1Справа № 335/8224/21 2/335/85/2023
РІШЕННЯ
23 січня 2023 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Макарова В.О.,
за участю секретаря судового засідання Ступіної В.А.,
представника позивача адвоката Кравця К.Є.,
представника відповідачів Шуриги Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, Виконавчого комітету Запорізької міської ради про відшкодування матеріальної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який в подальшому двічі уточнював, до Запорізької міської ради, Виконавчого комітету Запорізької міської ради про відшкодування матеріальної шкоди.
Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_1 , він є власником автомобіля «Toyota Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .
23.05.2019 року на належний йомуавтомобіль, що знаходився на дорозі, зі сторони ділянки прибудинкової території поруч з дитячим майданчиком, який розташований біля будинку № 11 по вул. Південноукраїнській у м. Запоріжжі впала частина дерева, у зв`язку з чим, автомобіль було пошкоджено та спричинено матеріальну шкоду.
На місце пригоди були викликані працівники поліції, які приїхавши зафіксували факт падання дерева на автомобіль, крім цього вказана інформація була передана в контакт центр 1580 «Центр управління інформаційними технологіями.
З метою визначення вартості нанесеної матеріальної шкоди та визначення розміру відновлювального ремонту пошкодженого у результаті падіння дерева автомобіля, належний позивачеві автомобіль був переданий спеціалісту-автотоварознавцю аварійному комісару України, який має свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів № 1476.
Відповідно до звіту № 28/19, встановлено, що матеріальна шкода, яка нанесена володільцю автомобіля «Toyota Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 90 026,79 грн.
Окрім цього, в результаті вказаної події, позивач був змушений вживати додаткових заходів для захисту своїх прав, на що витрачав значний час та зусилля. Зокрема, грошові кошти на проведення оцінки нанесеної йому матеріальної шкоди, вартість якої становить 1 450,00 грн., вартість послуг евакуатора становить 1 000,00 грн.
Таким чином, загальна матеріальна шкода, що нанесена позивачу у результаті вказаної події, становить 92 476,79 грн.
Позивач вважає, що шкода спричинена йому внаслідок неналежного виконання відповідачами обов`язків по утриманню прибудинкової території, де росло дерево. Зазначає, що земельна ділянка придомової території багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у комунальній власності, її власником є територіальна громада в особі Запорізької міської ради. А тому враховуючи, що дерево, яке впало на належний позивачу автомобіль, було розташовано на землі комунальної власності, його власником є територіальна громада міста, а дані про те, що дане дерево відповідно до вимог частини п`ятої статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» перебувало на балансовому обліку виконавчого комітету чи будь-якої організації, в той час як організація роботи з цього питання проводиться виключно органами місцевого самоврядування, відсутні, ОСОБА_1 вважає, що саме на Запорізьку міську раду слід покласти обов`язок з відшкодування завданої йому матеріальної шкоди.
Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просив суд стягнути солідарно з територіальної громади в особі Запорізької міської ради та Виконавчого комітету Запорізької міської ради на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 92 476,79 грн. Стягнути солідарно з відповідачів суму сплаченого судового збору у розмірі 924,77 грн.
Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.08.2021 року, відкрито провадження по справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання.
07.11.2021 року від представника відповідача Запорізької міської ради, надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві на позов, представник відповідача, заперечуючи проти позову, вказала на те, що доказів того, що матеріальна шкода була завдана з вини відповідача позивачем не надано. Відповідач вважає, що в позовній заяві не наведено належних та допустимих доказів вини Запорізької міської ради у заподіянні майнової шкоди позивачу. В позовній заяві не обґрунтовано розмір заподіяної матеріальної шкоди, а саме відсутнє документальне підтвердження понесених витрат.
Представник відповідача у відзиві зазначає, що позивач у позовній заяві вказує, що загальний розмір матеріальної шкоди, нанесеній йому внаслідок події падіння дерева на автомобіль «Toyota Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 92 476,79 грн. та складається з наступних витрат: відновлюваний ремонт автомобіля 90 026,79 грн., проведення оцінки 1 450,00 грн., вартість послуг евакуатора 1 000,00 грн. Проте, у звіті про визначення вартості матеріальних збитків нанесених володільцю колісного транспортного засобу від 05.07.2019 року № 28/19 чітко визначено, що вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Toyota Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 47 962,03 грн. Таким чином, позивачем у позовній заяві помилково зазначена сума відновлюваного ремонту 90 026,79 грн., адже дана сума не враховує фізичний знос деталей на момент події. Витрати на вартість послуг евакуатора 1 000,00 грн. підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 324 від 21.05.2019 року, виданою ФОП ОСОБА_2 , проте, за даними квитанціями, кошти були прийняті від ОСОБА_3 , а не від позивача. Відтак, і відшкодовані вони мають буди саме ОСОБА_3 , а не позивачу.
Відповідач вважає, що загальний розмір матеріальної шкоди, нанесеній позивачу внаслідок події становить 49 412,03 грн. та складається з наступних витрат: відновлюваний ремонт автомобіля 47 962,03 грн., проведення оцінки 1 450,00 грн.
Враховуючи вищезазначене, Запорізька міська рада вважає, що позивачем у позовній заяві не обґрунтовано розмір заподіяної матеріальної шкоди. Тому, представник просив у задоволенні вимог позивача відмовити в повному обсязі.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позов з викладених у ньому підстав та просив позов задовольнити
Представник відповідачів у судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, просила у його задоволенні відмовити у повному обсязі.
Суд, вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.
Сторонами визнане і не оспорювалось, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , позивач у справі ОСОБА_1 є власником автомобіля «Toyota Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .
23.05.2019 року на належний позивачеві транспортний засіб, який знаходився на дорозі, зі сторони ділянки прибудинкової території поруч з дитячим майданчиком, який розташований біля будинку № 11 по вул. Південноукраїнській у м. Запоріжжі впала частина дерева, внаслідок чого було пошкоджено зазначений автомобіль.
Позивач, з метою встановлення вартості нанесеної матеріальної шкоди та визначення розміру відновлювального ремонту пошкодженого у результаті падіння дерева автомобіля, звернувся до спеціаліста-автотоварознавця аварійного комісара України, який має свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів № 1476.
Як вбачається із звіту № 28/19, матеріальна шкода, яка нанесена володільцю автомобіля «Toyota Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 90 026,79 грн.
Крім того, встановлено, що, в результаті вказаної події, позивач також був змушений вживати додаткових заходів для захисту своїх прав, на що витрачав значний час та зусилля. Так зокрема, грошові кошти на проведення оцінки нанесеної йому матеріальної шкоди, вартість якої становить 1 450,00 грн., вартість послуг евакуатора становить 1 000,00 грн.
Таким чином, позивач і просив стягнути з відповідача на свою користь загальну матеріальну шкоду, що нанесена йому у результаті вказаної події у розмірі 92 476,79 грн.
З матеріалів позовної заяви вбачається, що подія падіння дерева на автомобіль ОСОБА_1 , відбулась зі сторони ділянки прибудинкової території поруч з дитячим майданчиком, який розташований біля будинку АДРЕСА_1 .
01.09.2017 року рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 520 «Про призначення управителів багатоквартирних будинків міста Запоріжжя» було визначено управителем будинку АДРЕСА_1 Комунальне підприємство «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради.
З 01.08.2020 року будинок АДРЕСА_1 передано в управління об`єднання співвласників будинку «НАРОДНИЙ».
Таким чином, на момент події управителем будинку АДРЕСА_1 було визначено комунальне підприємство «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради.
Згідно з Правилами утримання жилих будинків і прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлкомунгоспу України від 17.05.2005 року № 76, прибудинкова територія територія навколо багатоквартирного будинку, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» (далі Закон) та Правил благоустрою території м. Запоріжжя, затверджених рішенням Запорізької міської ради від 22.06.2011 року № 41 (далі Правила благоустрою), до об`єктів благоустрою населених пунктів належать, зокрема, прибудинкові території, території будівель і споруд.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону, п. 2.1. Правил благоустрою, пункту 3.1 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України затверджених наказом Міністерством будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 року № 105 (далі Правила утримання зелених насаджень), елементами (частинами) об`єктів благоустрою є: зелені насадження прибудинкової території
Згідно з п. 1 ч. 2 Закону, підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані утримувати в належному стані об`єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об`єктів територію.
Положеннями ст. 25, ч. 1 ст. 28 Закону передбачено, що утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території.
Відповідно до п. 6.9.2.5. Правил благоустрою, поточне утримання дерев, зелених майданчиків прибудинкової території покладається на підприємства і організації житлово-комунального господарства, підприємства, установи, організації і громадян власників будинків на територіях, прилеглих до їх споруд та будинків.
Відповідно до п. 6.9.2.13. Правил благоустрою, відповідальність за збереження зелених насаджень, догляд за ними, видалення сухостійних пошкоджених хворобами та шкідниками зелених насаджень, знищення бур`янів покладається на: - на вулицях перед будівлями до проїзної частини, всередині квартальних насаджень на балансоутримувачів, власників, користувачів житлових будівель.
Водночас, згідно із пунктом 31 частини 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад належить прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.
Відповідно до частини 2 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон), учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.
Згідно з абзацом 5 частини 1 Закону виконавцем є суб`єкт господарювання, предметом якого є надання житлово-комунальних послуг.
За приписами пункту 3.8.2 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 року, на прибудинковій території виконавець послуг повинен забезпечувати належний догляд за зеленими насадженнями.
Таким чином, на виконання вимог Закону України «Про благоустрій населених пунктів» Запорізькою міською радою станом на дату події 23 (21).05.2019 року здійснено наступні заходи:
1) рішення Запорізької міської ради від 22.06.2011 року № 41 (зі змінами) затверджені Правила благоустрою території м. Запоріжжя, що є нормативно-правовим актом, яким установлюється порядок благоустрою та утримання об`єктів благоустрою міста Запоріжжя, регулюються права та обов`язки учасників правовідносин у сфері благоустрою території міста, визначається комплекс заходів, необхідних для забезпечення чистоти і порядку у місті;
2) визначено підприємства та установи, відповідальні за утримання об`єктів благоустрою, а саме:
- створено районні адміністрації по відповідним районам міста, визначено їх балансоутримувачами об`єктів благоустрою, крім будинків та прибудинкових територій, та рішенням міської ради від 30.08.2017 року № 75 затверджено Положення про районну адміністрацію Запорізької міської ради по Олександрівському, Заводському, Комунарському, Дніпровському, Вознесенівському, Хортицькому, Шевченківському району;
- 01.09.2017 року рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 520 «Про призначення управителів багатоквартирних будинків міста Запоріжжя» визначено управителем будинку № 11 по вул. Південноукраїнській у м. Запоріжжі Комунальне підприємство «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради.
За змістом пункту 2.1 Правил благоустрою території міста Запоріжжя, затверджених рішенням Запорізької міської ради від 22.06.2011 року № 41,дерева, які знаходяться на прибудинковій території визначено терміном «зелені насадження обмеженого користування» - насадження на територіях громадських і житлових будівель, шкіл, дитячих закладів та інші об`єкти благоустрою території, які підлягають благоустрою: території загального користування; прибудинкові території; території підприємств, установ тощо.
Також, в цьому пункті дано визначення стосовно суб`єктів благоустрою це органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, незалежно від форми власності, фізичні особи підприємці, органи самоорганізації населення, громадяни.
В пункті 6.9.2.2. Правил благоустрою території міста Запоріжжя вказано, що утримання зелених насаджень за існуючими, захист від шкідників і хвороб, огляд, капітальний і поточний ремонт, облік, розвиток зелених зон.
Згідно з р. 6.9.2.5 Правил благоустрою території міста Запоріжжя, поточне утримання дерев, клумб, тротуарних газонів, зелених майданчиків прибудинкової території покладається на підприємства і організації житлово-комунального господарства, а у відповідності до приписів п. 6.9.2.6 Правил благоустрою території міста Запоріжжя усі роботи по поточному утриманню зелених насаджень на територіях, закріплених за підприємствами, установами і організаціями (незалежно від форм власності), проводяться силами цих підприємств, установ і організацій або на договірних засадах зі спеціалізованими підприємствами, які мають досвід у сфері поводження з зеленими насадження.
Таким чином, особою, відповідальною за збереження та утримання в належному стані зелених насаджень і дерев на прибудинковій території біля будинку АДРЕСА_1 , є КП «Запоріжремсервіс» ЗМР, а не безпосередньо відповідачі у справі.
За вимог цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань визначені ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.
Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом.
Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків.
Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.
При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.
Відповідно до аналізу загальних підстав відповідальності за завдану майнову шкоду в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань, закріплених в частині 1 ст. 1166 ЦК України, можливо зробити висновок про те, що вказана правова норма містить правило про загальний (генеральний) делікт, відповідно до якого будь-яка шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, повинна бути відшкодована особою, яка її завдала, в повному обсязі.
Отже, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення), яке поділяється на такі складові: 1) протиправна поведінка особи, б) настання шкоди, в) причинний зв`язок між двома першими елементами, г) вина завдавача шкоди. І лише доведеність сукупності вказаних вище елементів настання деліктної відповідальності може бути правовою підставою для відшкодування шкоди.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Частиною 1 ст. 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів.
Балансоутримувача, що здійснюватиме утримання і ремонт об`єкта благоустрою, який перебуває у приватній власності, визначає власник такого об`єкта благоустрою.
Відповідно до п. 2.1. Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 року № 105 (далі - Правила), балансоутримувач - спеціально вповноважені на конкурсних засадах державними чи місцевими органами влади підприємства, організації, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень на підпорядкованих територіях зеленого господарства.
Згідно з п.п. 5.1., 5.2. Правил органи державної влади та органи місцевого самоврядування визначають на конкурсних засадах із числа спеціалізованих підприємств, організацій балансоутримувачів об`єктів благоустрою зеленого господарства державної та комунальної власності.
Балансоутримувач забезпечує належне утримання та своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або може на конкурсних засадах залучати інші підприємства, установи, організації, використовуючи для цього кошти, передбачені власником об`єкта.
Відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів (п. 5.5. Правил).
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказів того, що відповідачі є особами, відповідальними за збереження та утримання в належному стані зелених насаджень і дерев на прибудинкової території біля будинку АДРЕСА_1 , суду не надано.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував у своїх рішеннях, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.
За зальними правилами, встановленими чинним законодавством, шкода відшкодовується особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Доказів на підтвердження того, що відповідачі є відповідальними особами за збереження і належний догляд зелених насаджень, які розташовані на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 суду не надано, відсутні також докази факту вини та неправомірності дій відповідачів, у зв`язку з чим, не доведений безпосередній причинний зв`язок між діями відповідачів і шкодою.
З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.
Згідно п. 8 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 року, пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. У разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред`явлено позов, і позивач не погоджується на її заміну, суд залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача з власної ініціативи. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.
Суд звертає увагу на те, що позивач, а також представник позивача з клопотанням про заміну неналежного відповідача/ів - Запорізької міської ради та Виконавчого комітету Запорізької міської ради до суду не зверталися.
Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.
Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачами. При цьому, слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежних відповідачів задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача).
Таким чином, правових підстав для задоволення позову немає.
Отже, розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає за необхідне в задоволенні позву відмовити за недоведеністю вимог.
Слід роз`яснити, що позивач може реалізувати своє право на відшкодування завданої шкоди шляхом подання позовної заяви до відповідальної особи за збереження та утримання в належному стані зелених насаджень і дерев на прибудинковій території біля будинку АДРЕСА_1 , тобто в даному випадку КП «Запоріжремсервіс» ЗМР.
Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Обґрунтованість розміру заявлених позовних вимог, судом не розглядається, оскільки законних підстав для стягнення суми шкоди з відповідачів під час розгляду справи не було встановлено.
Як передбачено частинами першою та другою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові - на позивача.
Оскільки у задоволенні позовної заяви відмовлено судовий збір слід залишити за позивачем відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 2-5, 76-81, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, Виконавчого комітету Запорізької міської ради про відшкодування матеріальної шкоди залишити без задоволення.
Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

Відповідачі: Запорізька міська рада, , адреса: 69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206; Виконавчий комітет Запорізької міської ради, , адреса: 69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України http://og.zp.court.gov.ua/sud0818/gromadyanam/csz/.

Вступна та резолютивна частини рішення постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 23.01.2023 року.

Повний текст рішення суду виготовлено 27.01.2023року.

Суддя В.О. Макаров