Справа № 944/1714/22
Провадження №2/944/333/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

01.05.2023 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді - Колтуна Ю.М.

з участю секретаря судового засідання Романик Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, у місті Яворові, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона є власницею житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . В належному їй житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 з 31 січня 2011 року зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 являється колишнім чоловіком її доньки ОСОБА_3 , і відповідно її колишнім зятем. 07 червня 2020 року ОСОБА_2 , покинув місце своєї реєстрації та проживання, забрав всі свої речі, переїхав проживати в інше місце та майбутнє місце свого проживання їй не повідомив. Так як відповідач не проживає за місце реєстрації з червня 2020 року, то це створює їй незручності у користування житловим приміщенням.Оскільки відповідач ОСОБА_2 вибув на постійне місце проживання до іншого населеного пункту в 2020 році, не являється членом її сім`ї, проживає за іншою адресою, не вносить плати за користування будинком і комунальними послугами, не несе інших витрат по утриманню будинку, спільне проживання з відповідачем є неможливим, просить визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право на користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 13.06.2022 відкрито загальне позовне провадження і призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 29.09.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду письмову заяву у якій заявлені позовні вимоги підтримує, просить такі задовольнити, розгляд справи проводити у її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, шляхом розміщення «Оголошення про виклик» на офіційному сайті суду. Від нього не надходило на адресу суду жодних клопотань про відкладення судового засідання та відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки 20.04.2023 року у судове засідання не з`явилися всі учасники справи, датою ухвалення рішення, у відповідності до ч.5 ст.269 ЦПК України, є дата складення повного судового рішення.

Ухвалою суду від 20.04.2023 року вирішено проводити заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого житла. В статті 1 Протоколу першого Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право власності власника на майно.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 .

Відповідно до відомостей, внесених в Будинкову книгу, ОСОБА_2 прописаний за вказаною адресою 31 січня 2011 року.

Згідно Виписки з погосподарської книги, виданої в.о. сільського голови В.І.Фітель 23.09.2019, проживають та зареєстровані в даному домоволодінні такі особи: ОСОБА_1 голова домогосподарства, ОСОБА_3 - дочка, ОСОБА_2 - зять.

Згідно Акту №20 встановлення місця проживання від 08.09.2021, Акту №50 встановлення місця проживання від 08.12.2021, Акту №9 про встановлення місця проживання від 08.03.2022, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований, але зі слів сусідів не проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

В ч.1 ст.316 ЦК України вказано, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України вказано, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.2 ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою..

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає у будинку та не користується ним з червня 2020 року, тобто більше шести місяців, між ним та позивачем не укладались жодні угоди щодо користування житлом, суд дійшов висновку, що позов про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом підлягає до задоволення.

Згідно з ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 992 грн 40 коп.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 7, 128, 141, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , втратившим право на користування будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повне рішення виготовлене і підписане 01 травня 2023 року.

Суддя Ю.М. Колтун