КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2/947/198/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2023 року

Київський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі Матвієвої А.В.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1

до ОСОБА_3

про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 31.05.2021 року звернувся до Київського районного суду міста Одеси до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь: майнову шкоду, завдану залиттям квартири в сумі 17021,00 грн.; ринкову вартість матрацу в сумі 5600,00 грн.; витрати з пошкодження меблів в сумі 4514,94 грн.; витрати з проведення будівельно-технічного експертного дослідження в сумі 6650,00 грн. та 150 грн.; витрат на проведення товарознавчого дослідження в сумі 6150,00 грн.; витрат на відновлення електромережі 850,00 грн., що в цілому складає 40935,94 грн.; матеріальну шкоду в сумі 20000,00 грн.; витрати на правничу допомогу в сумі 16000,00 грн.; судового збору в сумі 3178,00 грн.

В обґрунтування позову, позивач посилається на те, що він ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . 16.07.2020 року ним було виявлено факт залиття його квартири. За наслідком проведення огляду квартири комісією, що засвідчено відповідним актом від 16.07.2020 року встановлено, що залиття квартири АДРЕСА_2 відбулось внаслідок пошкодженого внутрішнього квартирного підводу (холодного водопостачання) до водопровідного крану, який встановлений на кухні кімнати квартири АДРЕСА_3 , що розташована поверхом вище.

Позивач стверджує, що власником квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_4 .

Внаслідок вказаного залиття під час огляду було встановлено наступні пошкодження належного позивачеві майна:

- в кухні, площею 6,6 кв. м: залиття всієї площі стелі (оздоблена фальшивими стельовими плитами) та стін (шпалери поліпшеної якості); підлога (лінолеум); пошкодження електропостачання та дерев`яні двері;

- ванна кімната, площею 3,2 кв. м: залиття стелі (вагонка) та стін під стелею (оздоблені кафельною плиткою);

- коридор, площею 4,6 кв.м: стеля, оздоблена фальшивими стельовими плитами; стіни, оздоблені шпалерами; підлога (лінолеум); дерев`яні двері в санвузол та комору;

- житлова кімната, площею 19,8 кв.м: стеля (штукатурка, фарба); стіни (шпалери); підлога (лінолеум); наявні сліди залиття ліжка (матрац, 2 подушки); сліди залиття у місті розташування шафи та дивана; наявність води під ліжком у місці розташування килима;

- по всьому периметру квартири АДРЕСА_2 відсутнє електропостачання.

Відповідно до висновку будівельно-технічного експертного дослідження № ED-2502-1- 1585.20 від 11.09.2020, розмір матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 становить - 37021,00 грн.

Відповідно до Акту № ED-2502-1-1585.20 приймання-передачі виконаних робіт оплата за проведення експертного дослідження згідно із Договором № ED-2502-1-1585.20 від 17.08.2020 року становить 6650,00 грн.

Також за проведення експертного дослідження, як стверджує позивач, ним додатково було сплачено 150 грн. згідно квитанції №РХРТ-741Р-М0У7-4СХЗ від 21.08.2020 року.

Крім того, внаслідок залиття квартири, як зазначає позивач, було пошкоджено та прийшло в непридатність майно, яке знаходилось в квартирі.

Відповідно до висновку експертного товарознавчого дослідження № ED-1725-6-1616.20 від 30.10.2020 розмір матеріальної шкоди завданої внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 становить: 4514,94 грн. - розмір матеріальної шкоди; 5600 грн.00 коп. - ринкова вартість матрацу «Kondor К-402» розміром 160x190 см.

Згідно Акту № 1725-6-1616.20 приймання-передачі виконаних робіт оплата за проведення експертного дослідження згідно із Договором № 1725-6-1616.20 від 24.09.2020 року становить 6150,00 грн.

Крім того, внаслідок залиття в квартирі АДРЕСА_2 була залита електропроводка, що призвело до замикання в електромережі.

У зв`язку з чим, як зазначає позивач, 21.07.2020 року ним було укладено Договір №003/07 електромонтажу обладнання, на підставі якого ФОП ОСОБА_5 виконав роботи з усунення несправностей у зв`язку з затопленням електромереж. По вказаному договору позивачем було сплачена сума 850 грн.

За наслідком чого, позивач вказує, що загальна вартість завданої йому матеріальної шкоди, з підстав залиття його квартири з вини відповідача, становить у розмірі 60935,94 грн.

Однак, приймаючи, що нерухоме майно позивача було застраховано в ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» на підставі полісу страхового майна №DNH0NBR-18A13TF від 01.11.2018 року, він отримав страхове відшкодування за вказаним фактом в сумі 20000,00 грн.

У зв`язку з чим, невідшкодована частина завданої йому матеріальної шкоди становить у розмірі 40935,94 грн., які відповідачем не відшкодовані.

Позивачем в позові зазначено, що внаслідок залиття квартири та враховуючи ставлення відповідача до цієї події і нього ОСОБА_1 , йому було завдано моральної шкоди, яка виразилась у емоційному стресі, душевних стражданнях, негативних емоціях, переживаннях з приводу залиття квартири та пошкодження майна, через що стала непридатною для використання без проведення ремонту. Зазначені обставини, з пояснень позивача, порушили його і його сім`ї звичайний та розмірений спосіб життя, оскільки виникла необхідність у докладанні додаткових зусиль для його нормалізації та витрачанні власного часу. Загалом позивач оцінює завдану йому моральну шкоду в сумі 20000,00 грн.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 08.06.2021 року вказану заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення судового засідання з повідомленням сторін у справі.

22.07.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник ОСОБА_3 просить суд відмовити у задоволенні позову, з підстав його необґрунтованості та безпідставності. Також представник стверджує, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_3 , починаючи з 28.01.2020 року. 16.06.2020, ОСОБА_3 перебувала у лікарні, у зв`язку з вагітністю. Також представник вказує, що з наявної інформації, ОСОБА_1 працює вдома, у зв`язку з чим посилання останнього про виявлення заливу лише 16.06.2020 року свідчить про свідому бездіяльність з перекриття стояку водопостачання та намагання збагатитись за рахунок відповідачки. Про ці обставини також вказує і те, що до придбання відповідачкою квартири АДРЕСА_3 , в останній зі злів попереднього власника квартири ОСОБА_6 , мешкав квартирант. Так ОСОБА_6 свідчив, що за вимогою ОСОБА_1 у жовтні - листопаді 2019 року про нібито залив його квартири квартирантом, він з метою уникнення будь-якого спору був вимушений надати ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 11000,00 грн. Разом з тим, представник відповідачки зазначає, що починаючи з листопада 2019 року, позивачем не здійснювалось жодних дій з ремонту власної квартири.

Також представник відповідачки вказує на те, що нібито залив належної позивачеві квартири було засвідчено 16.11.2020 року, однак до цього ОСОБА_1 було надано ОСОБА_3 письмову претензію від 11.11.2020 року про відшкодування шкоди у зв`язку з цим залиттям, тобто взагалі до його засвідчення за тиждень, що свідчить про необґрунтованість доводів позивача.

Крім того, представник вказує на нікчемність поданих до суду висновків досліджень, у зв`язку з чим вважає, що останні не є належними доказами завданих збитків.

За наслідком чого, представник відповідача вважає, що позивачем фальсифіковані документи та останній намагається двічі отримати грошові кошти за один той самий факт залиття його квартири, який відбувся не з вини ОСОБА_3 .

Приймаючи вищевикладене, представник відповідача у відзиві на позовну заяву просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1

12.08.2021 року судом було встановлено відповідність відзиву на позовну заяву вимогам ст. 178 ЦПК України та ухвалено прийняти його для подальшого врахування під час розгляду справи.

12.08.2021 року до суду надійшло клопотання від представника позивача про допит свідків.

01.09.2021 року до суду надійшло клопотання від представника позивача про долучення доказів до матеріалів справи за вх. №46820.

21.09.2021 року судом було ухвалено продовжити розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання по справі.

27.09.2021 року до суду надійшла заява від представника відповідача про залучення до участі по справі в якості третьої особи Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шкільний-24».

В підготовчому судовому засіданні 22.11.2021 року представником відповідача було також заявлені клопотання: про залучення до участі по справі в якості третьої особи ПрАТ «СК «ВУСО»; про виклик свідків; про закриття провадження у справі.

За наслідком розгляду вказаних клопотань, судом у підготовчому судовому засіданні 22.11.2021 року без видалення до нарадчої кімнати було ухвалено: відмовити у задоволенні клопотань представника відповідача про залучення до участі по справі в якості третіх осіб: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шкільний-24» та ПрАТ «СК «ВУСО»; задоволено клопотання представника позивача про виклик свідка ОСОБА_7 .

Тієї ж дати, судом постановлено ухвалу, якою заяву представника відповідача про закриття провадження по справі залишено без задоволення.

30.11.2021 року до суду надійшло від представника позивача клопотання про призначення судової будівельно-технічної по справі за вх. №66523/21вх., а також клопотання про призначення судово-товарознавчої експертизи по справі за вх. №66526/21.

30.11.2021 року до суду надійшло від представника позивача клопотання про долучення доказів до матеріалів справи за вх. №66502.

10.12.2021 року представником позивача надано до суду заяву про поновлення строку для подання доказів у відповідності до клопотання від 30.11.2021 року.

Тієї ж дати, представником позивача надано два клопотання про поновлення строків для подання клопотання про призначення судово-товарознавчої експертизи по справі від 30.11.2021 року та подання клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи по справі від 30.11.2021 року.

21.12.2021 року у підготовчому судовому засіданні представник відповідача надав заперечення проти задоволення клопотання про призначення судової експертизи.

Представник позивача у підготовчому судовому засіданні не підтримувала клопотання про долучення доказів від 01.09.2021 року, та просила суд задовольнити заяву про поновлення процесуального строку та залучення до матеріалів справи поданих доказів до клопотання від 30.11.2021 року, а також підтримала заяви про поновлення процесуального строку для подання клопотань про призначення судово-товарознавчої і судової будівельно-технічної експертиз, за наслідком чого клопотала про їх призначення.

За наслідком розгляду вищевказаних клопотань, судом у підготовчому судовому засіданні 21.12.2021 року були постановлені наступні судові рішення:

- ухвалу, якою у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про поновлення процесуального строку для подання доказів відмовлено; клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про залучення доказів від 01.09.2021 року за вх. №46820 та від 30.11.2021 року за вх. №66502 залишено без розгляду. Докази подані представником позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 до клопотань про залучення доказів від 01.09.2021 року за вх. №46820 та від 30.11.2021 року за вх. №66502 до розгляду в рамках цивільної справи №947/16548/21 судом не приймаються.

- ухвалу, якою у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про поновлення процесуального строку для подання клопотання про призначення експертизи відмовлено. Клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про призначення будівельно-технічної експертизи від 30.11.2021 року за №66523/21вх залишено без розгляду.

- ухвалу, якою у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про поновлення процесуального строку для подання клопотання про призначення експертизи відмовлено. Клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про призначення судово-товарознавчої експертизи від 30.11.2021 року за №66526/21вх залишено без розгляду.

25.07.2022 року судом у підготовчому судовому засіданні було здійснено за клопотанням представника позивача допит свідка ОСОБА_7 .

В підготовчому судовому засіданні 09.08.2022 року, судом було ухвалено задовольнити клопотання представника відповідача про виклик свідка, а саме ОСОБА_8 , допит якого здійснено в цьому судовому засіданні.

22.08.2022 року до суду надійшла заява від позивача ОСОБА_1 , подану через представника ОСОБА_2 про відвід судді Калініченко Л.В., як головуючого по справі №947/16548/21, з посиланням на існування сумнівів у неупередженості та об`єктивності судді.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 23.08.2022 року визнано заяву позивача ОСОБА_1 , подану через представника ОСОБА_2 про відвід головуючого по справі - судді Л.В. Калініченко по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття жилого приміщення необґрунтованою. Заяву ОСОБА_1 , подану через представника ОСОБА_2 про відвід головуючого по справі - судді Л.В. Калініченко по справі №947/16548/21, передано до канцелярії Київського районного суду м. Одеси для визначення в порядку ч.1 ст. 33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід судді Калініченко Л.В.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, заяву про відвід судді Калініченко Л.В. розподілено судді Бескровному Я.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси Бескровного Я.В. від 25.08.2022 року у задоволенні заяви адвоката Скорохватової Наталії Єгорівни про відвід судді Калініченко Л.В. по справі №947/16548/21 відмовлено.

За наслідком чого, судом в складі головуючого судді Калініченко Л.В. продовжено розгляд справи №947/16548/21.

16.03.2023 року судом без видалення до нарадчої кімнати було ухвалено закрити підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

У судове засідання призначене на 26.04.2023 року з`явилась представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

Від представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_9 25.04.2023 року до суду надійшла заява про відмову у задоволенні позову та розгляду справи за його відсутності.

Представник позивача вважала за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності сторони відповідача, а також підтримувала заявлені вимоги та просила суд їх задовольнити в повному обсязі.

За наслідком викладеного, судом було ухвалено розгляд справи в судовому засіданні 26.04.2023 року за наявною явкою сторін по справі, з урахуванням заяви сторони відповідача про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши усі докази наявні в матеріалах справи, суд вважає позов ОСОБА_1 не підлягаючим до задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 21.04.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пашичевою Г.Л., зареєстрований в реєстрі за №1060.

Відповідачка ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_4 , на підставі договору купівлі-продажу від 28.01.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ланіною В.І., зареєстрованого в реєстрі за №322.

Представником позивача до суду було подано Акт про залиття, аварію, що трапилась на системі холодного водопостачання 16 липня 2020 року, на підтвердження факту залиття належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_1 .

Зазначеним актом зафіксовано, що 16 липня 2020 року за адресою: АДРЕСА_5 , був встановлений факт залиття. Постраждала площа 36 кв.м., Винуватцем залиття зазначено співвласника ОСББ «Шкільний-24», власника квартири АДРЕСА_3 в цьому будинку. Постраждалим визначено власника квартира АДРЕСА_2 ОСОБА_1 .

У відповідності до акту, причиною залиття, аварії, що трапилась в системі холодного водопостачання зазначено: «шланг підведення змішувача, що лопнув, на перекритті крану на квартиру».

Зазначено, що вказаний акт складено комісією у складі: голови ОСББ «Шкільний-24» Уділової В.В.; працівників аварійної бригади ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а також містить один підпис поруч з прізвищами аварійної бригади.

Також, зазначений акт містить підпис ОСОБА_1 , як власника квартири АДРЕСА_2 , а такою підпис ОСОБА_3 , як власника квартири АДРЕСА_3 на підтвердження, що остання ознайомлена з актом.

При цьому у акті вказано, що перелік заподіяної шкоди зафіксовано у додатку №1.

Позивачем надано до суду Додаток 1 в якому засвідчено, що при огляді квартири АДРЕСА_2 , під квартирою АДРЕСА_3 , встановлені наступні пошкодження: кухня, площею 6,6 кв.м. Стеля фольги стельові плити стіни-шпалери, підлога-лінолеум, двері в коридорі дерев`яні. Наявність води на підлозі біля віконного отвору і біля кухонного гарнітуру, сидіння кухонного куточка намоклі. Сліди залиття над дверним прорізом, на схилах віконного отвору, на шпалерах, на стельовій плиті. Коридор, площею 4,6 кв.м., Стеля фольги стельові плити, стіни-шпалери, підлога-лінолеум, двері в санвузол дерев`яна, двері в комору дерев`яна. Наявність води на підлозі по всьому периметру. Сліди залиття на стелі, на шпалерах, сліди залиття дверного отвору в комору, з боку коридору, сліди залиття на стіні, що примикає до дверного отвору на сходову площадку, сліди залиття на плафоні освітлення. Санвузол, площею 3,2 кв.м. Стеля вагонка, стіни-плити, підлога-плитка. Наявність води по всьому периметру підлоги, сліди води на стелі, наявність води на плафонах, освітлення, наявність води на двері в коридор. Кімната, площа 19,8 кв.м. Стеля штукатурка, фарба, стіни шпалери, підлога лінолеум. Сліди залиття на ліжку, наявність води на матраці ліжка і двох подушках, наявність води в місці знаходження шафи і дивана, наявність води під ліжкам в місці знаходження килима, сліди залиття по всьому периметру стелі, присутні сліди залиття на шпалерах. Сліди залиття на підлозі сходової площадки другого поверху, сліди залиття на стіні сходового майданчику біля дверного отвору в квартиру АДРЕСА_2 . По всьому периметру квартири АДРЕСА_2 , відсутнє водопостачання.

Вказаний Додаток 1 засвідчений лише Головою ОСББ «Шкільний-24» Уділовою В.В. та не містить дату його складення.

До суду надано висновок №ED-2502-1-1585.20 будівельно-технічного експертного дослідження, складеного судовим експертом Кріві Катериною Вікторівною 11 вересня 2020 року, яким визначено що розмір матеріальної шкоди завданої внаслідок залиття приміщень житлової кімнати, кухні, коридору та кладової квартири АДРЕСА_1 , станом на момент складання висновку, становить 37021,00 гривень.

У відповідності до наданого до суду висновку №ED-1725-6-1616.20 експертного товарознавчого дослідження рухомого майна, а саме меблів (шафа, ліжко) та матрацу, складений судовим експертом Цепа Юлією Володимирівною 30 жовтня 2020 року, яким визначено, що розмір матеріальної шкоди, завдано внаслідок пошкодження ліжка «Александрина 2.10» та шафи «Александрина 2.10», що сталась 16.07.2020 року, під час залиття квартири АДРЕСА_1 , становить 4514,94 грн. Ринкова вартість матрацу Kondor K-402, розміром 160*190 см., станом на 16.07.2020 року становить 5600,00 грн.

Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (частина перша та друга статті 23 ЦК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно зі ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

Пленум Верховного Суду України у абз. 1 п. 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 (з наступними змінами) наголосив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Таким чином, зі змісту наведених норм права випливає, що для застосування вимог ст. 1166 ЦК України, суд повинен встановити наявність певних обставин, а саме - якими саме неправомірними діями відповідача було заподіяно шкоду позивачу і чи є між цими діями та шкодою безпосередній причинний зв`язок та чи є вина зазначеної особи. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Наявність (відсутність) зазначених обставин суд повинен встановити за допомогою належних доказів. При цьому суд повинен оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Конкретні доказові презумпції передбачені нормами матеріального права.

Так, особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.

Також суд зазначає, що з огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди, її розмір, наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та спричиненою шкодою.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 686/10520/15-ц та від 02 грудня 2020 року у справі № 754/16146/17.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, ) вина.

Так, правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). Вказаним порядком врегульовано форми зазначеного акту у відповідності до Додатку 4 Правил.

В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою.

В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Основною метою при складанні акту залиття квартири є встановлення причин залиття та осіб, відповідальних за спричинену шкоду.

Також з форми Акту затвердженого Правилами вбачається, що підписи членів комісії, а також підписи мешканців квартир, які ознайомлені з актом, виконуються у нижній частині акту, які завершальній, після заповнення усіх необхідних критеріїв передбачених у Додатку 4 Правил.

Згідно із положеннями статті 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ознаками судових доказів є їх належність, допустимість, достовірність і достатність.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (допустимість доказів).

Достовірність доказів - це їх якість, точність і правильність відображення обставин, що входять у предмет доказування, а достатність - це сукупність доказів, яка дозволяє вирішити справу.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Приймаючи вищевказані обставини, а також досліджуючи поданий до суду Акт про залиття, аварію, що трапилась на системі холодного водопостачання, складений 16 липня 2020 року, судом встановлено, що останній не відповідає вимогам, викладеним у Правилах, а також не відповідає передбаченій формі затвердженій у Додатку 4 до Правил.

Так, з поданого до суду Акту вбачається, що він складений Комісією у складі: голови ОСББ «Шкільний-24» Уділовою В.В. та аварійною бригадою у складі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , що не відповідає вимогам до складу комісії, передбаченої у типовій формі до Акту, затвердженого Додатком 4 до Правил.

Разом з тим, зазначений акт містить лише підпис ОСОБА_7 , як голови ОСББ, а також один підпис напроти двох майстрів аварійної бригади.

Під час допиту ОСОБА_7 , як свідка, останньою було засвідчено в судовому засіданні, що підпис виконаний лише ОСОБА_10 , як відповідальним з них.

Отже, поданий до суду Акт не підписаний визначеною у Акті особою, як члену Комісії, а саме ОСОБА_12 .

У той же час, Акт не містить інформації про посадове становище ОСОБА_10 , а саме якої саме організації він є представником або працівником, а також кваліфікації.

Досліджуючи поданий до суду Акт, судом встановлено, що підписи Голови ОСББ «Шкільний-24» та ОСОБА_10 , як членами комісії якими його складено, виконані у верхній частині Акту, а саме поверх зазначеної інформації про причини залиття квартири, що не відповідає положенням Додатку 4 до форми типового Акту, передбаченого у Правилах, за наслідком чого не засвідчує тих обставин, які зазначені нижче виконаних підписів: причин залиття та наслідків залиття квартири АДРЕСА_2 .

Одночасно щодо встановлених у Акті причин залиття, судом враховуються свідчення ОСОБА_7 , як голови ОСББ «Шкільний-24», надані під час допиту як свідка, якою підтверджено, що вона особисто не бачила причину аварії та звідки саме відбулось пролиття води у квартири АДРЕСА_3 .

Вказаний Акт не містить також інформації про наслідки залиття, інформації про ушкодження завдані таким залиттям.

Як вже судом встановлено, до суду позивачем надано лист за назвою Додаток 1, засвідчений головою ОСББ «Шкільний-24», в якому наявний опис пошкодженого майна у квартирі АДРЕСА_2 , внаслідок залиття.

Однак, як встановлено судом, вказаний Додаток 1: складений на окремому аркуші ніж Акт; засвідчений лише головою ОСББ «Шкільний-24», ані визначеними членами комісії у Акті; не містить підписів власників квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 про ознайомлення з ним; а також не містить дати його складення.

Одночасно, судом враховуються свідчення ОСОБА_7 , як голови ОСББ «Шкільний-24», надані під час допиту як свідка, якою підтверджено, що членам аварійної бригади вказаний Додаток 1 не надавався на ознайомлення, оскільки останні не мають кваліфікації оцінювання завданої шкоди, а повинні ліквідовувати причини залиття квартири.

ОСОБА_7 також було підтверджено, що під час складання Акту свідки не запрошувались, примірники Актів власникам квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 не надавались.

На підставі викладеного вбачається, що поданий до суду Додаток 1 не може вважатись складовою Акту від 16.07.2020 року, оскільки не відповідає вимогам до типової форми Акту затвердженого в Додатку 4 Правил.

Зазначений Акт не містить інформації про здійснення під час огляду будь-яких дій з фіксації причин і наслідків залиття квартири АДРЕСА_2 .

Крім того, надані до суду висновки, складені експертами, так само не констатує факт, що залиття квартири АДРЕСА_2 , яке відбулось 16.07.2020, було здійснено внаслідок вини відповідача.

За таких обставин, суд вважає, що Акт від 16.07.2020 не може бути належним і допустимим доказом заподіяння майнової шкоди позивачу саме з вини відповідача.

Щодо поданих до суду висновків №ED-2502-1-1585.20 будівельно-технічного експертного дослідження, складеного судовим експертом Кріві Катериною Вікторівною 11 вересня 2020 року, та за №ED-1725-6-1616.20 експертного товарознавчого дослідження рухомого майна, а саме меблів (шафа, ліжко) та матрацу, складений судовим експертом Цепа Юлією Володимирівною 30 жовтня 2020 року, суд зазначає наступне.

Статтею 102 ЦПК України передбачено вимоги до висновку експерта, відповідно до яких висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку.

У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.

У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Якщо експерт під час підготовки висновку встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, він має право включити до висновку свої міркування про ці обставини.

У зазначених висновках вказано, що вони складені у тому числі у відповідності до вимог Інструкції про призначення та проведення судових експертиз, науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998 року.

Відповідно до п.4.12 вказаної Інструкції, у вступній частині висновку експерта зазначаються зокрема попередження (обізнаність) експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 Кримінального кодексу України або за відмову від надання висновку за статтею 385 Кримінального кодексу України.

Однак, висновки №ED-2502-1-1585.20 від 11.09.2020 року та за № ED-1725-6-1616.20 від 30.10.2020 року не містять підтвердження судових експертів Кріві К.В. та Цепа Ю.В. відповідно про попередження (обізнаність) їх, як експертів про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 Кримінального кодексу України або за відмову від надання висновку за статтею 385 Кримінального кодексу України.

Крім того, у висновку №ED-2502-1-1585.20 від 11.09.2020 року експертом зазначено, що остання проведена на підставі наступних документів, зокрема: копії Акту про залиття від 16.07.2020 року, фотографій, зроблених в момент залиття та відеозаписів зроблених в момент залиття. Додатково, експертом засвідчено, що достовірність поданих документів не проводилась, відповідальність за достовірність усіх наданих вихідних даних несе Замовник.

На підставі викладеного вбачається, що висновок №ED-2502-1-1585.20 від 11.09.2020 року складено за наслідком проведення будівельно-технічного експертного дослідження на підставі даних наданих особисто позивачем, та які не були предметом під час складення вищевказаного Акту №16.07.2020 року.

Приймаючи вищевказані обставини в сукупності, а також оскільки надані до суду висновки не відповідають вимогам Інструкції№53/5 від 08.10.1998 року, останні судом не приймаються в якості належних та допустимих доказів.

Разом із тим, висновок №ED-2502-1-1585.20 будівельно-технічного експертного дослідження, складений судовим експертом Кріві Катериною Вікторівною 11 вересня 2020 року, та висновок за №ED-1725-6-1616.20 експертного товарознавчого дослідження рухомого майна, а саме меблів (шафа, ліжко) та матрацу, складений судовим експертом Цепа Юлією Володимирівною 30 жовтня 2020 року, не встановлюють дійсної причини залиття квартири АДРЕСА_2 , належної позивачеві по справі.

Будь-яких інших доказів матеріали справи не містять.

Суд зазначає, що як зазначено вище, отримувати відшкодування матеріальної шкоди, завданої особі і майну громадянина, з особи яка її заподіяла, є безумовним правом потерпілої особи, якій така шкода завдана, гарантоване законом та захищається в судовому порядку саме в інтересах потерпілої особи.

Разом із цим, кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог (частина перша статті 81 ЦПК України).

У відповідності до ст.12 ЦПК України розгляд і вирішення цивільних справ у судах проводиться на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

За наслідком вищевикладеного, суд вважає, що факт залиття квартири позивача внаслідок залиття саме з квартири відповідача та з її вини не підтверджений належними, допустимими та достатніми доказами, у зв`язку з чим правові підстави для покладення обов`язку по відшкодуванню майнової шкоди на відповідача відсутні.

Крім того, згідно правової позиції, викладеної у постанові КЦС ВС від 18.03.2020 у справі № 460/2545/17, якщо право, за захистом якого звернувся позивач, не порушено, то і підстав для відшкодування моральної шкоди (похідна вимога) немає.

Отже, приходячи до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд вважає за необхідне відмовити й у задоволенні позовних вимог у частині відшкодування моральної шкоди, які є похідними та тісно взаємопов`язані з вимогами про відшкодування майнової шкоди.

Ухвалюючи рішення суду в цій справі, судом враховується, що у відповідності до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, то все понесені судові витрати ОСОБА_1 в порядку п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача.

Під час судового розгляду відшкодування витрат понесених стороною відповідача під час судових засідань не заявлялось, а також відповідних клопотань не містять матеріали справи.

Керуючись ст. ст. ст.ст. 2, 76-78, 81, 141, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_6 ) до ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_7 ) про відшкодування моральної та матеріальної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 05.05.2023 року.

Головуючий Калініченко Л. В.