Справа № 727/4722/23
Провадження № 2/727/1009/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

03 серпня 2023 року м.Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді - Танасійчук Н.М.

при секретарі - Дячук І.М.,

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у залі Шевченківського районного суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про позбавлення батьківських прав.

В позові посилається на те, що 13 липня 2003 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2 , про що зроблено актовий запис №823.

Спільне життя у них не склалося, сім`я розпалась через різні погляди на життя, різні характери, постійні конфлікти та непорозуміння, погрози, а також неналежне виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, у зв`язку з чим рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17.03.2022 року у справі №727/11770/21, у провадженні №2/727/246/22, шлюб розірвано.

Від спільного подружнього життя у сторін народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які після розірвання шлюбу залишились жити із матір`ю ОСОБА_1 .

З моменту розірвання шлюбу, відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син залишився повністю на утриманні позивачки. Відповідач зв`язок ні з позивачкою, ні з дитиною взагалі не підтримував, аліменти не сплачував, вихованням дитини не займався, свої батьківські обов`язки не виконував, не турбувався ні про фізичний, ні про духовний розвиток дитини, його підготовкою до самостійного життя, не виявляв інтересу до його внутрішнього світу.

ОСОБА_2 свідомо було обрано такі життєві умови, за якими його участь у вихованні дитини відсутня, що в свою чергу свідчить про його ухилення від виконання батьківських обовязків.

Судовим наказом від 28.12.2021 року у справі №727/12277/21 за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 було стягнуто на користь заявниці аліменти в розмірі 1/3 заробітку на утримання двох дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Однак, аліменти Відповідач не сплачував.

Станом на 01.03.2023 р. згідно із розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 15.09.2022 р., НОМЕР_6 проведеним Першим відділом державної виконавчої служби у м. Чернівці, встановлено, що заборгованість по аліментам становить 51 935,60 грн.

Натомість, відповідач був повідомлений Першим відділом державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції(м. Івано-Франківськ) від 21.09.2022р. №6871/7 про внесення його як боржника до Єдиного реєстру боржників, надалі було направлено постанову від 21.09.2022р. №6872/7 ВП НОМЕР_6 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України винесену при примусовому виконанні Судового Наказу №727/12277/21 від 28.12.2021р., що виданий Шевченківським районним судом м. Чернівці.

Також, Перший відділ державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управлінням Міністерства юстиції(м. Івано-Франківськ) від 21.09.2022р. №6873/7, керуючись ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», ст.14 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», направив для виконання та до відома постанову про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві полювання від 21.09.2022р., винесену при примусовому виконанні Судового Наказу №727/12277/21 від 28.12.2021р., що виданий Шевченківським районним судом м. Чернівці.

Таким самим чином, Перший відділ державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управлінням Міністерства юстиції(м. Івано-Франківськ) від 21.09.2022р. №6874/7, направив для відома постанову про встановлення тимчасового обмеження відповідача у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолодженою зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, від 21.09.2022р., винесену при примусовому виконанні Судового Наказу №727/12277/21 від 28.12.2021р., що виданий Шевченківським районним судом м. Чернівці.

Надалі, Перший відділ державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управлінням Міністерства юстиції(м. Івано-Франківськ) від 21.09.2022р. №6875/7, направив для відома постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, від 21.09.2022р., винесену при примусовому виконанні Судового Наказу №727/12277/21 від 28.12.2021р., що виданий Шевченківським районним судом м. Чернівці.

Вказує, що у зв`язку із наявністю заборгованості зі сплати аліментів, позивачка зверталась до поліції, де було відкрито кримінальне провадження, що внесено до ЄРДР №0001039 від 14.10.2022р. за ч.1 ст.164 КК України.

У зв`язку з вище викладеним, а також із систематичним невиконанням батьківських обов`язків, позивачкою було подано заяву від 09.11.2022р., до Служби у справах дітей Чернівецької міської ради щодо надання рішення про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради №133/5 від 14.03.2023 року, врахувавши інтереси малолітньої дитини, було вирішено надати до суду висновок щодо позбавлення батьківських прав відповідача щодо його малолітнього сина ОСОБА_4 без зазначення позиції з окресленого питання. В той же час було встановлено, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, аліменти не сплачував, не піклувався про його фізичний та духовний розвиток, здоров`я та майбутнє.

Позивачка зазначає, що вона самостійно здійснювала догляд за дитиною, дбала про його фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя. Зокрема, забезпечувала необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що належним чином впливало на його фізичний розвиток як складову виховання. Вона самотужки забезпечувала дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей, сприяла засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, виявляла інтерес до їх внутрішнього світу, забезпечувала умови для отримання дитини освіти як середньої шкільної, так і вищої.

Проте, Відповідач даний обов`язок не виконував, що підтверджується, зокрема відповіддю на запит Дошкільного навчального закладу №5 «Мальва», згідно якої ОСОБА_4 дійсно відвідує середню групу з 01.06.2022р. ОСОБА_6 приводила та забирала його матір, яка приймала активну участь у вихованні свого сина, цікавилась його успіхами та поведінкою, а також активно співпрацювала з батьківським комітетом. Працівники середньої групи відгукувались про ОСОБА_1 , як турботливу мати, яка намагалася забезпечити свого сина усім необхідним, завжди привітна та ніколи не шукала приводів для конфліктів з батьками та педагогами. Разом з тим, працівники середньої групи ніколи не бачили інших родичів ОСОБА_4 .

Як зазначає, згідно відповіді №01-10 від 14.10.2022р. Комунального закладу дошкільної освіти комбінованого типу №18 «Вишиваночка», вбачається, що малолітній ОСОБА_4 дійсно відвідував заклад з жовтня 2020р. по лютий 2022р. Вихованням та утриманням сина займалася виключно мати ОСОБА_1 .

Відповідно до відповіді ОКНП «Чернівецький обласний медичний діагностичний центр» від 08.11.2022р. №01-06/611 підтверджено, що малолітня дитина задекларована у лікаря педіатра ОСОБА_7 з 07.10.2021 року. На планові та позачергові огляди, з приводу захворювань, дитина приходила у супроводі матері. Мати дотримувалася плану лікування при захворюванні та виконувала всі рекомендації щодо профілактики та оздоровлення дитини.

Згідно інформації про результати психологічного обстеження ОСОБА_4 , вказано, що емоційний стан хлопчика у нормі, своєю сім`єю дитина вважає маму, сестричку, дідуся. На запитання про тата не відповідав. Картинки в тестах із зображенням чоловіків називав дідусем. Загалом, психоемоційний стан ОСОБА_4 відповідає віковим нормам.

Згідно акту КП «Містосервіс» №200 від 19.09.2022 року, зі слів сусідів ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але не проживав з вересня 2021 року.

Згідно акту КП «Містосервіс» №200/1 від 19.09.2022 року, зі слів сусідів ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 проживає спільно зі своїми дітьми ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , що знаходилися повністю на її утриманні. Батько участі у вихованні не приймав.

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_4 від 18.10.2019р. №21/6625, зареєстрованої Відділом ведення реєстру територіальної громади м. Чернівці, за адресою: АДРЕСА_1 .

У відповідності до пояснення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 їх спільний з ОСОБА_6 батько проживав з сім`єю орієнтовано до вересня-жовтня 2021 року. До народження ОСОБА_6 та й після цього, між батьками виникали конфлікти, свідками чого були діти. Основною причиною конфліктів було зловживання батьком алкоголем, те що він довгий час не працював, не допомагав родині матеріально. З вересня-жовтня 2021 року ОСОБА_2 з родиною не проживав. У жовтні 2021 року батько приходив додому та вчиняв скандал, у зв`язку з чим приїздила поліція. З того часу ОСОБА_3 підтримувала зв`язок з батьком. Наскільки їй було відомо, ОСОБА_2 після початку війни покинув територію України та проживав за кордоном, наміру повертатись не має. З матір`ю та сином батько не спілкувався, не допомагав родині матеріально, не цікавився життям сина. З вересня 2022 року ОСОБА_3 розпочала навчання в БДМУ, за яке в І семестрі вносила кошти мати.

Просить також звернути увагу на неодноразові повідомлення до поліції з приводу протиправної поведінки Відповідача. Дане повідомлення зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» Чернівецьке районне Управління поліції ГУНП в Чернівецькій області за №30446.

Наступним повідомленням №30605 зафіксовано те, що 04.092021р. ОСОБА_2 пошкодив замки квартири, викрав особисті речі та з подвір`я забрав автомобіль «Мерседес Спрінтер» д.н.з. НОМЕР_1 та не повернув. Дане повідомлення зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» Чернівецьке районне Управління поліції ГУНП в Чернівецькій області за №30605.

Також було складено терміновий заборонний припис стосовно відповідача, який 14.10.2021р. вчинив домашнє насилля відносно позивачки.

Зазначає, що все це є доказом того, що Відповідач свідомо усувався від виконання своїх батьківських обов`язків. Протягом тривалого часу зі сторони Відповідача відсутнє піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, і його навчання, підготовку до самостійного життя. Він не забезпечував дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що надалі може негативно впливати на його фізичний розвиток, як складову частину виховання. Крім того, відповідач не підтримував спілкування з ОСОБА_6 не надавав йому доступу до культурних та інших духовних цінностей, що у своїй сукупності, відповідно до постанови Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі №203/3505/19 - є підставами для позбавлення одного з батьків батьківських прав.

З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини позивачка просить вирішити питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 . Також стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Ухвалою Шевченківського районного суду від 16.05.2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі із призначенням справи до підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 21.06.2023 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті.

Позивачка та його представник у судове засідання не з`явилися, спрямували на адресу суду заяву у якій просять судове засідання провести у їх відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце проведення судового засідання за останнім відомим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями ст.ст. 130,131 ЦПК України, про що у справі є належні докази, про причини відсутності не повідомив.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, а саме їх представник у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце проведення судового засідання.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Проте, згідно із ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України.

Відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд вважає, що можливо розглянути справу у відсутність відповідача, та зі згоди позивача в заочному порядку, що відповідатиме вимогам ст. 280 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 (а.с.12).

Згідно рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17.03.2022 року у справі №727/11770/21, у провадженні №2/727/246/22, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано(а.с.10).

Із довідки про склад осіб, місце реєстрації та проживання, виданої адміністратором РАЦС ДНАП Чернівецької міської ради Кость В.Ю., № 406341-2 від 22.09.2022 року встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13).

Відповідно до рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради №133/5 від 14.03.2023 року, врахувавши інтереси малолітньої дитини, було вирішено надати до суду висновок щодо позбавлення батьківських прав відповідача щодо його малолітнього сина ОСОБА_4 без зазначення позиції з окресленого питання. В той же час було встановлено, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, аліменти не сплачував, не піклувався про його фізичний та духовний розвиток, здоров`я та майбутнє(а.с.24-25).

Згідно відповіді на запит Дошкільного навчального закладу №5 «Мальва», ОСОБА_4 дійсно відвідує середню групу з 01.06.2022р. ОСОБА_6 приводила та забирала його матір, яка приймала активну участь у вихованні свого сина, цікавилась його успіхами та поведінкою, а також активно співпрацювала з батьківським комітетом. Працівники середньої групи відгукувались про ОСОБА_1 , як турботливу мати, яка намагалася забезпечити свого сина усім необхідним, завжди привітна та ніколи не шукала приводів для конфліктів з батьками та педагогами. Разом з тим, працівники середньої групи ніколи не бачили інших родичів ОСОБА_4 (а.с.26).

Згідно відповіді №01-10 від 14.10.2022р. Комунального закладу дошкільної освіти комбінованого типу №18 «Вишиваночка», вбачається, що малолітній ОСОБА_4 дійсно відвідував заклад з жовтня 2020р. по лютий 2022р. Вихованням та утриманням сина займалася виключно мати ОСОБА_1 (а.с.27).

Відповідно до відповіді ОКНП «Чернівецький обласний медичний діагностичний центр» від 08.11.2022р. №01-06/611 підтверджено, що малолітня дитина задекларована у лікаря педіатра ОСОБА_7 з 07.10.2021 року. На планові та позачергові огляди, з приводу захворювань, дитина приходила у супроводі матері. Мати дотримувалася плану лікування при захворюванні та виконувала всі рекомендації щодо профілактики та оздоровлення дитини(а.с.28).

Згідно інформації про результати психологічного обстеження ОСОБА_4 , вказано, що емоційний стан хлопчика у нормі, своєю сім`єю дитина вважає маму, сестричку, дідуся. На запитання про тата не відповідав. Картинки в тестах із зображенням чоловіків називав дідусем. Загалом, психоемоційний стан ОСОБА_4 відповідає віковим нормам(а.с.30).

Згідно акту КП «Містосервіс» №200 від 19.09.2022 року, зі слів сусідів ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але не проживав з вересня 2021 року(а.с.31).

Згідно акту КП «Містосервіс» №200/1 від 19.09.2022 року, зі слів сусідів ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 проживає спільно зі своїми дітьми ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , що знаходилися повністю на її утриманні. Батько участі у вихованні не приймав(а.с.32).

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_4 від 18.10.2019р. №21/6625, зареєстрованої Відділом ведення реєстру територіальної громади м. Чернівці, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.33).

У відповідності до пояснення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 їх спільний з ОСОБА_6 батько проживав з сім`єю орієнтовно до вересня-жовтня 2021 року. До народження ОСОБА_6 та й після цього, між батьками виникали конфлікти, свідками чого були діти. Основною причиною конфліктів було зловживання батьком алкоголем, те що він довгий час не працював, не допомагав родині матеріально. З вересня-жовтня 2021 року ОСОБА_2 з родиною не проживав. У жовтні 2021 року батько приходив додому та вчиняв скандал, у зв`язку з чим приїздила поліція. З того часу ОСОБА_3 підтримувала зв`язок з батьком. Наскільки їй було відомо, ОСОБА_2 після початку війни покинув територію України та проживав за кордоном, наміру повертатись немає. З матір`ю та сином батько не спілкувався, не допомагав родині матеріально, не цікавився життям сина. З вересня 2022 року ОСОБА_3 розпочала навчання в БДМУ, за яке в І семестрі вносила кошти мати(а.с.34).

Згідно з статтею 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Положеннями статті 48 та 51 Конституції України проголошено право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї та обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції).

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Виходячи зі змісту частини першої ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У відповідності до частини першої статті 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно частиною другою ст. 155 Сімейного кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ст. 164 СК України, виключними підставами позбавлення батьківських прав матері або батька є: не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засудженні за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини».

У рішенні по справі «Хант проти України» п. 54 зазначено, що суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden») і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Пунктом 15 Постанови передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дітей.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 фактично самоусунувся від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітнього сина ОСОБА_4 , не створює належні умови для його проживання, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, здоров`я та майбутнє. Таким чином, викладені обставини дають обґрунтовані підстави для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.19, 150, 155, 164, 165, 166, 182, 184 СК України, ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 247, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354, 430 ч.1 п.1 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернівецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення (в порядку ст. 284 ЦПК України) може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 - ти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя : Танасійчук Н.М.