Справа № 496/828/16-ц
Провадження № 4-с/496/5/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пендюри Л.О.

за участю секретаря Дягилева В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на дії державного виконавця Біляївського відділу ДВС в Одеському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Гончарука Сергія Вікторовича,

ВСТАНОВИВ:

Представник АТ «УкрСиббанк» Рогожіна І.Б. звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Біляївського відділу ДВС в Одеському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Гончарука Сергія Вікторовича, в якій просить визнати неправомірними його дії в частині повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувача без прийняття до виконання та зобов`язати останнього прийняти до виконання виконавчий лист № 496/828/16-ц, виданий Біляївським районним судом Одеської області 27.01.2017 року про звернення стягнення на майно померлої ОСОБА_1 з боржника ОСОБА_2 , посилаючись на те, що при неодноразовому зверненні банком до Державної виконавчої служби з заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 496/828/16-ц, виданого 27.01.2017 року Біляївським районним судом Одеської області заяви повертались стягувачу через подання не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій просив скаргу задовольнити та розгляд скарги проводити у його відсутність.

Державний виконавець Біляївського відділу ДВС в Одеському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Гончарук С.В., боржник ОСОБА_2 до судового засідання не з`явились, хоча повідомлялись про місце і час розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 08.06.2016 року за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернено стягнення на майно померлої ОСОБА_1 , спадкоємцями якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» у розмірі заборгованості по договору про надання споживчого кредиту № 3616-08 від 23.11.2005 року у сумі 2999, 10 дол США, що за курсом НБУ станом на 02.03.2016 року становить 81231,31 грн, стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судові витрати у розмірі 1378 грн (а.с.79-82).

27.01.2017 року Біляївським районним судом Одеської області видано виконавчі листи про звернення стягнення на майно померлої ОСОБА_1 спадкоємцями якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» у розмірі заборгованості за кредитним договором № 0 від 23.11.2005 року у сумі 2999,10 дол. США, стягнути в рівних частинах судові витрати у розмірі 1378,00 грн.

Станом на подачу скарги вказане рішення є не виконаним.

АТ «УКРСИББАНК» неодноразово звертався до Держаної виконавчої служби з заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №496/828/16-ц виданого 27.01.2017 Біляївським районним судом, про звернення стягнення на майно померлої ОСОБА_1 , спадкоємцями якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь AT «УКРСИББАНК» у розмірі заборгованості за кредитним договором № 0 від 23.11.2005 у сумі 2 999,10 дол. США (дві тисячі дев`ятсот дев`яносто дев`ять дол. США десять центів грн, стягнути в рівних частинах судові витрати у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн, боржник ОСОБА_2 .

19.10.2021 року Банк звернувся до Першого Київського відділу ДВС у м. Одесі з заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №496/828/16-ц, виданого 27.01.2017 року, боржник ОСОБА_2 , виходячи з місця реєстрації боржника: АДРЕСА_1 (а.с. 113).

01.12.2021 року Банк отримав повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 27.10.2021 №56818, у зв`язку зі спрямуванням не за місцем дислокації, оскільки майно, на яке необхідно звернути стягнення знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.114).

09.12.2021 року Банк звернувся з заявою про відкриття виконавчого провадження до Біляївського міськрайонного відділу ДВС з виконання виконавчого листа №496/828/16-ц виданого 27.01.2017 року, боржник ОСОБА_2 , виходячи з місцезнаходження майна за адресою: АДРЕСА_2 , що знаходиться у підвідомчості Біляївського відділу ДВС (а.с.115).

22.04.2022 року Банком було отримано повідомлення про повернення виконавчого документа стягувану без прийняття до виконання Біляївським міськрайонним відділом ДВС. у зв`язку з поданням не за місцем виконання та не за підвідомчістю, у зв`язку з тим, що боржник зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.116,117).

09.08.2022 року Банк знову звернувся з заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №496/828/16-ц, виданого 27.01.2017 Біляївським районним судом до Першого Київського відділу ДВС у м. Одесі, про звернення стягнення на спадкове майно, боржник ОСОБА_2 (а.с. 118).

19.09.2022 року Банком було отримано від Першого Київського відділу ДВС повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання від 19.08.2022 року, у зв`язку з місцезнаходженням майна, на яке необхідно звернути стягнення, за адресою: АДРЕСА_2 , що за дислокацією не належить до Першого Київського відділу ДВС у м. Одесі(а.с.119).

04.11.2022 року Банк знов звернувся з заявою про відкриття виконавчого провадження до Біляївського відділу ДВС про звернення стягнення на майно померлої ОСОБА_1 , боржник ОСОБА_2 (а.с.120).

Натомість, 20.02.2023 року Банк отримав повідомлення за вхідним №2001 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від Біляївського відділу ДВС. В листі зазначено підставу неприйняття виконавчого листа №496/828/16-ц до виконання - поданням не за місцем виконання або не за підвідомчістю (а.с.121-122,123).

Оскільки право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території на яку поширюються їх функції належать стягувачу та той факт, що постійні відмови у відкритті виконавчого провадження порушують право банка, як стягувача та призводять до неможливості виконання рішення, що набрало законної сили в примусовому порядку, у зв`язку з чим представник звернулась до суду з вказаною скаргою.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Законом України «Про виконавче провадження» регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Верховний Суд у постанові від 15.01.2020 у справі № 910/7221/17 зазначив, що в силу приписів вищевказаної статті Закону виконавець повинен вчиняти виконавчі дії з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», а також відповідно до інших законів, які є обов`язковими при вчиненні ним тих чи інших виконавчих дій, що є гарантією належного виконання виконавцем своїх обов`язків і недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження. Отже, виконавець повинен діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України. В цьому реалізується «правомірна поведінка» виконавця.

Положеннями статті 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Пунктом 9 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що однією із засад виконавчого провадження є забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до частини 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішенням іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням рішення здійснює суд.

Згідно з п. 7 ч. 3 ст. 2 ЦПК України обов`язковість судового рішення є одним з основних засад (принципів) цивільного судочинства.

Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною та гарантує право кожного на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку. Це право було б ілюзорним, коли остаточне судове рішення, яке набрало законної сили, не виконувалось на шкоду одній із сторін.

В силу приписів ч. 3 ст. 431 ЦПК України виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Отже, вищевказаними положеннями чинного законодавства чітко регламентовано, що виконавчий лист виданий Біляївським районним судом 27.01.2017 року є виконавчим документом і підлягає виконанню в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Згідно з ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо, зокрема, виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, , № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Жодних підстав, які в силу приписів ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» надавали б право повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання державним виконавцем в оскаржуваному повідомленні зазначено не було.

Повідомлення про повернення виконавчого документу - виконавчого листа № 496/828/16-ц від 27.01.2017 року, стягувачу без прийняття до виконання від 15.11.2022 року містить лише цитування державним виконавцем положень п.10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», проте в ньому взагалі не зазначено яким самим вимогам, які ставляться до виконавчого документу, не відповідає виконавчий лист № 496/828/16-ц виданий 27.01.2017 року та чому виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю, якщо право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Таким чином, одним із видів рішень, що приймаються державним виконавцем під час здійснення виконавчого провадження є повідомлення.

Зі змісту повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 15.11.2022 року, яке винесене державним виконавцем Біляївського відділу виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Гончаруком Сергієм Вікторовичем, вбачається, що вищевказані вимоги Закону не дотримані, виконавчий лист № 496/828/16-ц, виданий 16.07.2017 року Біляївським районним судом Одеської області був безпідставно повернутий стягувачу без виконання всупереч покладеному на державного виконавця обов`язку виконати судове рішення у визначений у ньому спосіб.

Державний виконавець Гончарук С.В. при поверненні виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання діяв неправомірно в порушення положень ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», тоді як органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскільки невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 11-рп/2012 від 25 квітня 2012 року).

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що дії державного виконавця Біляївського відділу виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Гончарука Сергія Вікторовича щодо повернення АТ «УкрСиббанк» без прийняття до виконання виконавчого листа № 496/828/16-ц виданого 27.01.2017 року є неправомірними, внаслідок чого скасовує повідомлення про повернення виконавчого документу - виконавчого листа № 496/828/16-ц виданого 27.01.2017 року, стягувачу без прийняття до виконання від 15.11.2022 року, винесене державним виконавцем Біляївського відділу виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Гончаруком Сергієм Вікторовичем.

Частинами 1, 2 статті 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи те, що під час розгляду скарги судом встановлено, що державний виконавець Біляївського відділу виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Гончарук Сергій Вікторович повертаючи виконавчий документ - виконавчий лист № 496/828/16-ц виданий 27.01.2017 року, стягувачу без прийняття до виконання діяв неправомірно, суд заявлені скаржником вимоги задовольняє, скасовує повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 15.11.2022 року та зобов`язує орган виконавчої служби вирішити питання про прийняття до виконання виконавчого документу.

Керуючись ст. ст. 260, 261, 447-451 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на дії державного виконавця Біляївського відділу ДВС в Одеському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Гончарука Сергія Вікторовича - задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Біляївського відділу виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Гончарука Сергія Вікторовича щодо повернення виконавчого документу - виконавчого листа № 496/828/16-ц виданого Біляївським районним судом Одеської області 27.01.2017 року, стягувачу без прийняття до виконання.

Скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу - виконавчого листа № 496/828/16-ц виданого Біляївським районним судом 27.01.2017 року, стягувачу без прийняття до виконання від 15.11.2022, винесене державним виконавцем Біляївського відділу виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Гончаруком Сергієм Вікторовичем.

Зобов`язати Біляївський відділ виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) вирішити питання про прийняття до виконання виконавчого документа - виконавчого листа № 496/828/16-ц виданого Біляївським районним судом Одеської області 27.01.2017 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Повний текст ухвали було складено 10 квітня 2023 року.

Суддя Л.О. Пендюра