КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2023 року м. Київ

Унікальний номер справи № 369/4669/22

Апеляційне провадження 22-ц/824/6368/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Немировської О.В., Ящук Т.І.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у письмовому провадженні апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 12 грудня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Дубас Т.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

у червні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому з просила стягнути аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно та стягнути аліменти на її утримання у сумі 4 000 грн щомісячно, до досягнення ОСОБА_3 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначала, що 03.02.2018 між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Спільне проживання з відповідачем не склалося, їхній шлюб носить виключно формальний характер. Відповідач не приділяє їй, як дружині, уваги, не цікавиться її інтересами, що й призвело до того, що вона звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу.

Через ситуацію в країні, з метою захисту життя та здоров`я малолітніх дітей вона вимушена виїхати за межі України. На даний час діти проживають з нею та перебувають на її повному утриманні.

Відповідач не приділяє належної уваги дітям, не приймає участі в їх утриманні. Будь-яка письмова чи усна домовленість щодо його участі в утриманні дітей між сторонами відсутня.

Відповідач працює, є державним службовцем, має стабільний дохід, має задовільний стан здоров`я, у нього відсутні аліментні зобов`язання щодо утримання інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків.

На даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, не працює і доходу не має. Утримувати себе, та дітей вона має можливість, тільки завдяки матеріальній допомозі своєї матері.

Рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської області від 12.12.2022 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/3 від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.06.2022. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у сумі 1 000 грн, щомісячно, починаючи з 10.06.2022 і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 через представницю подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду в частині стягнення аліментів на її утримання та в частині стягнення витрат на правничу допомогу та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, судом не враховано, що розмір аліментів на її утримання є абсолютно недостатнім щоб забезпечити нормальний рівень життя. Суд не врахував, що з 01.01.2019 в Україні почала діяти соціальна програма «муніципальна няня». З її допомогою Уряд може відшкодувати батькам частину зарплати няні, яка доглядає дітей до трьох років. Суд безпідставно визначив розмір її забезпечення у сумі значно меншою аніж держава визначила розмір відшкодування вартості послуги «муніципальної няні», яка певний період часу здійснює догляд за дитиною у віці до 3 років. Вважає, що встановивши, що відповідач має постійне місце роботи, стабільний дохід, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на її утримання суд мав усі підстави для визначення розміру аліментів у сумі 4 000 грн. Вважає, що суд безпідставно відмовив у стягненні витрат на правничу допомогу, оскільки у позовній заяві вказано попередній розрахунок суми судових витрат, які вона понесла та очікувала понести у зв`язку із розглядом справи. 29.10.2022 листом з описом направлено до суду відповідь на відзив з додатками, серед яких була копія договору про здійснення представництва від 23.05.2022, копія квитанції від 25.05.2022 та від 05.06.2022 про сплату витрат на правничу допомогу. Дублювання відправлення цих документів було здійснено адвокатом і шляхом надіслання з електронним підписом на електронну адресу суду та на електронну адресу відповідача.

Також не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвали нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд знехтував його правом, як батька на безперешкодне спілкування та виховання дітей, про що він неодноразово заявляв у відзиві та клопотаннях про одноосібну заборону спілкування з малолітніми дітьми зі сторони позивачки. Ні позивачка, ні її представник не надали жодної аргументації щодо заборони спілкування з дітьми, чим фактично підтвердили даний факт. На даний час йому не відомо де знаходяться діти та в якому стані вони перебувають, позивачка переховує від нього дітей. Він подавав до суду клопотання, в якому просив відкласти розгляд справи та повідомляв суд про наявність у нього нових доказів, проте суд таке клопотання відхилив. Вважає, що суд умисно у своєму рішенні не зазначає жодної інформації про договір про надання юридичних послуг, оскільки він неодноразово звертався з клопотанням щодо перевірки зазначеного договору. У договорах позивачки з адвокатом зазначено різні адреси місця проживання, та у нього викликає великий сумнів належність підпису у зазначених договорах позивачці. Суд не дослідив та не перевірив чи дійсно підпис на копії договорів належить позивачці. Вважає, що позивачка не укладала з адвокатом Барилюк О.А. договір про надання її правової допомоги, а тому не могла уповноважити даного адвоката на підписання позовної заяви.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачки адвокат Барилюк О.А. просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення. Зазначає, що батько має зобов`язання щодо утримання своїх дітей та позивачки до досягнення дитиною трирічного віку. Вважає доводи відповідача про відсутності повноважень представника на підписання позовної заяви такими, що не ґрунтуються на нормах процесуального права, а посилання на те, що договір про надання правової допомоги містить ознаки підробки є безпідставними. Даний договір відповідає вимогам ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», щодо форми та змісту такого договору, жодна із сторін не заявляла про визнання його недійним, укладений договір та виконання його умов на представництво інтересів позивачки, жодним чином не порушило її право та відповідно її волевиявлення сприяло захисту її інтересів та інтересів малолітніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомленням учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скаргапозивачки підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.02.2018 між сторонами укладено шлюб. Від даного шлюбу у них народились діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визначаючи розмір аліментів на малолітніх дітей, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є працездатний та не має на утриманні інших осіб.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 цього ж Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходів її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно зі ст. 182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину стягуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а у разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів суд в першу чергу виходить з інтересів неповнолітніх дітей, а також з матеріального становища та стану здоров`я сторін по справі.

Судом враховано, що малолітні діти сторін проживають з позивачкою, а відповідач є працездатним, має стабільний дохід та не має інших аліментних зобов`язань.

Ставлячи вимогу про скасування рішення суду, відповідач не вказує про ухвалення якого рішення за наслідками розгляду апеляційної скарги він просить.

Оскільки відповідач зобов`язаний утримувати своїх малолітніх дітей, які проживають з позивачкою, а також саму позивачку, яка зайнята доглядом за дитиною до трьох років, та відповідач не наводить будь - якого обґрунтування щодо неправильності визначення розміру аліментів, не вказує які доходи він отримує, не просить зменшити розмір аліментів, апеляційна скарга не може бути задоволена.

Доводи апеляційної скарги про те, що представниця позивачки не мала права підписувати та подавати позовну заяву не можна визнати обгрунтованими, оскільки позовна заява підписана представницею позивачки - адвокатесою Барилюк О.А., яка додала до позовної заяви ордер, який виданий на підставі договору про надання правової допомоги від 23.05.2022.

Відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Крім того, відповідно до ст. 204 ЦК України дійсність договору презюмується.

У матеріалах справи міститься договір про здійснення представництва/захисту (надання правової допомоги) від 23.05.2022, укладений між ОСОБА_1 та адвокатесою Барилюк О.А.

Зважаючи на презумпцію дійсності договору доводи відповідача про те, що йому здається, що підпис на договорі не належить позивачці не мають правового значення, оскільки договір недійсним не визнавався та будь - якою стороною не оспорювався.

Доводи відповідача про те, що позивачка переховує від нього дітей не мають правового значення при вирішенні даної справи, оскільки питання визначення місця проживання дітей, відібрання дітей чи визначення порядку участі батька у вихованні дітей не було предметом розгляду даної справи.

Задоволення чи не задоволення клопотань учасників справи про відкладення розгляду справи є виключним правом суду та відхилення клопотання відповідача про відкладення судового розгляду не є підставою для скасування чи зміни рішення суду.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4 ст. 84 СК України).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 84 СК України позивачка при зверненні з позовом про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років не повинна доводити необхідність отримання такої допомоги, оскільки така допомога стягується незалежно від її матеріального становища.

Проте, така допомога стягується у разі, якщо чоловік може надавати матеріальну допомогу, а відтак заявляючи вимогу про стягнення допомоги на своє утримання у сумі 4 000 грн позивачка мала довести, що відповідач має можливість надавати допомогу у такому розмір, проте будь - яких доказів щодо доходів відповідача не надала та з клопотанням про витребування доказів не зверталася.

Відтак доводи апеляційної скарги позивачки про те, що суд неправильно визначив розмір аліментів на її утриманні у сумі 1 000 грн безпідставні.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд мав визначити розмір аліментів враховуючи наявність у Україні соціальної програми «муніципальна няня» не ґрунтуються на нормах чинного сімейного законодавства.

Відтак рішення суду в частині стягнення аліментів на позивачку до досягнення дитиною 3-х років не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Разом з тим, відмовляючи у стягненні витрат на правничу допомогу, суд виходив з того, що позивачка не надала договір про надання правничої допомоги та доказів понесення витрат на таку допомогу.

Такі висновки суду суперечать наявним у матеріалах справи доказам.

Так, у позовній заяві зазначено орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу 6 500 грн.

У матеріалах справи містить договір про здійснення представництва/захисту (надання правової допомоги) від 23.05.2022, укладений між ОСОБА_1 та адвокатесою Барилюк О.А. (а.с. 134) та квитанції до прибуткового касового ордеру про сплату позивачкою 5 000 грн 05.06.2022 та 1 500 грн 25.05.2022 на виконання даного договору.

Тобто стороною позивачки до ухвалення рішення у справі були подані належні та допустимі докази щодо понесення витрат на правничу допомогу, розмір яких відповідає розміру, вказаному у позовній заяві.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Оскільки позивачкою надано докази укладення договору про надання правової допомоги та сплату 6 500 грн за надані у даній справі правничі послуги, а відповідач не заявляв клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд помилково відмовив позивачці у стягненні таких витрат.

За вказаних обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення таких витрат з відповідача на користь позивачки у повному розмірі.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення. Рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 12 грудня 2022 року в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, за яким стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 500 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Постанова складена 02.05.2023.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді О. В. Немировська

Т. І. Ящук