Справа № 282/474/23
Провадження № 2/282/150/23
У Х В А Л А

Іменем України

02 травня 2023 року

смт.Любар

Суддя Любарського районного суду Житомирської області Носач В.М. розглянувши матеріали позовної заяви Національної академії внутрішніх справ, інтереси якої представляє Романенко Олексій Євгенович до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційної складової від суми заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Національна академія внутрішніх справ, інтереси якої представляє Романенко Олексій Євгенович, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача 2990,84 грн. інфляційного збільшення суми заборгованості та 555,93 грн. 3% річних від суми заборгованості.

Дослідивши матеріали позовної заяви та додатків до неї, суд встановив, що подана позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства з огляду на наступне.

За змістом статті 9 Закону України від 20 грудня 1990 року №565-XII «Про міліцію», чинного на час виникнення спірних відносин, на курсантів, слухачів, ад`юнктів, інших атестованих працівників, у тому числі й викладацького складу навчальних закладів МВС, поширюються права і обов`язки, гарантії правового і соціального захисту та відповідальність працівників міліції.

Відповідно до статті 18 вищезазначеного Закону, підготовка фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням, управлінням МВС в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві або Севастополі чи на транспорті та особою, яка навчається. Типову форму договору затверджує МВС за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Курсанти вищих навчальних закладів МВС у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують МВС витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону № 565-XII працівник міліції є представником державного органу виконавчої влади, а тому його служба є публічною.

З наведених норм убачається, що відповідача, який перебував на посаді, що відноситься до публічної служби, звільнено з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни, не відпрацювавши три роки, як це було визначено умовами договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС.

За загальним правилом, передбаченим ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.4 КАС України, публічно-правовий спір - це спір, у якому, зокрема хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Згідно правових висновків Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16, від 13 березня 2019 року у справі № 723/18/17, від 04 вересня 2019 року у справі № 127/7858/18, на курсантів вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України поширюються права та обов`язки, гарантії правового і соціального захисту, а також відповідальність працівників міліції, а тому служба відповідача є публічною, у зв`язку із чим справи про стягнення коштів за навчання таких осіб не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки спірні правовідносини виникли за участю суб`єкта владних повноважень, а тому спори між учасниками цих правовідносин є публічно-правовими та їх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів. Питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат, відбувається після її звільнення з державної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Отже, між сторонами фактично існував публічно-правовий спір, пов`язаний зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, хоча і вирішений він у цивільній справі, до формування Великою Палатою Верховного Суду України правової позиції щодо підвідомчості справ даної категорії.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3 % річних є акцесорним, додатковим до основного та залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги.

З урахуванням акцесорного характеру визначених статтею 625 ЦК України зобов`язань, спори про відшкодування передбачених ними грошових сум, з огляду на їх похідний характер від основного спору, підлягають розгляду за правилами юрисдикції, у якій підлягав розгляду основний спір, тобто у порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, судом встановлено, що даний позов відноситься до юрисдикції адміністративного суду.

Відповідно до п.1 ч.1. ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі та роз`яснити позивачу право звернутися з відповідним позовом до адміністративного суду в порядку, передбаченому КАС України.

Керуючись ст.ст. 186, 260, 261, 353 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Національної академії внутрішніх справ, інтереси якої представляє Романенко Олексій Євгенович, до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційної складової від суми заборгованості.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.М. Носач