справа № 208/909/23
№ провадження 2/208/563/23
РІШЕННЯ

Іменем України

24 квітня 2023 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді - Івченко Т.П.,

за участю:секретар судового засідання Паталахи І.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Кам`янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про стягнення аліментів на утримання дружини», суд

встановив:

1.Позиція позивача.

03 лютого 2023 року до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов позов, за яким позивач ОСОБА_1 , просить:

-стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на її, ОСОБА_1 , користь аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що з 12 жовтня 2019 року по цей час перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач проживає разом з дитиною, а відповідач мешкає окремо. Після народження дитини відповідач протягом місяця добровільно надавав позивачу матеріальну допомогу на її утримання та утримання дитини, а з середини квітня 2022 року Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області був визнаний судовий наказ, згідно з яким з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання сина у розмірі частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно до повноліття дитини, який знаходиться на примусовому виконанні в виконавчій службі. Але не лише малолітня дитина, а й сама позивач потребує матеріальної допомоги від чоловіка. Під час їх спільного життя ОСОБА_1 не працювала, займалась домашнім господарством. Після народження сина присвячувала свій час догляду за дитиною, до досягнення дитиною трирічного віку позивач потребуватиме матеріальної допомоги від ОСОБА_2 , який мешкає окремо та не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання позивача.

У відповіді на відзив позивач зазначила, що 15.03.2023 року на поштовому відправленні отримала копію відзиву відповідача. Доводи відповідача зводяться до того, що позивач не надала жодного доказу того, що проживає окремо від відповідача і що дитина проживає лише разом з матір`ю. Також відповідач у відзиві зазначає, що на сьогоднішній день, весь його дохід складається із заробітної плати, повністю витрачається на відповідачем на найнеобхідніші щоденні потреби, а тому він згоден виплачувати аліменти на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/10 частини свого заробітку. Позивач не погоджується з такими доводами відповідача та зазначає, що вона разом з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за місцем її реєстрації в житловому будинку, що належить на праві власності матері позивачки ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 . Ця обставина підтверджується копією довідки відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб від 08.11.2019 року; довідкою формування та ведення реєстру територіальної громади міста КМР №24/168 від 16.01.2023 року про склад задекларованих/зареєстрованих осіб у житловому будинку(частині будинку) приватного житлового фонду; актами голови квартального комітету № 7 «про підтвердження факту проживання (не проживання) особи/осіб» №31/7/2 від 15.05.2022 року; № 44/7/2 від 24.01.2023 року, з яких вбачається, що позивач зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , і разом зі мною проживає без реєстрації малолітній ОСОБА_5 . Зазначені документи не містять інформації про те, що разом з позивачем і дитиною зареєстрований або фактично проживає без реєстрації відповідач.

Відповідач у відзиві зазначив адресу своєї реєстрації: АДРЕСА_2 , та вказав місце фактичного проживання: АДРЕСА_3 . Із доданої ним до відзиву копії постанови державного виконавця Дніпровського відділу ДВС від 21.09.2022 року про відкриття виконавчого провадження (ВП №69904808) вбачається, що адресою стягувача ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 ; боржника ОСОБА_2 АДРЕСА_3 .

Також позивач вказує, що відповідач визнав право на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, оспорюючи лише розмір щомісячних аліментів. Позивач не погоджується з запропонованим відповідачем розміром аліментів на її утримання, визначеним ним у розмір 1/10 частки його заробітку. ОСОБА_2 здоровий, працездатний, не має інших утриманців, крім позивача та їх спільного сина, працює на посаді начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті. За його власним визнанням, викладеним у відзиві, в середньому він отримує 35000 гривень, з яких сплачує аліменти на сина у розмір 8500 гривень. Позивач звертає увагу, що витрати на паркування автомобіля і пальне на загальну суму 12000 гривень ОСОБА_2 включив до своїх найнеобхідніших щоденних потреб, а обов`язок приймати участь у тимчасовому утриманні дружини, що з поважних причин не має засобів до існування, визначає за остаточним принципом. Позивач вважає, що такі пріоритети є аморальними, такими, що не можуть бути прийняті до уваги судом. Позивач просить задовольнити її позовні вимоги повністю.

2. Позиція відповідачів.

У відзиві на позовну заяву, відповідач зазначив, що дійсно 12.10.2019 року між ним та ОСОБА_1 укладено шлюб. Під час шлюбу в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська, на ОСОБА_2 було покладено обов`язок сплачувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , у розмір частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Середня щомісячна сума аліментів складає 8500 гривень, про що свідчить розрахункова відомість, видана ОСОБА_2 за лютий 2023 року. Стосовно сплати аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно частково заперечує. Пояснює, що його дохід це лише заробітна плата, яку він не приховує та сплачує всі податки державі, на сьогоднішній день становить 35000 гривень на руки. В лютому місяці 2023 року на руки було отримано 25438,00 гривень, аліментів у лютому 2023 року було утримано 8479,34 гривні. Дохід відповідача повністю витрачається на найнеобхідніші щоденні потреби, враховуючи комунальні платежі, оплату житла, купівлю найнеобхіднішого одягу, продуктів, медикаментів, оплату за проїзд до місця роботи. А саме:

-комунальні платежі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок;

-купівлю найнеобхіднішого одягу 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок;

-продукти харчування 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок;

-медикаменти 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок;

-плата за паркувальне місце 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок;

-оплата проїзду до місця роботи 11000 (одинадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Оплата за проїзд до місця проживання складає 11000,00 гривень, це пов`язано з тим, що відповідач працює у м. Дніпро, за адресою: АДРЕСА_4 , а мешкає за адресою: АДРЕСА_3 . Відстань від дому до роботи та від роботи до дому складає 100 км., витрати палива 10 літрів дизельного палива на 100 км., вартість дизпалива в середньому 50 грн. за 1 літр, на день витрати на проїзд 500 грн., в середньому 22 робочих дні на місяць, що дорівнює 11000,00 гривень. Без авто виконання службових обов`язків не представляється можливим.

Відповідач просить стягувати з нього аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/10 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

3. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи.

03 лютого 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом про стягнення аліментів на утримання дружини (а.с.1-3).

03 лютого 2023 року протоколом автоматизованого судової справи цивільну справу передали до провадження судді Івченко Т.П. (а.с.14).

Ухвалою від 03 лютого 2023 року відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін) (а.с.15).

22 лютого 2023 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву, згідно до змісту якої просить перенести слухання справи (а.с. 19).

17 лютого 2023 року позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву, у якій просить справу розглядати за її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити (а.с. 20).

13 березня 2023 року канцелярією суду зареєстровано відзив на позовну заяву, поданий відповідачем ОСОБА_2 (а.с. 29-32).

23 березня 2023 року позивач ОСОБА_1 подала до суду відповідь на відзив (а.с. 43-46).

24 квітня 2023 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву, згідно до якої зазначає, що частково визнає позовні вимоги та просить врахувати відзив при прийнятті рішення, просить розглядати справу за своєю відсутністю та винести рішення (а.с. 47).

24 квітня 2023 року позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву, згідно до якої зазначає, що підтримує позовні вимоги, просить розглядати справу за своєю відсутностю (а.с. 48).

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України.

4. Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12 жовтня 2019 року уклали шлюб, який зареєстровано Дніпровським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 517, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.5).

ІНФОРМАЦІЯ_5 у позивача та відповідача по справі народився спільний син ОСОБА_3 , про що складено актовий запис № 109, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с.4).

Спільний малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом № 31/7/2 від 15 травня 2022 року про підтвердження факту проживання особи та актом № 44/7/2 від 24 січня 2023 року (а.с.7,8).

Судом встановлено, що 21 вересня 2022 року головним державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Курило Володимиром Володимировичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з приводу примусового виконання судового наказу № 208/2326/22 від 23.05.2022 року щодо стягнення аліментів у розмірі частини усіх видів доходу на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де боржник ОСОБА_2 , а стягував ОСОБА_1 (а.с.34).

5. Мотиви, з яких виходить суд при вирішенні спору та застосовані норми права.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна дотримуватись норм процесуального законодавства.

Частиною першою статті 6 Конвенції, яка з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Крім того, відповідно до вимог статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Згідно статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному із подружжя, як правило у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно (ст. 77 СК України).

Згідно статті 80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву та через канцелярію суду 24 квітня 2023 року подано заяву про часткове визнання позовних вимог (а.с. 29-32, 47).

Враховуючи позицію обох сторін, визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач визнав позовні вимоги частково, крім того, є особою працездатного віку, обставин та доказів неможливості надання ним матеріальної допомоги позивачу, суду не надано, тому виходячи з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби дружини та можливості відповідача, суд задовольняє позовні вимоги частково, присуджує аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини всіх доходів відповідача, що буде відповідати інтересам обох сторін.

Відповідно до положень статті 191 та статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Датою подачі позову є 03 лютого 2023 року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

6. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача. Суд вважає за необхідне:

- стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 - в дохід держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Керуючись вимогами ст.ст. 10, 76, 141, 259, 260, 263-265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про стягнення аліментів на утримання дружини» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ,

аліменти на її утримання, у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 03 лютого 2023 року і по 15 березня 2025 рік, включно.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 - в дохід держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Згідно із п. 1) ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду, в частині вимог про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua.

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Івченко Т. П.