08.08.2023 Справа № 469/706/18
2/469/33/23
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 серпня 2022 року смт.Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі :
головуючого судді - Гапоненко Н.О.,
за участю секретаря судового засідання - Потриваєвої М.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ПрАТ СК ПРОВІДНА про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
в с т а н о в ив:
ОСОБА_1 05 липня 2018 року звернулась до суду з вказаним позовом, який у подальшому уточнила, посилаючись на те, що вона є власником транспортного засобу Мазда 3, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .
10 лютого 2018 року близько 18.15 год. на автодорозі М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ в с. Красне Березанського району Миколаївської області на перехресті з вул. Лиманська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Мазда 3, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2
23 травня 2018 року Апеляційним судом Одеської області на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП закрито провадження у справі № 523/2736/18 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 .
Позивач вважає, що відповідач ОСОБА_2 як власник джерела підвищеної небезпеки автомобіля ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_3 , повинен відшкодувати їй шкоду, заподіяну внаслідок ДПТ, оскільки є винним у вчиненні ДТП.
Як зазначає позивач, ОСОБА_6 , рухаючись по головній дорозі зі швидкістю 55 км/год., побачив автомобіль ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_3 , який виїжджав з прилеглої смуги на головну, по якій рухався ОСОБА_6 , не ввімкнув сигналу повороту та намагався повернути ліворуч у провулок, перетинаючи смугу, по якій рухався ОСОБА_6 , а також зустрічну. У той час ОСОБА_6 , намагаючись уникнути аварійної ситуації та зіткнення, упевнившись, що зустрічна смуга вільна, з увімкненим звуковим сигналом хотів об"їхати автомобіль ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_3 , але водій вказаного автомобіля його не помітив, у зв"язку з чим відбулося зіткнення, яке спричинене недодержанням водієм ОСОБА_2 п.п.9.2, 9.4, 10.1, 10.8 Правил дорожнього руху України.
17 серпня 2018 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач та його представник ОСОБА_7 в судове засідання не з`явились, представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на недоведеність вини ОСОБА_2 у ДТП; зазначав, що під час складання схеми ДТП та вивчення ситуації працівниками поліції встановлено, що ДТП сталася з вини ОСОБА_6 , щодо якого складено відповідний протокол про адміністративне правопорушення; порушень з боку ОСОБА_2 не вбачалося, у зв`язку із чим відносно нього адміністративний протокол не складався. Апеляційний суд Одеської області своєю постановою від 23 травня 2018 року при розгляді апеляційної скарги позивача на постанову Суворовського районного суду м.Одеси від 12 квітня 2018 року закрив розгляд справи на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, тобто у зв`язку із закінченням на момент розгляду спроави про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП. Посилання позивача на закриття справи через відсутність в діях ОСОБА_6 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є необґрунтованими.
Представник відповідача ПрАТ СК ПРОВІДНА у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду відзив на позовну заяву, у якому заперечував проти задоволення позовних вимог. Відповідач зазначав, що між ОСОБА_2 та ПрАТ СК ПРОВІДНА був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/1885757, відповідно до якого застраховано цивільно-правову відповідальність осіб, які на законних підставах експлуатують забезпечений транспортний засіб ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_3 . 13 лютого 2018 року до ПрАТ звернулась позивач із заявою про виплату страхового відшкодування стосовно ДТП, яка сталася 10 лютого 2018 року за участю забезпеченого транспортного засобу та транспортного засобу Мазда 3, державний номерний знак НОМЕР_1 . В позовній заяві позивач посилається на презумпцію вини завдавала шкоди, як на підставу своїх вимог на ч.5 ст.1187 ЦК України, в якій мова йде про завдання шкоди джерелом підвищеної безпеки третім особам. Однак в даному випадку, подія ДТП сталась за участю двох транспортних засобів, тобто внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. Порядок відшкодування такої шкоди регулюється положеннями п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, відповідно до якої, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Страхове відшкодування сплачується потерпілій особі в разі настання цивільної відповідальності водія забезпеченого транспортного засобу, тобто в даному випадку за наявності в його діях вини. Разом із тим, постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2018 року встановлено, що ОСОБА_3 10 лютого 2018 року о 18.15 год. своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Отже позивачем не спростовано факту вини водія належного їй транспортного засобу ОСОБА_3 та не доведено вину страхувальника ОСОБА_2 , оскільки рішення суду, яким ОСОБА_2 визнано винним в скоєні даної ДТП позивачем не надано. Тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. До відзиву відповідачем надано копію страхового полісу № АМ/1885757 від 27 листопада 2017 року.
Зважаючи, що сторони виклали свою позицію у направлених до суду заявах по суті справи, повідомлені про час та місце судового засідання належним чином, але не скористалися своїм правом взяти участь у судовому засіданні або надати заяви про його відкладення, що не перешкоджає розгляду справи по суті, суд на підставі ст.223 ЦПК України вирішив справу без присутності учасників справи.
Суд не вбачає підстав для задоволення клопотань відповідача ОСОБА_2 про виклик і допит як свідка інспектора поліції ОСОБА_8 , який склав схему місця ДТП, у зв"язку з необгрунтованістю вказаного клопотання та відсутністю підстав вважати, що вказаній особі відомі обставини, які належить встановити у цій справі, а також про витребування із Суворовського районного суду міста Одеси адміністративної справи, у якій міститься компакт-диск з відео ДТП, можливості самостійного надання якого суду відповідач не був позбавлений.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З матеріалів справи вбачається, що постановою Апеляційного суду Одеської області від 23 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Суворовського районного суду м Одеси від 12 квітня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП (справа № 523/2736/18) задоволено частково та скасовано зазначену постанову, провадження у справі закрито на підставі п.7 ч. ст.247 КУпАП у зв"язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, без встановлення вини особи.
Зі змісту вказаної постанови вбачається, що водій ОСОБА_6 притягувався до адміністративної відповідальності на підставі протоколу серії БР №087799 від 10 лютого 2018 року за те, що він 10 лютого 2018 року о 18 годин 15 хвилин на а/д М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ у с. Красне на перехресті з вул. Лиманська, керуючи т/з Мазда 3, державний номер НОМЕР_1 , у порушення п. 10.1, 12.1, 14.2, 2.3.Б ПДР не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху при зміні напрямку руху та не переконався в тому, що водій транспортного засобу, який рухається попереду, не подав сигналу про намір повороту ліворуч, скоїв зіткнення з транспортним засобом ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_3 , який рухався в попутному напрямку; при ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с.7).
Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_3 , була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с.65).
Позивач є власником транспортного засобу Мазда 3, державний номерний знак НОМЕР_1 , що вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.10-11).
За заявленим випадком страховою компанією було прийнято рішення про відсутність правових підстав для здійснення виплати страхового відшкодування ОСОБА_1 , висновок експертного автотоварознавчого дослідження з визначення матеріального збитку, завданого володільцю транспортного засобу Мазда 3, державний номерний знак НОМЕР_1 , відсутній (а.с.27).
Стаття 1166 ЦК України встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, за якими майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
На підставі ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:
1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;
2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;
3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.
Як вбачається зі змісту позовної заяви та відзивів, ДТП відбулась за участю двох транспортних засобів, тобто внаслідок взаємодії кілької джерел підвищеної небезпеки.
Отже, виходячи зі змісту ч.1 ст.1188 ЦК України, підставою для задоволення позовних вимог має бути встановлення вини відповідача ОСОБА_2 у завданні шкоди.
Разом із тим, позивачем не надано доказів як власне завдання шкоди належному їй майну та розміру цієї шкоди, так і вини відповідача ОСОБА_2 у вчиненні ДТП та, відповідно, виникнення у нього обов"язку відшкодування такої шкоди, тому підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_2 заподіяної позивачеві шкоди відсутні.
Відповідно до ст.6 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
На підставі п.22.1 ст.22 вказаного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст.28 цього Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана:
з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;
з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;
з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;
з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;
з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;
з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Позивачем не зазначено у позовній заяві та не доведено належними та допустимими доказами, у чому полягає завдана йому шкода, що, на його думку, підлягає відшкодуванню страховиком.
Крім того, оскільки позивачем не доведено настання цивільно-правової відповідальності водія ОСОБА_2 та наявності його вини у ДТП, підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до страховика не встановлено.
Оскільки у позові відмовлено, відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -
у х в а л и в :
У задоволенні позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: