Справа № 344/8916/20
Провадження № 2/344/242/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Антоняка Т.М.

за участю секретарів: Максимів Н.С., Мрічко Н.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення відомостей про батьківство з актового запису,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про виключення відомостей про батьківство з актового запису № 125 від 28 лютого 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Умань реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, покликаючись на те, що 06 жовтня 2006 року він уклав шлюб з ОСОБА_2 . 04.03.2020 року, за рішенням Івано-Франківського міського суду, шлюб було розірвано. Від шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка 28 лютого 2007 року зареєстрована у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Умань реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 125. Батьком народженої дитини, згідно з ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України, було записано його. Позивач не погоджується з внесеним записом про батьківство, зазначаючи, що перед укладенням шлюбу у 2006 році з дружиною проживали окремо. Він працював у місті Київ в Державній виконавчій службі в Печерському районі, а його майбутня дружина проживала в місті Харків, де навчалася в Національній Юридичній Академії ім. Я.Мудрого. Час від часу вони бачилися. Після цього ОСОБА_4 повідомила йому, що вагітна від нього. 06.10.2006 року вони одружилися та почали створювати сім`ю. Прожили разом до 2019 року, потім розлучилися. У нього виникло бажання дізнатися чи дійсно він є біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У лютому 2020 року він взяв біоматеріал в дитини та в себе і відправив в лабораторію AMPLIGEN, що знаходиться в місті Севілья, Королівство Іспанія. Звідти прийшов результат, згідно якого він не являється біологічним батьком дитини ОСОБА_5 . Даному результату аналізу він не хотів вірити, тому вирішив зробити ще один тест, але вже в Україні. 08.05.2020 року він подав свій та дитини ОСОБА_5 біоматеріал до Медико-генетичного центру «ПАПА-МАМА», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Льва Толстого, 21. 09 червня 2020 року він отримав результат аналізу з Медико-генетичного центру «ПАПА-МАМА». Він також виявився негативним та підтвердив, що він не є біологічним батьком дитини ОСОБА_5 . І перший, і другий аналізи показали ідентичні результати, хоч і були зроблені в двох лабораторіях та двох різних країнах. Беручи до уваги зазначені обставини, позивач вважає, що актовий запис про народження дитини, в якому він записаний батьком ОСОБА_3 , не відповідає дійсності, що і примусило його оспорити батьківство.

В судовому засіданні позивач підтримав даний позов з обставин, які в ньому викладені та просив позов задовольнити. В подальшому позивач не прибув у судове засідання, його представник подав суду заяву про розгляд справи без його участі сторони позивача. Позов просить задовольнити.

Відповідачка не прибула у судове засідання, про час і місце розгляду справи повідомлялася належно.

Заслухавши позивача, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що 06 жовтня 2006 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 . Шлюб зареєстровано Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Харкова, про що в книзі реєстрації актів про одруження 06 жовтня 2006 року зроблено відповідний актовий запис за № 741 (а.с. 6).

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 березня 2020 року розірвано шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 06.10.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис № 741; визначено юридичне місце проживання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцем проживання матері (а.с. 7).

Відповідно до свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , виданого 03.08.2019 року повторно, ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Умані реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області зроблено відповідний актовий запис № 125. Батьком дитини зазначено ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_2 (а.с. 5).

За результатами експертизи, проведеної лабораторією AMPLIGEN, що знаходиться в місті Севілья, Королівство Іспанія у лютому 2020 року, ОСОБА_1 не являється біологічним батьком дитини ОСОБА_5 (а.с. 8-11).

Також, за результатами проведеного аналізу ДНК на батьківство медико-генетичного центру « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виконаного 27.05.2020 року, ОСОБА_1 не є біологічним батьком дитини ОСОБА_3 (а.с. 12).

Предметом судового розгляду є оспорювання позивачем свого батьківства відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження.

Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно статті 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.

Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

За змістом положень статті 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Відповідно до статті 133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Особа, яка записана батьком дитини, відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття (стаття 136 СК України).

Передумовою звернення до суду в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Таким чином, висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України, згідно з якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 червня 2021 року, за клопотанням сторони позивача, у справі було призначено судово-імунологічну експертизу, проведення якої призначено Івано-Франківському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України, який знаходиться за адресою: 76014, м. Івано-Франківськ, вул. Національної Гвардії, 14. Сторонам роз`яснено, що наслідки ухилення від участі в експертизі передбачені ст. 109 ЦПК України.

05.07.2021 року з експертної установи до суду надійшов лист, в якому зазначено, що для відбору біологічних зразків сторонам та дитині необхідно з`явитися 26 липня 2021 року.

31.08.2021 року на адресу суду надійшло повідомлення судового експерта Михасюти О.Н. від 18.08.2021 року № СЕ-19/109-21/7069-БД про неможливість проведення експертизи, у зв`язку з неявкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для відбору зразків до Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України та ненадання їх біологічних зразків для дослідження.

Відповідно до листа суду від 18.11.2021 ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27.07.2021 року про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи, повторно скеровано експертній установі для виконання.

Згідно клопотання експерта, яке надійшло до суду 10.12.2021 року, зазначено про необхідність явки сторін та дитини 28.12.2021 року для відбору зразків.

24.01.2022 року до суду надійшло повідомлення експерта про неможливість проведення судової експертизи, у зв`язку з неявкою сторін та дитини для відбору порівняльних зразків.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Аналіз змісту наведеної норми права свідчить, що зазначені в ній наслідки можуть застосовуватись лише у випадку, коли експертиза не проведена.

У даній справі суд приходить до висновку, що неодноразова неявка відповідачки разом з дитиною до експертної установи свідчить про недобросовісне користування нею належними їй процесуальними правами та її небажання неухильно дотримуватися процесуальних обов`язків, а тому суд, покликаючись на долучені позивачем докази, результати двічі проведених лабораторних досліджень, з результатами від`ємного тесту на батьківство, визнає факт відсутності кровного споріднення між позивачем та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та вважає дану підставу достатньою для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 108, 109, 264, 265, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 122, 138 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Виключити відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , як батька з актового запису про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , актовий запис № 125 від 28 лютого 2007 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Умані реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Антоняк Т.М.

Повний текст рішення складено та підписано 04.05.2023 року.