Справа № 710/90/23
Провадження № 2/710/153/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.05.2023 м. Шпола
Шполянський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Щербак О.В.,
за участю секретаря судового засідання Кисличенко Л.А.,
розглянувши у порядку спрощеного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення богу кредитором спадкодавця,
АТ КБ « ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у якому просить стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 9020,73 гривні за кредитним договором №б/н від 18.12.2007.
В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що 18.12.2007 ОСОБА_3 підписала анкету - заяву №б/н, з метою отримання банківських послуг. Позичальник підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України. Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі. Позичальник не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Внаслідок порушення умов кредитного договору станом на день її смерті була заборгованість за тілом кредиту в розмірі 9020,73 грн.
Позивач зазначив, що спадкоємцями, які постійно проживали із спадкодавцем є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..
Вважає, що відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять, в тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідачі не відмовилися від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме в шість місяців від дня відкриття спадщини.
У порядку виконання вимог частини другої статті 1281 Цивільного кодексу України було надіслано претензію до Шполянської державної нотаріальної контори та отримано відповідь, що спадкоємці не звертались із заявами про прийняття спадщини та спадкова справа заведена на підставі претензії позивача. До відповідачів також була направлена претензія, однак вимоги щодо сплати заборгованості не виконані.
30.01.2023 Шполянським районним судом Черкаської області відкрито провадження у справі, вирішено розгляд цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано від Шполянської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, відкритої після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 ..
Ураховуючи те, що представник позивача у судове засідання не з`явився, судом постановлено ухвалу 27.03.2023 , відповідно якої запропоновано позивачу в п`ятиденний строк з моменту отримання ухвали, надати суду докази, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а саме: коло спадкоємців, які прийняли спадщину.
У судове засідання представник позивача не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача, Золотарь О.С. , подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.122).
Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись у встановлено ЦПК України порядку. Про причини неявки не повідомили. Відзив на позов не подавали.
03.05.2023 судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи.
Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини.
Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») відповідно до статуту є правонаступником всіх прав та зобов`язань Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк».
Згідно з банківською ліцензією № 22 від 05.10.2011, АТ КБ «ПриватБанк» має право надання банківських послуг, визначених ч. 3 ст. 47 ЗУ «Про банки та банківську діяльність».
ОСОБА_3 звернулась до ЗАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 18.12.2007 підписала заяву на отримання кредиту, шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну кредитну картку ( кредитка « Універсальна», « 30 днів пільгового періоду») в розмірі 800 гривень із правом банку змінювати кредитний ліміт, зі сплатою 3 % на місяць на залишок заборгованості ( а.с.34).
Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» за договором з ОСОБА_3 надано кредитні картки, термін дії останньої до 09/25 (а.с.49).
Користування позичальником кредитними коштами підтверджується випискою по рахунку ( а.с.23-35).
Відповідно розрахунку, наданого позивачем, станом на дату смерті заборгованість ОСОБА_3 перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором від 17.12.2007 становила 9020,73 грн.
01 липня 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» направив до Шполянської державної нотаріальної контори датовану 11.03.2022 претензію кредитора ( а.с.57-59).
12 липня 2022 року позивач отримав від Шполянської державної нотаріальної контори повідомлення про отримання претензії, заведення спадкової справи та роз`яснення положень ч. 4 ст. 1281 ЦПК України і порядку отримання інформації щодо спадкоємців та видачі свідоцтва про право на спадщину ( а.с.60).
21 липня 2022 року АТ КБ « ПриватБанк» направило на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 листи-претензії про необхідність сплати боргу спадкодавця у розмірі 9020,73 грн ( а.с. 61-64).
За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з положеннями пункту 5 частини третьої статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність.
Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі
№ 523/9076/16-ц вказала, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
За статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника регламентуються приписами статей 1281 і 1282 ЦК України.
Згідно зі статтею 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
За змістом наведених норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.
Виникнення у спадкоємців у разі прийняття спадщини обов`язку сплатити заборгованість боржника узгоджується зі змістом статті 1218 ЦК України, яка визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Указані положення законодавства забезпечують дотримання балансу прав та інтересів усіх учасників цих правовідносин. Зокрема, спадкоємець, приймаючи спадщину, реалізує свій майновий інтерес щодо набуття у власність спадкового майна, при цьому у нього виникає обов`язок сплатити заборгованість спадкодавця, проте виключно в межах вартості отриманого у спадщину майна. У свою чергу кредитор, укладаючи договори кредитування, може бути упевненим у сплаті йому заборгованості позичальника, у разі його смерті, за рахунок спадкового майна, яке прийняли спадкоємці боржника.
Такий принцип регулювання спірних правовідносин ґрунтується на засадах розумності, пропорційності і справедливості та виключає можливість необґрунтованого покладення на спадкоємців боржника обов`язку погасити борг у розмірі більшому, ніж вартість набутого ними майна, що призведе до безпідставного погіршення їх майнового стану у зв`язку з виконанням зобов`язання, стороною якого вони не є і згоди на укладення якого не надавали.
Зазначений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду
При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:
- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;
- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;
- при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);
- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.
Такого висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 22.06.2022 у справі №592/8674/20.
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частинами п`ятою - сьомою статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також в інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).
Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 06.07.2022 після смерті ОСОБА_3 спадкова справа не заведена.
Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкова справа після смерті ОСОБА_3 заведена 06.07.2022 Шполянською державною нотаріальною конторою після надходження претензії АТ КБ « ПриватБанк» ( а.с. 104).
Отже, відповідно відомостей спадкової справи, наданої на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів, із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 ніхто не звертався.
Позивач обґрунтовуючи свої вимоги, посилався на те, що відповідачі є спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 , оскільки такі проживали із спадкодавцем на час смерті, що підтверджується місцем реєстрації спадкодавця та відповідачів за однією адресою, що підтверджується копіями їх паспортів.
Однак, реєстрація місця проживання відповідачів за адресою місця проживання позичальниці, ОСОБА_3 , не є безумовним підтвердженням того, що вони є її спадкоємцями та фактично прийняли спадщину після її смерті.
Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Матеріали справи не містять жодних доказів того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є спадкоємцями ОСОБА_3 (за законом чи заповітом), а також, що вони постійно проживали за місцем своєї реєстрації, разом із спадкодавицею, на час відкриття спадщини.
При зверненні до суду позивач заявляв клопотання про витребування від територіального органу, до повноважень якого входять питання реєстрації місця проживання фізичних осіб (Центру надання адміністративних послуг у місті та/або сільської ради), компетенція якого територіально поширюється на адресу останнього місця реєстрації проживання померлої ОСОБА_3 довідку про склад сім`ї та реєстрацію осіб за адресою: АДРЕСА_1 станом на дату смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак , у задоволенні клопотання судом відмовлено, оскільки таке не відповідало вимогам закону, про що зазначив суд в ухвалі від 30.01.2023, яку позивач отримав. Судом також в ухвалі від 27.03.2023 роз`яснено, які обставини підлягають доведенню, зокрема коло спадкоємців, яку позивач отримав 05.04.2023, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ( а.с. 134).
Однак, надалі позивачем не було здійснено жодних процесуальних дій, спрямованих на отримання доказів щодо кола спадкоємців після померлої ОСОБА_3 та прийняття ними спадщини.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Оскільки, на обґрунтування заявлених позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» не надало доказів на підтвердження того, що відповідачі є спадкоємцями померлої позичальниці (за законом чи за заповітом), прийняли спадщину після її смерті, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову , з огляду на його необґрунтованість.
При прийнятті рішення, судом зокрема урахована позиція у подібних правовідносинах, викладена у постанові Верховного Суду від 27.02.2023 у справі 572/1497/22.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 274-279,280-283, ч.1 ст. 354 ЦПК України, суд
Відмовити у задоволенні позову.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено без змін за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя О.В. Щербак