РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/9866/22

Провадження №: 2/755/643/23

"19" квітня 2023 р. м.Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Коваленко І.В.,

при секретарі судових засідань - Назаровій І.В.,

учасники справи:

представник позивача - ОСОБА_1 ,

представник відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, в залі суду, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

в с т а н о в и в :

04.10.2022 року Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду завдану внаслідок залиття квартири в розмірі 3 390 грн., а також судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 992,40 грн. та витрат, пов`язаних із розглядом справи, а саме: із залученням експерта для проведення розрахунку вартості матеріального збитку в розмірі 3 100 грн., та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 500 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18 травня 2021 року в квартирі АДРЕСА_1 відбулося залиття. За фактом залиття, уповноваженою комісією у складі інженера ОСОБА_5 , інженера ОСОБА_6 , майстра з ремонтних робіт ОСОБА_7 було складено Акт від 25.05.2021 року про те, що в будинку АДРЕСА_2 . Відповідно до висновків комісії встановлено, що квартира АДРЕСА_3 була залита з вище розташованої квартири АДРЕСА_4 . Виявлено, що причиною залиття квартири АДРЕСА_3 є протікання прокладки випуску води із пральної машини в квартирі АДРЕСА_4 . Квартира АДРЕСА_4 належить на праві власності ОСОБА_4 . Внаслідок залиття квартири ОСОБА_3 , як власнику квартири АДРЕСА_1 було завдано матеріальних збитків в розмірі 3 390 грн., які позивач просить стягнути на свою користь з відповідача. Окрім того, позивач вказує, що він поніс витрати за проведення експертом огляду об`єкта та складання звіту у розмірі 3 100 грн.

11.10.2022 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва позовна заява залишена без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків.

26.10.2022 року представником позивача ОСОБА_1 подано до суду заяву про усунення недоліків, до якої долучено: копію свідоцтва про право власності на житло.

01.11.2022 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на12.12.2022 року об 11 год 00 хв.

08.12.2022 року (вх.№43920) до суду надійшов відзив на позовну заяву, поданий представником відповідача ОСОБА_8 , з дотриманням вимог статей 127, 174, 178 ЦПК України. (а.с.69-81)

12.12.2022 року протокольною ухвалою головуючий суддя оголосив перерву у підготовчому засіданні, оскільки представник відповідача ОСОБА_8 діє за довіреністю, що суперечить положенням ст.ст.60, 62 ЦПК України щодо представництва у справах загального позовного провадження, а тому суд прийшов до висновку, що відповідач та уповноважений представник відповідача до судового засідання не з`явились.

20.12.2022 року (№45218) до суду від представника позивача - адвоката Сороки М.М. надійшла відповідь на відзив відповідача. (а.с.87-91).

30.01.2023 року протокольною ухвалою судом прийнято до розгляду відзив, поданий представником відповідача ОСОБА_8 , та відповідь на відзив, подану представником позивача - адвокатом Сорокою М.М., також у судовому засіданні приєднано до матеріалів справи докази, подані представником відповідача ОСОБА_9 . Задоволено клопотання представника відповідача та надано останньому час для ознайомлення з матеріалами справи та на подання заперечень на відповідь на відзив.

07.02.2023 року довідкою секретаря судового засідання знято з розгляду цивільну справу 755/9866/22 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, у зв`язку з перебуванням головуючого судді Коваленко І.В. у нарадчій кімнаті по цивільній справі № 755/20010/21. Справу призначено на 09.03.2023 року об 14 год. 00 хв.

09.03.2023 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання викликано сторони, свідків ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 .

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі з підстав викладених у позові та інших поданих ним заявах по суті справи.

Представник відповідача - адвокат Омельчук М.А. у судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та інших поданих ним заявах по суті справи. Заперечуючи проти позову пояснив, що відповідач не могла здійснити залиття квартири, оскільки почала проживати в квартирі лише з лютого 2022 року, а з 2018 року по 2022 роки в квартирі взагалі ніхто не проживав, оскільки там проводились ремонтні роботи. З початку травня 2021 року знаходилась за межами міста Києва, в селі Гора Вишгородського району Київської області, у батьків чоловіка. 18 травня 2021 року їй на мобільний зателефонував позивач та повідомив, що вона залила його квартиру. На її прохання сусідка ОСОБА_10 , у якої знаходились ключі, обстежила її квартиру. До того ж, у той же день вона теж приїхала до Києва, але при обстеженні квартири слідів протікання води в квартирі не виявила. Протягом тижня відповідачка знаходилась в квартирі, очікуючи представників житлово-експлуатаційної дільниці з метою обстеження квартири, однак ніхто не прийшов. Таким чином, відповідач вважає складений працівниками ЖЕД Акт від 25.08.2021не згоден із складеним актом обстеження причинами залиття, вважає, що причина залиття не встановлена. З актом залиття відповідача не було ознайомлено, комісія не відвідувала квартиру відповідача. Також, акт не містить всі необхідну інформацію, яка дозволяє визначити характер залиття, завдану матеріальну шкоду. В акті, який складено 04.11.2019 року, не вказано дати залиття, що унеможливлює встановлення зв`язку між залиттям квартири, що трапилося 21.10.2019 року та описаними комісією пошкодженнями.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, позивачу ОСОБА_3 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями свідоцтва про право власності на житло, свідоцтва про право на спадщину за заповітом та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.9-11).

18 травня 2021 року відбулося залиття належної позивачу на праві власності квартири.

Згідно Акту по факту залиття кв. АДРЕСА_1 25.08.2021 року, складеного комісією у складі: інженера ОСОБА_5 , інженера ОСОБА_6 , майстра з ремонтних робіт ОСОБА_7 , квартира АДРЕСА_1 була залита з вище розташованої квартири АДРЕСА_4 . При обстеженні, яке відбулося 25.08.2021 р. встановлено, що в квартирі АДРЕСА_3 постраждали: ванні кімната, туалет, коридор, кухня. В ванній кімнаті: - настелі руда пляма (0,2м?) - вид оздоблення водоемульсійне фарбування; В коридорі: - на стелі руда пляма (0,3м?) - вид оздоблення водоемульсійне фарбування; В туалеті: - на стелі руда пляма (1м?) - вид оздоблення водоемульсійне фарбування; На кухні: - на стелі руда пляма (0,2м?) та відлущення шпаклівки (0,2м?) - вид оздоблення водоемульсійне фарбування.

За висновками комісії: причиною залиття квартири АДРЕСА_3 є протікання прокладки випуску води із пральної машини в квартирі АДРЕСА_4 . (а.с.13)

За даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.07.2022 року, власником квартири АДРЕСА_5 є ОСОБА_4 , якою набуто право власності на квартиру на підставі договору купівлі-продажу квартири від 04.07.2018 року. (а.с. 36-37)

За даними Звіту про оцінку розміру матеріального збитку, завданого квартирі АДРЕСА_6 , складеного оцінювачем ТОВ «АЕЛЄКОН» від 06.12.2021 року, розмір матеріального збитку, без урахування фізичного зносу, становить 3 390 грн. (а.с. 14-33)

Відповідно до Акту приймання-передачі робіт з незалежної експертизи від 09.12.2021 року та квитанції від 25.11.2021 року ОСОБА_3 сплачено за послуги з проведення експертної оцінки 3 000,00 грн. (а.с. 35)

Відповідно до ст. 179 Житлового кодексу України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і при будинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 18 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572, власники квартир зобов`язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримувати правил пожежної безпеки. При появі несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємства по обслуговуванню житла.

Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Отже, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини. ( ч.1 та 2 ст.1166 Цивільного кодексу України)

За змістом цієї статті обов`язок відшкодувати заподіяну шкоду покладається на особу, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Крім застосування принципу вини шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями особи, яка заподіяла шкоду, і самою шкодою. Відсутність хоча б одного з елементів складу цивільного правопорушення виключає настання відповідальності, передбаченої ст.1166 Цивільного кодексу України.

Деліктне зобов`язання - це зобов`язання, в якому особа, що протиправно і винно заподіяла шкоду особистості громадянина або його майну, зобов`язана її відшкодувати, а потерпілий має право на відшкодування заподіяної шкоди у повному обсязі.

У деліктних цивільних правовідносинах реалізуються зобов`язально-правові засоби захисту абсолютних прав. Потерпілий набуває права вимоги про відшкодування збитків, і він має право пред`явити позов про збитки. Праву потерпілого відповідає обов`язок заподіювача шкоди відшкодувати заподіяну шкоду.

Відповідно до ч. 4 ст. 319 Цивільного кодексу України, власність зобов`язує.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. (стаття 322 Цивільного кодексу України)

Вказана стаття встановлює презумпцію обов`язку власника нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому як абсолютному володарю правомочностей володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.

Як убачається з матеріалів справи, предмет спору становлять вимоги позивача ОСОБА_3 , який є власником квартири АДРЕСА_1 , з приводу відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям вищезазначеної квартири, вказуючи суб`єктом деліктного зобов`язання відповідача ОСОБА_4 , як власника вищерозташованої квартири АДРЕСА_7 , з вини якої, внаслідок необережного поводження із сантехнічним обладнанням, позивачу завдано шкоду, відшкодування якої з урахуванням інфляційних втрат підлягає до вирішення в межах даного провадження.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріальноо права.

Відповідно до ч.2 та 3 ст. 83 Цивільного процесуального кодексу України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви; відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Частиною 3 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Виходячи зі змісту п. 2 ст. 78 Цивільного процесуального кодексу України, згідно якої обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. (ст.90 Цивільного процесуального кодексу України).

Свідок ОСОБА_10 , яка є сусідкою сторін та проживає в квартирі АДРЕСА_8 , у судовому засіданні пояснила, що у 2019 році вона познайомилась з відповідачкою ОСОБА_4 під час вигулу собак, щоранку бачились. Вона відвідувала квартиру відповідачки подивитись як триває ремонт. ОСОБА_12 бідкалась, що ремонт зупинився через нестачу коштів. Квартира складалась з двох кімнат, і ремонт відбувався лише в одній кімнаті. Приблизно через півроку після знайомства, на прохання ОСОБА_13 , яка передала їй ключі від своєї квартири, вона туди ходила поливати квіти. При цьому, кранами для набору води не користувалась, а приходила зі своєю лійкою, вже наповненою водою. Приблизно в травні 2021 року, на прохання ОСОБА_13 , вона заходила подивитись, що відбувається в квартирі АДРЕСА_4 , оскільки зі слів ОСОБА_13 , їй телефонував сусід знизу і повідомив про залиття його з вини ОСОБА_13 . Так, вона заходила, оглядала квартиру, але вода була перекрита, все було чисто і сухо. Присутньою під час обстеження працівниками ЖЕД квартири ОСОБА_13 вона не була.

Свідок ОСОБА_5 , яка працює інженером в ЖЕД №411 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва» пояснила у судовому засіданні, що протягом десяти днів з моменту реєстрації в ЖЕД заяви від мешканця квартири про залиття, вона у складі комісії трьох чоловік: майстер технічної дільниці і два інженери, повинні відвідати квартиру заявника. В першу чергу вони оглядають квартиру заявника і, встановивши факт залиття, з метою встановлення його причин, вживають заходів щодо перевірки квартири, розташованої поверхом вище, над квартирою заявника. Якщо в цей день доступ до такої квартири обмежений, вони перевіряють в аварійній службі, пишуть приписи або розшукують таких мешканців через органи поліції. Свідок підтвердила, що вона була присутньою під час обстеження квартири АДРЕСА_1 , у зв`язку з надходженням заявки від власника квартири про залиття. Пам`ятає, що у той день у квартиру АДРЕСА_4 , розташовану поверхом вище, вони не попали. Відомості в акт про причину залиття вносились на підставі запису диспетчерської служби, тобто за результатами огляду квартири АДРЕСА_4 сантехніком, який приходив пізніше і зміг оглянути вказану квартиру. Після огляду у судовому засіданні наявного в матеріалах справи на а.с.13 Акту про факту залиття від 25.08.2021 р. підтвердила свій підпис у ньому, вказала, що вся викладена в Акті інформація відповідає дійсності, вважала, що причину залиття було встановлено. Наскільки пам`ятає, то комісією не було порушено 10-денний строк обстеження залитої квартири з моменту реєстрації заяви заявника.

Суд критично ставиться до наданого відповідачкою на підтвердження своїх заперечень проти позову Акту обстеження квартири АДРЕСА_7 від 09.03.2023 року, відповідно до якого стоянкові труби знаходяться в задовільному стані, на момент обстеження поривів та витоків не виявлено, оскільки він не спростовує висновків Акту, складаного Акту по факту залиття кв. АДРЕСА_1 від 25.08.2021 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На спростування своїх заперечень, щодо відсутності вини відповідача в залитті квартири відповідачем не надано належних та достатніх доказів на обґрунтування своїх заперечень проти позову. Отже, суд вважає, що залиття сталося з вини відповідача ОСОБА_4 і не проживання її в квартирі, власницею якої вона є, ніяким чином не впливає на її обов`язок належним чином утримувати свою власність і, як наслідок, відшкодувати спричинену залиттям шкоду. Також відповідачем не надано жодного доказу на спростування розміру матеріального збитку.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та враховуючи те, що позивачам було заподіяно матеріальну шкоду у вигляді пошкодження належних йому на праві приватної власності квартири, внаслідок її залиття з вини відповідача, суд приходить до висновку, що позов про відшкодування матеріальної шкоди є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а тому вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 3 390,00 грн. Також підлягають до стягнення витрати за проведення експертом огляду об`єкта та складання звіту у розмірі 3 000,00 грн., що сплачена за квитанцією про оплату послуг від 06.12.2021 року.

Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача ОСОБА_3 підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати в сумі 8492,00 грн., з яких: 7500,00 грн. - витрати на професійну правничу допомогу; 992,40 грн. - витрати по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись до ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 289, 352-355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 3 390,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати пов`язані із замовленням та проведенням розрахунку вартості матеріальної шкоди в розмірі 3100,00 грн., судовий збір в розмірі 992,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 7500 грн., а всього 11 592,40 грн. судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_9 .

Повний текст рішення суду складений 28 квітня 2023 року.

Суддя І.В.Коваленко