір, за умовами якого комітент доручає, а комісіонер зобов`язується за винагороду здійснити за рахунок комітента від свого імені продаж транспортного засобу «Honda», модель «CIVIC», вартістю 151573 грн. Так як позивач не укладала з Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛОТ» цього договору та додатків до нього, тому в рамках кримінального провадження було призначено почеркознавчу експертизу і згідно з висновком експерта встановлено, що підпис у договорі комісії та додатку до нього виконано не позивачем. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 вересня 2022 року, яке набрало законної сили 18 жовтня 2022 року, в справі № 750/3946/22 позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОТ» про визнання недійсним правочину - задоволено. Визнано недійсним договір комісії № 4183 від 26 серпня 2020 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛОТ», та додаток до нього № 2 Акт № 4183 від 26 серпня 2020 року. Також, рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 грудня 2022 року, яке набрало законної сили 13 січня 2023 року, в справі № 750/6296/22 позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОТ», ОСОБА_2 про визнання недійсним правочину - задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу № 4183 від 26 серпня 2020 року та угоду № 4183 про купівлю-продаж із третіми особами від 26 серпня 2020 року. Враховуючи, що позивач не отримувала від відповідача 151573 грн. за продаж її транспортного засобу і на сьогодні не має його у власності, при цьому відповідач користується коштами, отриманими від третьої особи за продаж транспортного засобу, з 26 серпня 2020 року, а тому відповідач має відшкодувати позивачу три проценти річних у сумі 11008 грн. 77 коп. та втрати від інфляції в сумі 69211 грн. 45 коп. за період з 01.09.2020 до 28.02.2023. Крім того, вказаними рішеннями суду встановлено протиправну поведінку відповідача, який незаконно позбавив позивача права власності. Позивачу довелось прикласти чимало зусиль для відновлення свого порушеного права, яке ще повністю не відновлено. У зв`язку з протиправною поведінкою відповідача, у позивача порушився звичний ритм життя, вона змушена нести додаткові витрати на відновлення свого майнового права. Також, позивач має порушення сну, швидку втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, нервозність, дратівливість, образливість, чутливість, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, емоційну напругу, невпевненість у собі. У позивача порушені актуальні життєві плани, погіршені можливості побудови та реалізації нових життєвих перспектив і трудових планів, нової продуктивної самореалізації. Оскільки воля позивача, як власника транспортного засобу, не була спрямована на укладення з відповідачем договору комісії, а тому позивач має право на відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 березня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 березня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.

В установлений судом строк відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу в його задоволенні в повному обсязі. Зокрема, у відзиві на позов відповідач зазначає, що не оспорює факт укладення договорів, проте не погоджується із позовними вимогами та вважає їх незаконними, передчасними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Так, основним видом діяльності відповідача є комісійна торгівля колісними транспортними засобами (далі КТЗ). Перехід права власності від однієї особи до іншої відбувається в результаті укладення договору комісії між продавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛОТ», а також договору купівлі-продажу між відповідачем та покупцем. Зазначені договори є документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів та є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Відповідач не здійснює жодних дій, спрямованих на пошук покупців для КТЗ, сервісне обслуговування автомобілів та забезпечення розрахунків між покупцем та продавцем КТЗ. Договори укладаються одночасно в присутності продавця та покупця КТЗ, які є сторонами договору комісії та договору купівлі-продажу відповідно. Відповідач не отримує кошти від покупця за договором купівлі-продажу та не здійснює розрахунки із комітентом за договором комісії. Зазначені розрахунки здійснюються одночасно з укладенням зазначених договорів безпосередньо між комітентом та покупцем. Крім того, позивач вважає, що відповідач протиправно позбавив її права власності, а рішеннями Деснянського районного суду міста Чернігова від 16 вересня 2022 року в справі № 750/3946/22 та від 13 грудня 2022 року в справі № 750/6296/22 встановлено протиправну поведінку відповідача, а тому позивач має право на відшкодування моральної шкоди. Проте, зазначеними рішеннями встановлено лише існування досудового провадження, в межах якого проведено почеркознавче дослідження та отримано висновок про вчинення підписів у договорі комісії не позивачем. Досудове провадження не завершено, вину Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОТ» не встановлено, а кінцевим вигодонабувачем за правочинами є донька позивача - ОСОБА_2 . Позивач не надала жодних доказів на підтвердження розрахунків між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛОТ», отримання відповідачем грошових коштів та доказів, якими могли бути підтверджені наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Позивач подала відповідь на відзив, в якій, зокрема, вказує, що рішеннями судів було встановлено, що вона втратила право власності на транспортний засіб всупереч її волі. Відповідач зазначає, що не отримував кошти від третьої особи та, що кошти за проданий транспортний засіб безпосередньо передавались від третьої особи до позивача, однак вказане не відповідає дійсності. Посилання відповідача на договір комісії № 4183 від 26 серпня 2020 року не можуть братися до уваги, оскільки вказаний договір є неукладеним. Крім того, умовами договору купівлі-продажу транспортного засобу № 4183 від 26 серпня 2020 року не передбачено, що кошти за продаж транспортного засобу передаються покупцем безпосередньо власнику транспортного засобу. Даний факт спростовує доводи відповідача, що останній не отримував кошти від третьої особи за продаж транспортного засобу, який належав на праві власності позивачу. При цьому, для розрахунку розміру майнової шкоди позивач брав суму 151573 грн., яка була визначена відповідачем та третьою особою при продажу транспортного засобу позивача без її згоди. На сьогодні транспортний засіб не повернутий у власність позивача.

Відповідач заперечення не подав.

Також, третя особа пояснень щодо позову та відзиву не подала.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні вказав, що відповідач позов не визнає в повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві, та просив відмовити позивачу в задоволенні позову.

Третя особа у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи сповіщалася завчасно та належним чином.

Заслухавши доводи представника позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

У 2018 році за ОСОБА_1 був зареєстрований автомобіль марки «Honda», модель «CIVIC», 2006 року випуску, номер кузова (рами, шасі) IHGFA НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Згідно з умовами договору комісії № 4183 від 26 серпня 2020 року комітент ОСОБА_1 доручає, а комісіонер Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛОТ» зобов`язується за винагороду здійснити за рахунок комітента від свого імені продаж транспортного засобу (надалі ТЗ), переданого на комісію, а саме: «Honda», модель «CIVIC», СЕДАН-В, 2006 року випуску, синього кольору, номер кузова (рами, шасі) НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_6 від 05 травня 2018 року, вартість КТЗ 151573 грн. (а.с. 10, 54-55).

Відповідно до копії акту приймання-передачі транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером № 4183 від 26 серпня 2020 року ОСОБА_1 передала Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛОТ» вказаний транспортний засіб «Honda», модель «CIVIC» для реалізації (а.с. 11, 56).

Згідно з угодою № 4183 про купівлю-продаж із третіми особами від 26 серпня 2020 року та договором купівлі-продажу транспортного засобу № 4183 від 26 серпня 2020 року, укладених між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛОТ», останнє продало ОСОБА_2 зазначений транспортний засіб «Honda», модель «CIVIC» за ціною 151573 грн. (а.с. 12, 57).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 вересня 2022 року в справі № 750/3946/22 позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОТ» про визнання недійсним правочину - задоволено. Визнано недійсним договір комісії № 4183 від 26 серпня 2020 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛОТ» та додаток до нього № 2 Акт № 4183 від 26 серпня 2020 року. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОТ» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1515 грн. 80 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 12000 грн., а всього 13515 грн. 80 коп. (а.с. 38-41).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 грудня 2022 року в справі № 750/6296/22 позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОТ», ОСОБА_2 про визнання недійсним правочину - задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу № 4183 від 26 серпня 2020 року та угоду № 4183 про купівлю-продаж із третіми особами від 26 серпня 2020 року. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОТ» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 757 грн. 90 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн. 00 коп., а всього 2757 грн. 30 коп. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 757 грн. 90 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн. 00 коп., а всього 2757 грн. 30 коп. (а.с. 17-20).

Вказані рішення судів набрали законної сили.

За положеннями частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частин першої, другої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно із частинами першою, другою статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

За змістом частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, на яку посилається позивач, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач не передавала Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛОТ» грошові кошти.

Також, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_2 передала відповідачу чи внесла в його касу грошові кошти за придбаний автомобіль, а також, що відповідач користувався ними.

За вказаних обставин, враховуючи положення законодавства, суд вважає вимоги позивача необгрунтованими і правових підстав, передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, для стягнення з відповідача трьох процентів річних та втрат від інфляції, не знаходить.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої, другої статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 23 Цивільного кодексу України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до пунтку 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Також, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15 грудня 2020 року в справі № 752/17832/14-ц вказала, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду в пункті 49 постанови від 01 вересня 2020 року в справі № 216/3521/16-ц зазначила, що виходячи з положень статей 16 і 23 Цивільного кодексу України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Також, Європейський суд з прав людини в пункті 37 рішення у справі «Недайборщ проти Російської Федерації» зазначив, що заявнику не може бути предявлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом.

Оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач з боку відповідача зазнала порушення своїх прав, вимушена була звертатися за їх захистом до суду, що вимагало від неї додаткових зусиль в організації свого повсякденного життя та змін у побуті, у зв`язку з чим понесла моральні страждання.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить, зокрема, з характеру страждань, яких зазнала позивач, їх тривалості, а також враховує вимушені зміни в життєвих стосунках, тому керуючись принципами розумності, справедливості та співмірності вважає, що компенсація в сумі 5000 грн. буде належною сатисфакцією понесених душевних страждань.

За вказаних обставин, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Також, відповідно до статті 141 ЦПК України необхідно здійснити розподіл судових витрат.

Так, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення є одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи,належать витрати:1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Позивачу правничу допомогу надавав адвокат Водолагін С.М. на підставі договору № 03 про надання професійної правової допомоги від 20 лютого 2023 року (а.с. 21).

Відповідно до квитанції серії С № 01 від 20 лютого 2023 року позивач сплатила адвокату Водолагіну С.М. 12000 грн. за надання правової допомоги за договором № 03 про надання професійної правової допомоги від 20 лютого 2023 року (а.с. 22).

В свою чергу, відповідачу правничу допомогу надавало Адвокатське бюро «Івана Губи» на підставі договору № 001 про надання правової допомоги від 16 березня 2023 року (а.с. 62-65).

Копіями актів наданих послуг № 1 від 28 березня 2023 року та № 2 від 15 травня 2023 року підтверджується надання адвокатським бюро відповідачу послуг за договором № 001 про надання правової допомоги від 16 березня 2023 року на загальну суму 16684 грн.

Згідно з копією платіжної інструкції від 15 травня 2023 року відповідач сплатив Адвокатському бюро «Івана Губи» 16684 грн. за договором № 001 про надання правової допомоги від 16 березня 2023 року.

Нормами частини другої статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною третьою статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3)поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Враховуючи, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а також беручи до уваги позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 28 листопада 2018 року в справі № 761/11472/15-ц та інших, згідно з якою позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майнової вимогою, якщо вона позивачем визначена у грошовому вимірі, а тому відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на правничу допомогу, пропорційно до задоволених позовних вимог (155705 грн. 22 коп. сума всіх вимог позивача, з них задоволено 3,21%).

Щодо витрат відповідача на правничу допомогу суд враховує вказані вище положення закону та зазначає наступне.

Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

За положеннями статті 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 16148 грн. 44 коп. (96,79% від 16684 грн.)

Однак, проаналізувавши детальний опис наданих адвокатом відповідачу послуг та перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, враховуючи складність справи, а також беручи до уваги те, що позивачем заявлено про їх неспівмірність, виходячи з критерію розумності та співмірності, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на правничу допомогу в даній справі, однак в сумі 4000 грн.

Керуючись статями 2, 4, 5, 10-13, 81, 133, 141, 259, 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОТ» про стягнення трьох процентів річних, втрат від інфляції та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОТ» на користь ОСОБА_1 5000 грн. (п`ять тисяч гривень) у відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОТ» на користь ОСОБА_1 49 грн. 98 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору та 385 грн. 20 коп. витрат на правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОТ» 4000 грн. у відшкодування витрат на правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛОТ», місцезнаходження: пр-т Миру, 49-а, офіс 803, м. Чернігів; ідентифікаційний код юридичної особи - 228200040.

Третя особа ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 .

Повний текст рішення складено 16.05.2023.

Суддя