441/1088/23 2/441/438/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

17.08.2023 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді - Яворської Н.І.,

за участю секретаря судового засідання - Цап І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

17.05.2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій просила розірвати шлюб, зареєстрований між нею, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 29.05.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городоцького районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 42, та стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5000 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з 17.05.2023 і до повноліття доньки, також просила про стягнення судового збору з відповідача в сумі 1073.60 грн.

Як на підставу своїх позовних вимог, позивачка посилається на те, що у сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, спільного господарства не ведуть понад п`яти років. Позивачка стверджує, що характер у відповідача складний, при будь-якій побутовій суперечці він ображається та йде з дому на кілька тижнів. Востаннє така сварка відбулась два роки назад, після цього він не повернувся. З цього часу вони проживають окремо. Позивачка наголошує, що їх спільна донька часто хворіє, перенесла операцію на вушка, потребує постійного догляду. ОСОБА_1 засвідчує, що відповідач допомагає їм лише на проханням у вигляді приниження, скандалу і вимолювання коштів на ліки чи одяг для доньки. Позивачка наголошує, що подальше її спільне життя з ОСОБА_2 і збереження їх шлюбу не можливе.

Ухвалою суду від 19.05.2023 року відкрито провадження у справі (а.с.14).

Представник позивачки 17.08.2023 до суду не зявилась, 16.08.2023 подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі (а.с.34).

Відповідач до суду 17.08.2023 не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, відзиву на позов не подав.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 29.05.2015 року, про що складено відповідний актовий запис №42. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_4 . Місце державної реєстрації: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городоцького районного управління юстиції у Львівській області (Свідоцтво про шлюб Серія НОМЕР_1 ).

У період шлюбу у сторін народилась дочка: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Шлюбні стосунки сторони припинили, сумісне господарство не ведуть, проживають окремо.

Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Таким чином, приймаючи до уваги, що сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

За змістом ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Розглядаючи позовні вимоги щодо стягнення аліментів, суд виходить з наступного:

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частинами 1, 2 статті 15 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

У статті 141 Сімейного кодексу України (СК України) визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

На підставі досліджених доказів судом встановлено, що дитина проживає з позивачкою і знаходяться на її утриманні.

За такого, суд вважає, що позивач правомірно вимагає стягнення аліментів на дитину до її повноліття.

Визначаючи розмір аліментів, що належить стягнути на утримання дитини, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Згідно положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 і 8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а тому є всі підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання його неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

При визначенні розміру аліментів на неповнолітніх дітей суд враховує їх вік, стан здоров`я та матеріальне становище, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів (відповідача). Також суд враховує, що обов`язок по утриманню дітей покладається на обох батьків, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023рік» з 1 січня встановлено прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років - 2272 гривні та дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривень.

Із витребуваної судом довідки про доходи відповідача вбачається, що від 07.07.2023 убачається, що ОСОБА_2 працює у ПАТ «Львівобленерго» на посаді майстра виробничої дільниці 2 групи, середня сума доходу 21 703,96 грн. (а.с.31).

Відповідач відзиву, заяв, клопотань не подав.

Законом України №2037-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", який набрав чинності 08.07.2017 внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За наведеного, ураховуючи принципи справедливості та розумності, беручи до уваги вік, стан здоров`я, матеріальне становище дитини та платника аліментів, фінансову можливість відповідача і зокрема, що він працездатного віку, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку згідно Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік», суд доходить висновку про задоволення позову і зокрема про стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5000 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з 17.05.2023 і до повноліття доньки.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений нею судовий збір за вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 1073,60 грн., а за вимогу про стягнення аліментів на користь держави - 1073,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст. 211, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст. ст. 105, 110, 112, СК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.

Шлюб, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 29.05.2015 р.н. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городоцького районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис №42 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5000 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з 17.05.2023 і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 1073,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 за вимогу про стягнення аліментів на користь держави - 1073,60 грн.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 25.08.2023

Адреси сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована: АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_2

Відповідач:ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований: АДРЕСА_2 .

Суддя Яворська Н.І.