ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року м.Суми

Справа №585/3796/21

Номер провадження 22-ц/816/674/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

учасники справи:

позивач- ОСОБА_1 ,

відповідач - акціонерне товариство «Українська залізниця»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21 лютого 2023 року, в складі судді Євлах О.О., постановлене в м. Ромни, повний текст судового рішення постановлено 03 березня 2023 року,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду в грудні 2021 року, позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь в якості відшкодування моральної шкоди 400 000 грн. та 7950 грн. в якості відшкодування витрат на поховання.Під час судових дебатів в суді першої інстанції представник позивача уточнив позовні вимоги та просив стягнути з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 - 400000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги мотивувала тим, що 11.02.2021 року за адресою: Харківська область, Богодухівський район, станція Феськи, в районі ПК 9, 212 км., на єдиній колії, електропоїзд 6-150, ЕР2 № 373, сполученням «Харків Левада Золочів» ( напрямок руху із м. Харкова до смт. Золочів), під керуванням машиніста ОСОБА_2 скоїв наїзд на гр. ОСОБА_3 , який від отриманих травм помер. 12.02.2021 року за фактом настання цієї події було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000226 та розпочато досудове розслідування. Власником електропоїзду ЕР2 № 373 є виробничий підрозділ «Моторвагонне депо Люботин» регіональної філії «Південна залізниця», Акціонерного товариства «Українська Залізниця», а ОСОБА_2 працює у виробничому підрозділі «Моторвагонне депо Люботин», регіональної філії «Південна залізниця», АТ «Укрзалізниця» на посаді машиніст електропоїзда з 01.07.2008 року по теперішній час. ОСОБА_1 (позивач), мати загиблого ОСОБА_3 . Смерть сина викликала необхідність докладати додаткових зусиль для організації свого життя, та побуту. Вона більше не зможе розраховувати на підтримку сина, оскільки втратила підтримку та допомогу. Втрата сина є невідворотною і непоправною, вона не може бути відновлена, а тому душевні страждання будуть тривати і надалі, що свідчить про їх тривалість. Внаслідок смерті сина, позивача переслідує відчуття самотності, тривожності, гострої несправедливості. Смерть сина є різкою і психотравматичною подією, яка викликає надзвичайний стрес.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21 лютого 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 , 100000( сто тисяч ) грн. в якості відшкодування моральної шкоди.

В решті позову - відмовлено.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави судовий збір в розмірі 1000 ( одна тисяча) грн.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було завдано позивачу моральну шкоду джерелом підвищеної небезпеки. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховував характер та обсяг фізичних, душевних страждань, яких зазнала потерпіла мати загиблого - ОСОБА_3 , пов`язаними з її хвилюваннями та моральними стражданнями через передчасну смерть сина, оскільки смерть сина істотно змінила життя позивачки, тягне за собою зараз та потягне у подальшому з віком додаткові зусилля на організацію свого життя та її матеріальне забезпечення. При цьому, відновити становище, яке існувало до смерті сина, у житті позивачки неможливо. Крім того, з огляду на ступінь вини загиблого ОСОБА_3 , який припустився грубої необережності внаслідок порушення ним пункту 2.5 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 19 лютого 1998 року №54суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру відшкодування до 100 000 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, акціонерне товариство «Українська залізниця» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що тіло частини тіла ОСОБА_4 було виявлено вже на момент прибуття електропоїзда ЕР2 № 373 на місце виявлення трупа. Вказує, що у висновку експерта вказано, що на момент первинного контакту з рухаючимся рейковим транспортом потерпілий міг знаходитися у вертикальному станім або наближеному до нього положенні з подальшим відкидуванням на дорожнє полотно, проте на лобовій частині головного вагону № 571 - 01 слідів удару і крові не було виявлено. Таким чином, потерпілий не був травмований ні електропоїздом ЕР2 № 571, ні електропоїздом ЕР2 № 373. Вказує, що в постанові про закриття провадження від 31.01.2022 року не встановлено внаслідок чиїх дій (бездіяльності) загинув ОСОБА_3 . Вказує, що матеріали справи взагалі не містять документів, що фіксують час смерті ОСОБА_3 . Крім того, електропоїздом ЕР2 № 373 керував не ОСОБА_2 , а ОСОБА_5 . Таким чином вказані обставини виключають настання обов`язку відповідача щодо відшкодування моральної шкоди. Вказує, що потерпілий фактично не проживав разом зі своєю матір`ю та не вів з нею спільного господарства, а тому визначена судом сума морального відшкодування не відповідає засадам розумності, виваженості і справедливості.

Від позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання не погоджується з доводами викладеними в апеляційній скарзі та зазначає, що в постанові про закриття кримінального провадження, яка не оскаржувалась сторонами, встановлено, наїзд на потерпілого ОСОБА_4 електропотягом. Тобто, факт наїзду ніким не заперечувався, окрім як заподіювачем шкоди (машиністом), який стверджував, що наїзд було скоєно іншим потягом. Вважає визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди обґрунтованим та просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду залишити без змін.

Представник відповідачав судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Позивач та її представник до суду не прибули, у заяві до суду просили розглянути справи без їх участі. Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи позивач ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 20).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 19 лютого 2021 року Роменським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.18).

Згідно довідки АТ «Українська залізниця» від 05.08.2021 року, електропоїзд ЕР2 № 373 перебуває на балансі виробничого підрозділу «Моторвагонне депо Люботин» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця». ОСОБА_2 працює у виробничому підрозділі «Моторвагонне депо Люботин» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» на посаді машиніст електропоїзда з 01.07.2008 року (а.с.17).

В довідці про причину смерті № 12-19/56Дт/21 зазначено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в результаті тупої сукупної несумісної з життям травми тіла (а.с.19).

Згідно довідки Управління адміністративних послуг Роменської міської ради від 13.07.2021 року № 01-35/2-161 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 ОСОБА_3 був знятий з реєстрації 05.03.2021 року (а.с.27).

На підтвердження понесених витрат на поховання ОСОБА_3 позивач надала суду товарний чек № 42 від 13 лютого 2021 року та розрахунок на оплату (а.с.27-28).

Згідно рапорту машиніста ОСОБА_5 від 12.02.2021 року, працюючи 11.02.2021 року на потязі № 6150 ЄР-2 № 373 на 212 км перегону Пересічна-Злочів по оп Феськи, побачив здалеку, що щось валяється на путях, при під`їзді блище побачив частини тіла та тулуб людини, які лежали між пероном та головкою рельс правої по ходу поїзда. Він прийняв рішення прийняти екстрене гальмування. Про подію повідомили в депо (а.с.71).

Згідно рапорту помічника машиніста ОСОБА_7 від 12.02.2021 року, працюючи 11.02.2021 року на потязі № 6150 ЄР-2 № 373 на 212 км перегону Пересічна-Злочів зупинка Феськи. Він з ОСОБА_5 побачили сторонні предмети між коліями і платформою. Після того, як вони під`їхали блище, побачили, що то частини тіла людини. Машиніст застосував екстрене гальмування. Потяг зупинився проїхавши від тіла 2 вагони. Про зупинку попередили пасажирів та викликали працівників поліції (а.с.72).

В акті службового розслідування аварії від 19 лютого 2021 року, затвердженого начальником виробничого підрозділу «Основ`янська дистанція колії» Краснокутським М.В., зазначено, що 11.02.2021 року о 21 год. 54 хв. на 212 км ПК 8+30 перегону Пересічна-Золочів машиніст електропоїзда № 6150 ЄР-2 № 373 ОСОБА_5 в районі зупиночної платформи «Феськи» побачив незрозумілий предмет, який знаходився на колії. Подавались сигнали високої гучності, на які предмет не реагував. При наближенні машиністи ОСОБА_5 та помічник машиніста ОСОБА_7 побачили окремі частини тіла людини, які лежали між посадковою платформою та головкою рейок з правого боку електропоїзда. Було застосоване екстрене гальмування, але попередити наїзд в зв`язку з малою відстанню не вдалося. Гальмівний шлях склав 70 метрів, розрахунковий гальмівний шлях 100 м. Зупинка потягу відбулася о 21 год. 54 хв. Після зупинки машиніст ОСОБА_5 повідомив ДСП ст. Золочів Сердюку. Черговий по станції Сердюк о 22 год. 12 хв. визвав по тел.103 бригаду швидкої допомоги оператор № 31, о 22 год. 12 хв. по тел. 102 бригаду поліції черговий майор Пиявко. В 23 год. 05 хв. прибула слідча оперативна група Золочівського ВП Дергачівського ВП ГУНФ в Харківській області, слідчий Пиявко А.В. 0 год. 30 хв. прибула слідчо-оперативна група ГУНП Харківської області, старший слідчий підполковник поліції Корсун К.А. Час затримки п.6150 - 4 години 00 хвилин по впливанню № 3810-1 год. 29 хв., № 7649 - 3 год. 35 хв. Висновок комісії: стан та утримання залізничної колії, та рухомого складу відповідає вимогам ПТЕ. Матеріали даного випадку знаходяться в провадженні відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області. Відсутній висновком судово-медичної експертизи про причину смерті, тому комісія - вважає, що причина смерті на даний час не встановлена. Стан на утримання колії, рухомого складу, освітлення посадкової платформи відповідає встановленим нормам. Вини працівників регіональної філії «Південна залізниця» в транспортній події не вбачається (а.с.73-76).

Згідно довідки виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області від 24.01.2022 року, ОСОБА_3 фактично на території села Бобрик Роменського району Сумської області не проживав, а був зареєстрований по АДРЕСА_1 з 18.09.2017 року. Зі слів родичів він проживав в Харківській області. Будь-яких конфліктів між гр. ОСОБА_3 та його матір`ю ОСОБА_1 виконкомом не зафіксовано, тому можна вважати, що вони були дружніми родинними. Зі слів ОСОБА_1 покійний син по можливості їй допомагав. ОСОБА_3 у зловживанні алкоголем, вживанні наркотичних засобів, ігровій залежності не був помічений (а.с.96).

В постанові слідчого ВРЗуСТ СУ ГУНП в Харківській області про закриття кримінального провадження від 31 січня 2022 року, зазначено, що кримінальне провадження № 0000226 від 12.02.2021 року, закрити у зв`язку з встановленням відсутності в діянні ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 276 КК України. В постанові вказано, що враховуючи всі встановлені в ході досудового розслідування об`єктивні обставини ДТП, в даній події не вбачається ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 276 КК України. Крім того, пішохід ОСОБА_3 порушив вимоги 2.3 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, що перебуває у причинному зв`язку з виникненням даної події. Дане порушення свідчить про те, що смерть ОСОБА_3 була заподіяна у зв`язку з його власною необережністю (а.с.150-151).

Колегія суддів звертає увагу про допущення описки у постанові слідчого щодо зазначення іншого ім`я загиблої особи та розміру виявленого етилового спирту в крові загиблого ті ступеню алкогольного сп`яніння, проте дана постанова стосується закриття провадження № 0000226 щодо обставин наїзду електропотягом на загиблого ОСОБА_3 .

Згідно висновку експерта № 12-17-56-Дт/21, на підставі даних судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_3 , беручи до уваги результати лабораторних експертиз дійшов наступних підсумків. При дослідженні трупа виявлені пошкодження голови, шиї, тулуба, кінцівок. Всі пошкодження які вказані у висновку виникли прижиттєво від дії тупих твердих предметів із значною силою, та виникли при дорожньо-транспортній пригоді при зіткненні з рейковим транспортом. Враховуючи характер та локалізацію пошкоджень, механізм їх виникнення можливо припустити, що в момент первинного контакту з рухаючимся рейковим транспортом потерпілий міг знаходитися у вертикальному, або наближеному до нього положенні з подальшим відкидуванням на дорожнє полотно.

На час настання смерті ОСОБА_3 перебував у не тверезому стані, при судово-токсикологічній експертизі кров трупа виявлений етиловий спирт в кількості 1,85 проміле, що згідно офіційної таблиці для живих лиць відноситься до сп`яніння середнього ступеня, метиловий, ізопропіловий, н-пропіловий, ізобутиловий, н-бутиловий, ізоаміловий спирт не виявлені (а.с.172-176).

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової залізнично-транспортної експертизи по кримінальному провадженню № 0000226 № 2472 від 30.08.2021 року, машиніст електропоїзда ЕР2-373 (поїзд № 6150) сполученням Харків-Левада- ЗалочівОСОБА_5 до наїзду на пішохода ОСОБА_3 , у момент наїзду та після наїзду повинен був керуватися вимогами п.1.1., 16.38, 16.39, 16.40 Правил технічної експлуатації залізниць України, п.17.1 та 17.2 Регламенту, пункту 10.1.21 Інструкції з експлуатації гальм рухомого складу на залізницях України, а також п.3.18.1 Інструкції локомотивній бригаді. Невідповідність у діях машиніста ОСОБА_5 при веденні електропоїзда ЕР2-373, яким відбувся наїзд на пішохода ОСОБА_3 , вимогам пункту 16.38 Правил технічної експлуатації залізниць України у частині необхідності стеження за відповідальністю колії, п.16.39 Правил у частині утримання на шляху прямування гальм електропоїзда готовими до дії, п.16,40 Правил у частині відволікання від його керування, стеженням за сигналами і станом колії та недопустимості перевищення допустимої швидкості руху, п. 17.2 Регламенту у частині повідомлення чергового по станції про причину зупинки поїзда, пункту 17.1 Регламенту у частині застосування екстреного гальмування електропоїзда для уникнення наїзду на людину місця не мала. Встановити чи мала місце невідповідність у дії машиніста ОСОБА_5 при веденні електропоїзда ЕР2-373, яким відбувся наїзд на пішохода ОСОБА_3 , вимогам п.10.1.21 Інструкції та пункту 16.39 Правил технічної експлуатації залізниць України, у частині негайного застосування екстреного гальмування електропоїзда для уникнення наїзду на людину, п.1.1 Правил, п.3.18.1 Інструкції, у частині забезпечення безпеки руху не вдається можливим.

Безпосередньою технічною причиною наїзду електропоїзда ЕР2-373 на пішохода ОСОБА_3 11.02.2021 року стало перебування даного пішохода в габариті рухомого складу та не покидання його меж при прослідуванні зазначеним електропоїздом залізничною колією 212 км ПК9 перегону Пересічна-Золочів в межах зупинного пункту Феськи. Запобігти даній залізнично-транспортній пригоді міг пішохід ОСОБА_3 , виконавши вимогу пункту 2.3 Правил безпеки громадян у частині перебування поза межами небезпечної зони при прослідуванні електропоїздом залізничною колією 212 км ПК9 перегону Пересічна-Золочів в межах зупинного пункту Феськи. Встановлення причин, чому даний пішохід опинився на залізничній колії і не покинув габарит рухомого складу виходить за межі компетенції експертів у рамках даної експертизи. За матеріалами наданими на дослідження встановити, чи локомотивна бригада мала технічну можливість запобігти даній залізнично-транспотрній пригоді - наїзду на пішохода ОСОБА_3 не надається можливим (а.с.177-192).

Згідно листа слідчого ВРЗуСТ СУ ГУНП в Харківській області В.Вернигора від 27.12.2022 року № 17084/119/24-2022, 12.02.2021 року о 03:05 проведено огляд електропоїзду «ЕР 571» в складі восьми вагонів, в ході проведення огляду будь-яких механічних пошкоджень та слідів біологічного походження не встановлено, електропоїзд перебував в мокрому стані. 12.02.2021 року о 14:30 проведено огляд електропоїзду «ЕР 571» в складі восьми вагонів, в ході проведення огляду встановлено: присутні сліди крові та мозкової речовини, які знаходяться на балансирі першої колії вагону «ЕР571 10», в складі даного електропоїзду сьомий вагон остання колісна пара зліва. При огляді механічних пошкоджень не виявлено (а.с.201).

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Пунктом 2 частини 2 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

За правилами встановленими ч. 3, 5 ст. 23 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала , якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

Згідно з ч 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Разом з тим, за правилами встановленими ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

З аналізу наведених норм права вбачається, що моральна шкода, завдана особою, яка керує джерелом підвищеної небезпеки та під час такого керування перебувала у трудових відносинах з юридичною особою, відшкодовується такою юридичною особою.

Доводи відповідача викладені ним в апеляційній скарзі стосовно того, що матеріалами справи не було доведено того, що потерпілий був травмований електропоїздом ЕР2 № 571 чи електропоїздом ЕР2 № 373, оскільки не було встановлено внаслідок чиїх дій (бездіяльності) загинув ОСОБА_3 , так як частини тіла ОСОБА_4 було виявлено вже на момент прибуття електропоїзда ЕР2 № 373 на місце виявлення трупа, а у висновку експерта вказано, що на момент первинного контакту з рухаючимся рейковим транспортом потерпілий міг знаходитися у вертикальному стані або наближеному до нього положенні з подальшим відкидуванням на дорожнє полотно, а на лобовій частині головного вагону № 571 - 01 слідів удару і крові не було, виявлено колегія суддів відхиляє, з огляду на те, що з постанови про закриття кримінального провадження від 31.01.2022 року вбачається, що на потерпілого ОСОБА_3 було скоєно наїзд електропотягом № 6-150, ЕР2-373 сполученням «Харків - Левада - Золочів». Крім того, з матеріалів цивільної справи підтверджується та обставина, що потерпілий ОСОБА_3 був збитий рейковим транспортом - потягом і вказаної обставини відповідачем не спростовується.

Крім того, оскільки матеріалами справи доведено, що смерть ОСОБА_3 настала в результаті тупої сукупної несумісної з життям травми тілаі всі пошкодження, які вказані у висновку судово- медичної експертизи виникли прижиттєво від дії тупих твердих предметів із значною силою, та при дорожньо-транспортній пригоді при зіткненні з рейковим транспортом, колегія суддів відхиляє доводи відповідача відносно того, що останній помер не в результаті отриманих травм в результаті зіткнення з рухомим складом потягу, оскільки 12.02.2021 року о 14:30 проведено огляд електропоїзду «ЕР 571» в складі восьми вагонів, в ході проведення огляду встановлено: присутні сліди крові та мозкової речовини, які знаходяться на балансирі першої колії вагону «ЕР571 10», в складі даного електропоїзду сьомий вагон остання колісна пара зліва. Ця обставина також не виключає факту наїзду на загиблого ОСОБА_3 потягу і завдання тупої сукупної несумісної з життям травми тіла, які виникли прижиттєво від дії тупих твердих предметів із значною силою при дорожньо-транспортній пригоді при зіткненні з рейковим транспортом та не виключає цивільної відповідальності АТ «Українська залізниця» перед матір`ю загиблого, якій від втрати сина було завдано моральну шкоду, оцінену судом першої інстанції у розмірі 100000 грн.

Також, колегія суддів відхиляє доводи відповідача викладені ним в його апеляційній скарзі стосовно того, що в рішенні суду першої інстанції зазначено про те, що електропоїздом ЕР2 № 373 керував ОСОБА_2 , проте вказаним поїздом насправді керував ОСОБА_5 , з огляду на те, що вказана обставина не впливає на правильність вирішення справи, оскільки доказів того, що водії потягів не перебували у трудових відносинах з відповідачем суду не надано, а тому саме відповідач має нести відповідальність за завдану ними шкоду.

Щодо доводів відповідача викладених ним в його апеляційній скарзі відносно того, що визначена судом сума морального відшкодування не відповідає засадам розумності, виваженості і справедливості колегія суддів вважає зазначити наступне

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За правилами встановленими ч. 2 ст. 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції при визначені розміру морального відшкодування було враховано наявність грубої необережності потерпілого та порушення ним вимог п. 2.3 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, що призвело до його смерті, а тому на думку апеляційного суду обґрунтовано визначив розмір її відшкодування і такий розмір відповідає принципам розумності та справедливості, з огляду глибину та характерперенесених моральних страждань позивачем з приводу непоправної втрати близької людини. При цьому, колегія суддів зазначає, що обставина того, що померлий ОСОБА_9 фактично не проживав разом зі своєю матір`ю та не вів з нею спільного господарства не впливають на характер чи глибину моральних страждань позивача.

Вирішуючи питання грошового еквіваленту моральної шкоди, судом першої інстанції було обґрунтовано враховано на підставі 1193 ЦК України грубі необережні дії загиблого і зменшено розмір заявленої моральної шкоди, якою позивач погодилася.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 375 ЦПК Українисуд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що судом першої інстанції не було не дотримано норм процесуального закону, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали, тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367,374,375,381-382,389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21 лютого 2023 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 25 травня 2023 року.

Головуючий - С. С. Ткачук

Судді: В. І. Криворотенко

О. І. Собина