Справа № 509/3159/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.

при секретарі Сірман Г.В.,

за участю: позивачки ОСОБА_1 ,

представника відповідача Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси, Вдовиченко Є.Є.,

представника відповідача Міністерства оборони України, Єрмакова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Овідіополь цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси,

Міністерства оборони України,

третя особа: Великодолинська Об`єднана територіальна громада Одеської області,

про

визнання права власності за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

29 червня 2021 року позивачка звернулась до суду із зазначеним вище позовом, в якому просила суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на житлове приміщення, загальною площею 35,6 кв.м., житловою площею 19,5 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та стягнути з відповідачів понесені судові витрати.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що рішення виконавчого комітету Овідіопольської районної ради народних депутатів Одеської області № 503 від 16.10.1986 р., готель, розташований на території бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в с. Іллічівка, житловою площею 400 кв.м., будівлю каналізовану з опаленням, з гарячим та холодним водозабезпеченням, кухнею загального користування було зареєстровано як гуртожиток № 1 для робітників та службовців військової частини № НОМЕР_1 .

Рішенням виконавчого комітету Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області №83 від 30.05.2003 року оздоровчому комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » присвоєно адресу: АДРЕСА_2 .

В 1987 році ОСОБА_1 як працюючій в пансіонаті сімейного відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_2 », було надано у користування кімнату № НОМЕР_2 , житлове приміщення № 16.

30 квітня 1987 року ОСОБА_1 зареєструвалася за вказаною вище адресою, що підтверджується відміткою у її паспорті та довідкою Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області.

27 січня 1992 року їй було видано посвідчення № 2 на право зайняття у гуртожитку жилої площі, а саме вказаного вище житлового приміщення № 16.

З моменту заселення у зазначене приміщення і до теперішнього часу ОСОБА_1 відкрито та безперервно користується вказаним житловим приміщенням, підтримує його в належному стані, що підтверджується актом депутата Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області від 26.06.2018 р.

Також вона сплачує комунальні платежі (квартплату), що підтверджується актом звіряння.

Крім того складено акт про проживання в зазначеній квартиру.

Згідно рішення виконавчого комітету Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 16 від 30.01.2009 р. об`єктам оздоровчому комплексу « Ювілейний » присвоєно адресу: Набережна, 6-А .

Згідно технічного паспорта, виданого на ім`я ОСОБА_1 зазначене житлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , складається із загальної площа 35,6 кв.м. кв.м., житлова площа 19,5 кв.м.

У 2016 та 2018 роках ОСОБА_1 зверталась із письмовою заявою до філії «Одеське управління військової торгівлі» з питань здійснення приватизації кімнати № 16 будівлі гуртожитку і їй було повідомлено, що філія не наділена повноваженнями щодо здійснення приватизації державного майна та надання для цього відповідних документів.

Відповідно до розпорядження Овідіопольської районної державної адміністрації від 11.07.2003 р. № 459 за Державним підприємством Міністерства оборони України визнано право власності на будівлі та споруди «Оздоровчого комплексу «Ювілейний», що знаходяться у АДРЕСА_2 .

Відповідно до додатку до зазначеного вище розпорядження Овідіопольської РДА від 11.07.2003 р. № 459, визначено перелік будівель та споруд оздоровчого комплексу «Ювілейний», на які визнаються право власності за Державним підприємством Міністерства оборони України:

1) літ. «А» - Адмінбудинок.

2) літ. «Б» - Лікувально-оздоровчий корпус.

3) літ. «В» - Будинок госпприміщень.

4) літ. «Д» - Склад ПММ.

5) літ. «Є» - Котельна.

6) літ. «Ж» - Туалет.

7) літ. «З» - Будинок для відпочинку.

8) літ. «І» - Будинок для відпочинку.

9) літ. «К» - Будинок для відпочинку.

10) літ. «Л» - Будинок для відпочинку.

11) літ. «М» - Будинок для відпочинку.

12) літ. «Н» - Будинок для відпочинку.

13) літ. «О» - Будинок для відпочинку.

14) літ. «П» - Будинок для відпочинку.

15) літ. «Р» - Будинок для відпочинку.

16) літ. «С» - Будинок для відпочинку.

17) літ. «Т» - Будинок для відпочинку.

18) літ. «У» - Будинок для відпочинку.

19) літ. «Ф» - Електрощитові.

20) літ. «X» - Котедж для відпочинку.

21) літ. «Ч» - Прохідна.

22) літ. «Ш» - Баня.

23) літ. «Щ» - Туалет.

24) літ. «Е» - Умивальник.

25) літ. «Ю» - Кафе.

26) літ. «Я» - Медпункт.

27) літ. «БІ» - Ангар.

28) літ. «ВІ» - Будинок для відпочинку.

29) літ. «ТІ» - Будинок для відпочинку.

30) літ. «ДІ» - Будинок для відпочинку.

31) літ. «ЄІ» - Будинок для відпочинку.

32) літ. «ЖІ» - Будинок для відпочинку.

33) літ. «ЗІ» - Будинок для відпочинку.

34) літ. «II» - Будинок для відпочинку.

35) літ. «КІ» - Будинок для відпочинку.

36) літ. «ЛІ» - Ангар для човнів.

37) № 1 спорудження.

На підставі вказаного розпорядження, 14.07.2003 р. Молодіжненською сільською радою видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно «Оздоровчого комплексу «Ювілейний» (37 вищевказаних будівель та споруд), згідно якого право власності на нежитлові будівлі та споруди «Оздоровчого комплексу «Ювілейний» визнано за державним підприємством Міністерства оборони України.

І як слідує із вищевказаного, гуртожиток, у якому знаходиться займане ОСОБА_1 житлове приміщення, не увійшов у власність Державного підприємства Міністерства оборони України.

Згідно наказу Міністра оборони України від 05.04.2007 р. № 125 «Про реорганізацію державного підприємства Міністерства оборони України «Управління торгівлі Південного оперативного командування», відбулась реорганізація ДП МОУ «Управління торгівлі Південного оперативного командування» шляхом приєднання до Концерну Військторгсервіс» та визнання його правонаступником усіх майнових прав та обов`язків державного підприємства.

Рішенням Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 424V від 17.08.2004 р., було надано право власності Фонду Державного Майна України, регіонального відділення по Одеській області на частину майна, що складає 73/5000 Оздоровчого комплексу «Ювілейний» за адресою: АДРЕСА_2 .

09.09.2004 р. Молодіжненською сільською радою Овідіопольського району, Фонду Державного Майна України, регіонального відділення по Одеській області було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме на 73/5000 частки нежитлових будівель та споруд «Оздоровчого комплексу «Ювілейний» за адресою: АДРЕСА_2 .

21.09.2004 р. Овідіопольським районним бюро технічної інвентаризації було здійснено реєстрацію права власності Фонду Державного Майна України, регіонального відділення по Одеській області на 73/5000 частки нежитлових будівель та споруд «Оздоровчого комплексу «Ювілейний» за адресою: АДРЕСА_2 .

25.03.2005 р. регіональне відділення Фонду Державного Майна України по Одеській області продало Товариству з обмеженою відповідальністю «Саймон» 73/5000 частини нежитлових будівель та споруд «Оздоровчого комплексу «Ювілейний» за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу державного майна об`єкта соціальної сфери шляхом продажу на аукціоні, який посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Рєкою Л.А. і зареєстрований в реєстрі за № 520.

Згідно цього договору у власність ТОВ «Саймон» перейшли наступні споруди:

1 ) літ. «Ш» - Баня.

2) літ. «Е» - Умивальник.

3) літ. «Ю» - Кафе.

4) літ. «Я» - Медпункт.

5) літ. «ВІ» - Будинок для відпочинку.

6) літ. «КІ» - Будинок для відпочинку.

7) літ. «II» - Будинок для відпочинку.

8) літ. «ЗІ» - Будинок для відпочинку.

9) літ. «ЖІ» - Будинок для відпочинку.

10) літ. «ЄІ» - Будинок для відпочинку.

11) літ. «ДІ» - Будинок для відпочинку.

12) літ. «ГІ» - Будинок для відпочинку.

13) № 1 спорудження.

14) № 1 спорудження.

15) № 1 спорудження.

16) літ. «Щ» - Туалет.

17) літ. «В» - Будинок госпприміщень.

У зв`язку з наведеним позивачка вимушена була звернутися до суду із вищезазначеним позовом.

Позивачка в судове засідання з`явилась, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

Представники відповідачів Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси, та Міністерства оборони України, в судове засідання з`явились, проти задоволення позовних вимог заперечували, просили суд в задоволенні вимог відмовити, посилаючись на відзиви, які були ними подані, а також на те, що позивачка завжди знала, що спірне нерухоме майно належить іншій особі- державі в особі Міністерства оборони України, а тому право набуття нерухомого майна з боку позивача не може бути добросовісним.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав суду пояснення, в яких просив суд прийняти обгрунтоване рішення у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а при їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Просив суд розглянути справи без участі представника.

Дослідивши письмові докази по справі, заслухавши сторони, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права.

Судом встановлено, що в 1987 році ОСОБА_1 як працюючій в пансіонаті сімейного відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_2 », було надано у користування кімнату № НОМЕР_2 , житлове приміщення № НОМЕР_2 .

Рішення виконавчого комітету Овідіопольської районної ради народних депутатів Одеської області № 503 від 16.10.1986 р., готель, розташований на території бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в с. Іллічівка, житловою площею 400 кв.м., будівлю каналізовану з опаленням, з гарячим та холодним водозабезпеченням, кухнею загального користування було зареєстровано як гуртожиток № 1 для робітників та службовців військової частини № НОМЕР_1 .

Рішенням виконавчого комітету Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області №83 від 30.05.2003 року оздоровчому комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » присвоєно адресу: АДРЕСА_2 .

30 квітня 1987 року ОСОБА_1 зареєструвалася за вказаною вище адресою, що підтверджується відміткою у її паспорті та довідкою Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області.

27 січня 1992 року їй було видано посвідчення № 2 на право зайняття у гуртожитку жилої площі, а саме вказаного вище житлового приміщення № 16.

Згідно рішення виконавчого комітету Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 16 від 30.01.2009 р. об`єктам оздоровчому комплексу «Ювілейний» присвоєно адресу: Набережна, 6-А .

Згідно технічного паспорта, виданого на ім`я ОСОБА_1 зазначене житлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , складається із загальної площа 35,6 кв.м. кв.м., житлова площа 19,5 кв.м.

У 2016 та 2018 роках ОСОБА_1 зверталась із письмовою заявою до філії «Одеське управління військової торгівлі» з питань здійснення приватизації кімнати № 16 будівлі гуртожитку і їй було повідомлено, що філія не наділена повноваженнями щодо здійснення приватизації державного майна та надання для цього відповідних документів.

Відповідно до розпорядження Овідіопольської районної державної адміністрації від 11.07.2003 р. № 459 за Державним підприємством Міністерства оборони України визнано право власності на будівлі та споруди «Оздоровчого комплексу «Ювілейний», що знаходяться у АДРЕСА_2 .

Відповідно до додатку до зазначеного вище розпорядження Овідіопольської РДА від 11.07.2003 р. № 459, визначено перелік будівель та споруд оздоровчого комплексу «Ювілейний», на які визнаються право власності за Державним підприємством Міністерства оборони України.

Гуртожиток, у якому знаходиться займане ОСОБА_1 житлове приміщення, не увійшов у власність Державного підприємства Міністерства оборони України.

Згідно наказу Міністра оборони України від 05.04.2007 р. № 125 «Про реорганізацію державного підприємства Міністерства оборони України «Управління торгівлі Південного оперативного командування», відбулась реорганізація ДП МОУ «Управління торгівлі Південного оперативного командування» шляхом приєднання до Концерну Військторгсервіс» та визнання його правонаступником усіх майнових прав та обов`язків державного підприємства.

Рішенням Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 424V від 17.08.2004 р., було надано право власності Фонду Державного Майна України, регіонального відділення по Одеській області на частину майна, що складає 73/5000 Оздоровчого комплексу «Ювілейний» за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Міністерство оборони України, вважає, що у Позивача відсутні правові підстави для набуття права власності на державне нерухоме майно в порядку визначеному ст. 344 ЦК України.

Так, Верховний Суд України у постанові від 27.09.2018року, по справі № 571/1099/16-ц, зауважив, що при зверненні до суду з вимогами про визнання за набувальною давністю права власності на нерухоме майно, позивачем має бути доведено факт існування такого нерухомого майна, відкритість та безперервність, володіння ним без правової підстави; добросовісність заволодіння майном, факт володіння спірним майном протягом строку, який складає не менше 10 років.

Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, прийшов до висновку, що виходячи зі змісту ст. 344 ЦК, обставинами, які мають значення для справи, і які повинен довести позивач, є такі:

1) майно може бути об`єктом набувальної давності;

2) добросовісність володіння;

3) відкритість володіння;

4) давність володіння та його безперервність;

5) відсутність інших осіб, які претендують на це майно;

6) відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності.

Також, Верховний Суд України в Постанові від 06.09.2018року, по справі № 205/1178/16-ц, прийшов до висновку, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків.

У Постанові від 19.09.2018р., по справі № 296/6949/17 Верховний Суд звернув увагу, що позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.

Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. Цей висновок Верховний Суд зробив у Постанові від 27.09.2018року, по справі № 571/1099/16-ц та Постанові від 31.10.1018року, по справі № 683/2047/16-ц.

Апеляційний суд Сумської області в Постанові від 30.10.2018року, по справі № 591/5490/17, відмовляючи в задоволенні апеляційної скарги, обґрунтовував своє рішення тим, що: «Враховуючи, що позивач, користуючись частиною квартири, яка не є його власністю, був обізнаний про попереднього власника, тому володіння ним цією частиною квартири не можна вважати добросовісним. Та обставина, що позивач проживає в квартирі, здійснює ремонти та оплачує комунальні послуги, не породжує права позивача на набуття права власності за набувальною давністю.».

Як встановлено судом, позивачка саме недобросовісно заволоділа нерухомим майном - кімнатою в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 , адже завжди знала хто є власником даного майна.

Так, в позові позивачка сама вказує, що спірне нерухоме майно, згідно рішення виконавчого комітету Овідіопольської районної ради народних депутатів Одеської області №503 від 16.10.1986 р., готель, розташований на території бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в районі с. Іллічівка було зареєстровано як гуртожиток №1 для робітників та службовців військової частини № НОМЕР_1 , яка відноситься до підпорядкування Міністерства оборони України.

Більше того, 06.04.2016 року листом зареєстрованим за №167/2, Позивачка звернулася до начальника філії «Одеське управління військової торгівлі» на балансі якої на даний час перебуває гуртожиток за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 з заявою про оформлення в приватну власність квартири, яку Позивач займає в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_4 , в порядку визначеному Законами України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків».

Відповіддю на звернення Позивача, від 13.04.2016 року №364/1-6 філія «Одеське управління військової торгівлі», повідомила Позивачку про відсутність підстав для проведення приватизації кімнати в гуртожитку. Зокрема, повідомила Позивачку про те, що нерухоме майно - за адресою: АДРЕСА_2 , належить державі в особі Міністерства оборони України та на праві господарського відання Концерну «Військторгсервіс».

Крім того, філія вказала, що згідно ч. 3 ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» від 04.09.2008 року, зазначено, що сфера дії цього Закону поширюється на гуртожитки, які є об`єктами права державної та комунальної власності, крім гуртожитків, що перебувають у господарському віданні чи в оперативному управлінні військових частин, закладів, установ та організацій національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

Отже, вищенаведене підтверджує факт того, що Позивачка завжди знала, що спірне нерухоме майно належить іншій особі - державі в особі Міністерства оборони України, а тому право набуття нерухомим майном з боку Позивача не може бути добросовісним.

Про відсутність підстав для задоволення позовних вимог свідчать і інші обставини.

Так, Верховним Судом в постанові від 19 вересня 2018 року по справі № 296/6949/17 висловлена правова позиція, що за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого, його власнику було відмовлено.

Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником. Тобто, виключено набуття права власності на майно, яке знаходиться у володінні власника і ніколи не вибувало з його володіння. Вказана позиція, висловлена Верховним судом в постанові № 175/4741/16 від 29 березня 2018 року, та Постанові, від 06.09.2018р., по справі № 205/1178/16-ц.

Факт належності спірного нерухомого майна - за адресою: АДРЕСА_2 , іншому власнику - державі в особі Міністерства оборони України, а також доведеність факту не вибуття вказаного майна з власності Міністерства оборони України доводиться і самою Позивачкою в документах, які вона долучила до матеріалів справи.

Зокрема, рішенням виконавчого комітету Овідіопольської районної ради народних депутатів Одеської області від 16.10.1986 р. №503 про реєстрацію гуртожитку розміщеного на базі відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в районі с. Іллічівка за військовою частиною в/ч НОМЕР_1 та Рішенням №83 від 30.05.2003 року Виконкому Молодіженської сільської ради «Про присвоєння поштової адреси території на якій знаходяться оздоровчий комплекс «Ювілейний» відповідально до якого було присвоєно поштову адресу на якій знаходиться оздоровчий комплекс «Ювілейний» Міністерства оборони України.

Крім того, встановлено, що ухвалою Господарського суду м. Києва від 21 березня 2017 року по справі № 910/23971/16 було відкрито провадження у справі про банкрутство Концерну «Військторгсервіс».

Ухвалою від 17 квітня 2018 року по справі № 910/23971/16 Господарський суд м. Києва затвердив Мирову угоду у справі про банкрутство Концерну "Військторгсервіс".

П. 4.1.7. умов Мирової угоди визначено, що Боржнику - Концерну «Війсьторгсервіс» забороняється відчуження чи передача в будь-який інший спосіб нерухомого майна, що закріплене за ним на праві господарського відання до моменту погашення Боржником боргів зазначених у цій Мировій угоді (Додаток №3), з відповідним внесенням запису про це до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Ухвала Господарського суду м. Києва від 17.04.2018 року у справі №9011/23971/16, якою затверджено Мирову угоду у справі про банкрутство Концерну набрала законної сили і підлягає обов`язковому виконанню.

Відповідно до ст. 14 Конституції України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Аналогічна позиція викладена і в ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», якою визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Окрім того, дана Мирова угода, яка була затверджена Ухвалою Господарського суду м. Києва 17.04.2018 року у справі №910/23971/16 про банкрутство Концерну була «Схвалена» Комітетом кредиторів Концерну «Військторгсервіс» в особі Л.Гончарової та «Погоджена» (органом управління майном) Міністерством оборони України в особі Міністра оборони України С.Т. Полторака.

Відповідно, на даний час існує пряма заборона у вигляді судового рішення у справі №910/23971/16, яка забороняє відчуження державного нерухомого майна, яке належить Міністерству оборони України та перебуває в господарському віданні Концерну «Військторгсервіс».

Таким чином, визнання права власності за набувальною давністю на державне нерухоме майно Міністерства оборони України та Концерну «Військторгсервіс» за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Молодіжне, вул. Набережна, буд. 6, призведе до фактичного відчуження державного майна, що в свою чергу призведе до порушення Концерном «Військторгсервіс» умов Мирової угоди затвердженої ухвалою Господарського суду м. Києва від 17.04.2018 року по справі №910/23971/16, що стане наслідком порушення справи про банкрутство.

З огляду на викладене, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог позивачки про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю за адресою: АДРЕСА_3 , слід відмовити.

Керуючись ст.ст.12, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси, Міністерства оборони України, третя особа: Великодолинська Об`єднана територіальна громада Одеської області, про визнання права власності за набувальною давністю відмовити.

Рішення може бути оскаржено в Одеський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Овідіопольський районний суд Одеської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або після розгляду справи апеляційним судом і прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення складено 21.08.2023 року.

Суддя А.І.Бочаров