1Справа № 335/1498/23 2/335/1053/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Апаллонової Ю.В., за участю секретаря судового засідання Анісімової А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Євміна Інна Леонідівна про визнання права власності на недоотриману пенсію в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 (надалі Позивач) ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою та спадкоємцем за законом ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 82 років у м. Шахтарськ Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 15 січня 2022 року, виданим Печерським районним у місті Києві Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Померлий ОСОБА_3 був внутрішньо переміщеною особою, який як отримувач пенсії перебував на обліку у ГУ ПФУ у Запорізькій області (надалі Відповідач) з 01 серпня 2014 року і по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після смерті ОСОБА_3 залишилась спадщина, яка складається з недоотриманої пенсії у ГУ ПФУ у Запорізькій області. Позивачу під час оформлення допомоги на поховання стало відомо, що померлому батьку ОСОБА_3 була припинена виплата пенсії з 01.03.2016 р. Позивач, ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Євміної І.Л. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, у вигляді недоотриманої пенсії спадкодавця. Приватним нотаріусом Євміної І.Л. було направлено запит до ГУ ПФУ у Запорізькій області щодо надання інформації про заборгованість з недоотриманої пенсії ОСОБА_3 .Відповідач у своїй відповіді на запит приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Євміної Інни Леонідівни зазначив, що згідно інформації ГУ ПФУ в Запорізькій області розмір недоотриманої пенсії ОСОБА_3 складає 420 566, грн., яка розрахована за період три роки, як зазначає Відповідач.Додатково у відповіді на запит нотаріуса Відповідач зазначив, що органи Пенсійного фонду України вказують розмір недоотриманих сум пенсійна дату формування довідки про суму недоотриманої пенсії та обов`язково повідомляють, що розмір виплати може бути зменшено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України особи, яка має право на отримання даної виплати згідно свідоцтва про право на спадщину.

19 вересня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Євміною Інною Леонідівною, спадкоємцю ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом за спадковою справою № 4/2022, що зареєстровано реєстрі за № 433 про спадкове майно, що складається з недоотриманої пенсії у розмірі 420566,57 грн., яка належала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Спадщина після смерті ОСОБА_3 була прийнята Позивачем, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 19 вересня 2022 року, зареєстрованим в реєстрі за № 433 (спадкова справа № 04/2022).

21 вересня 2022 р. Позивач звернулася з заявою про виплату недоотриманої пенсії та всіма необхідними документами, у т.ч. свідоцтвом про право на спадщину за законом до територіального органу ПФУ. Як вбачається з вищевикладеної інформації Відповідач безпідставно та протиправно не надав достовірну інформацію нотаріусу щодо періоду та розміру недоотриманої пенсії, яка належала ОСОБА_3 , але не була ним одержана за життя з 01.03.2016 р. по 30.11.2021р.

Такі дії Відповідача призвели до неправомірного зменшення суми недоотриманої пенсії померлого батька Позивача, що є недопустимим.

Окрім цього, Відповідач при відповіді на запит приватного нотаріуса свідомо надало недостовірну та неповну інформацію щодо розміру неотриманої за життя ОСОБА_3 пенсії, таким чином порушили майнове право Позивача.

20.01.2023 р. адвокат Сідак-Жарова Н.О. звернулася до Відповідача з адвокатським запитом №21/01/23 від 20.01.2023 р. щодо отримання інформації про достовірний розмір невиплаченої пенсії ОСОБА_3 за життя за період з 01.03.2016 по 17.11.2021 р. та з проханням направити приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Євміновій І.Л. довідку з достовірними даними про належну та неотриману пенсію ОСОБА_3 за життя за період з 01.03.2016 по 17.11.2021 р.

Відповідач листом №0800-0501-8/6743 від 31.01.2023 р., який було отримано Адвокатом ОСОБА_2 по електронній пошті 31.01.2023р., повідомив, що ОСОБА_3 знаходився на обліку в ГУ ПФУ у Запорізькій області з 01.08.2014 р., як внутрішньо переміщена особа і отримував пенсію за віком у період з 01.08.2014 по 28.02.2016 р.

Також Відповідач у відповіді на запит звернув увагу адвоката на те, що пенсіонеру ОСОБА_3 у період з 01.03.2016 по 30.11.2021 (місяць смерті) пенсія не нараховувалась, то надати інформацію про розмір заборгованості з пенсії ОСОБА_3 з 01.03.2016 року по дату звернення особи, яка має право на виплату недоотриманої пенсії, немає законних підстав.

Відповідач в цій же відповіді повідомив, що на запит приватному нотаріусу Євміній І.Л. було надано відповідь, в якій зазначено розмір недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_3 складає 420566,57 грн. розрахований за період з 20.09.2019 по 30.11.2021 р. Відповідачем не надано інформації щодо заборгованості по недоотриманій пенсії ОСОБА_3 за період з 01.03.2016 по 19.09.2019 р.

Окрім цього Відповідач повідомив, що з 01.03.2016 р. виплата пенсії ОСОБА_3 припинена за результатами обміну інформацією з Єдиної інформаційною базою даних.

Відповідачем було зазначено, що після припинення виплати пенсії померлий ОСОБА_3 за відновленням пенсії не звертався і таким чином Відповідач вважає що померлий ОСОБА_3 за життя не набув права на отримання пенсії за віком у період з 01.03.2016 по 17.11.2021 р. і після припинення виплати пенсії з 01.03.2016 р., втратив право на належну йому пенсію і тому Відповідач вважає, ще пенсія померлому ОСОБА_3 не нараховувалася правомірно, так як у Відповідача не було законних підстав для нарахування пенсії належної ОСОБА_3 за його життя і як слідство спадкоємиця ОСОБА_1 не має право на недоотриману пенсію за період з 01.03.2016 по 19.09.2019 р., яка увійшла до спадщини.

Проте ніяких законних підстав для припинення нарахування належної померлому ОСОБА_3 пенсії не існувало і припинення виплат не впливає на спадкування, адже до спадкової маси належать суми всієї недоотриманої пенсії ОСОБА_3 з 01.03.2016 по 17.11. 2021 рр.

Рішення про припинення нарахування належної померлому ОСОБА_3 пенсії починаючи з березня 2016 року не надано, тому весь розмір пенсії, неотриманої померлим, повинен бути сплачено спадкоємцеві без будь-яких обмежень.

Спірні правовідносини по справі виникли саме з приводу виплати Позивачу пенсії померлого батька в порядку спадкування за законом за період з 01.03.2016 р. по 19.09.2019 р., на яку він має право відповідно до частини першої статті 52 Закону № 1058-ІV/

Позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом лише на недоотриману пенсію померлого батька за період з 20.09.2019 р. по 30.11.2021 р у сумі 420 566,57 грн, розраховану Відповідачем лише за 2 роки та 2 місяці на дату смерті померлого, а не за три роки як зазначає Відповідач у відповіді приватному нотаріусу.

На частку недоотриманої за життя ОСОБА_3 пенсії за період з 01.03.2016 р по 19.09.2019 р. Відповідачем відомості нотаріусу не надано, без чого нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтво, оскільки відповідно до п. 4.14. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012№ 296/5 із змінами та доповненнями при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє, крім іншого склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину.

Отже, Позивач має право на отримання всієї належної суми пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, а тому просив суд визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) право власності на недоотриману пенсію у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 за період з 01 березня 2016 по 19 вересня 2019 року у порядку спадкування. Зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України у Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману за життя ОСОБА_3 пенсію за період з 01.06.2016р. по 19.09.2019р. Стягнути з Головного Управління Пенсійного Фонду України у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073,60 гривні.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.02.2023 року відкрито провадження по справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області електронну пенсійну справу ОСОБА_3 та повний розрахунок всієї суми недоотриманої пенсії, яка нарахована, але не виплачена за період з 01.03.2016 року по 17.11.2021 рік.

10.03.2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Згідно відзиву відповідач у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що розмір недоотриманої пенсії розраховується з дня звернення спадкоємця із заявою та виплачується не більше ніж за три роки. ОСОБА_3 перебував на обліку з 01.08.2014 як внутрішньо переміщена особа та згідно з виплатними документами пенсію отримував по 28.02.2016 включно. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 N° 788 (далі - Постанова № 637) передбачено, що призначення, відновлення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам здійснюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб. Починаючи з 01.03.2016 нарахування та виплата пенсії ОСОБА_3 була призупинена за результатами обміну інформацією між Реєстром застрахованих осіб та Єдиною інформаційною базою даних про внутрішньо переміщених осіб, відповідно до Порядку здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загального соціального страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 № 136.

Враховуючи положення п. 1 постанови № 637 починаючи з 01.03.2016 та на момент смерті ОСОБА_3 його статус внутрішньо переміщеної особи не був підтверджений відповідною довідкою, а отже пенсія у період з 01.03.2016 по 30.11.2021 (місяць смерті) не нараховувалась та не виплачувалась, оскільки за життя останній у встановленому законом порядку не оскаржував зупинення нарахування та виплати пенсії та не звертався до Головного управління за поновленням нарахування та виплати пенсії, тобто не виявив інтересу та волі на те, щоб відновити нарахування пенсії. Постановою № 637 передбачено, що суми пенсії, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачується на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Виходячи з викладеного, при складанні інформації на запит нотаріуса було вказано розмір недоотриманих сум пенсій на дату формування відповіді від 07.06.2022 № 0800-0501-8/23281 в сумі 420566,57 грн. Тож в свідоцтві про право на спадщину зазначено суму недоотриманої пенсії на дату формування довідки в розмірі 420566,57 грн. На підставі наданої позивачкою заяви від 21.09.2022 та відповідних документів розраховано недоотриману пенсію померлого ОСОБА_3 за період з дати, що передує даті звернення до територіального органу Пенсійного фонду по дату смерті з урахуванням норм ст. 46 Закону № 1058.

Оскільки ОСОБА_1 , яка має право на виплату недоотриманої пенсії, звернулася з заявою про виплату недоодержаної пенсії 21.09.2022 року період нарахованих коштів переглянуто за три роки з 20.09.2019 по 30.11.2021 та нараховано борг в розмірі 359782,85 грн., який було включено в перелік боргів згідно постанови Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 року № 1165 «Про затвердження Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України від 20.10.2014 року № 1706 - VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території» (далі - Порядок), відповідно до якого в подальшому буде вирішуватись питання виплати пенсії за минулий період. Оскільки до складу спадкового майна входить лише нарахована пенсія, а пенсія за період з 01.03.2016 року по 17.11.2021 не нараховувалась та не виплачувалась, зазначена обставина унеможливлює надання інформації про розмір пенсії за цей період. У померлого ОСОБА_3 відсутні нараховані та недоодержані за життя суми пенсії, а тому просив суд відмовити у позові в повному обсязі.

14.03.2023 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він просить позов задовольнити на підставах, що вказані в позовній заяві.

Ухвалою суду від 13.04.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач, відповідач, третя особа не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник позивача подала до суду заяву про проведення судового засідання у відсутність позивача та представника, позов підтримала у повному обсязі і просить його задовольнити на підставах, що викладені у позовній заяві.

Представник відповідача подав до суду до суду заяву про проведення судового засідання у відсутність відповідача, проти позову заперечує на підставах, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Євміна І.Л., подала до суду заяву в якій просить розглянути справу у її відсутність. Вказала, що Свідоцтво про право на спадщину на недоотриману пенсію після смерті ОСОБА_3 було видано мною 19.09.2022 за реєстровим № 433 на підставі листа № 0800-0501-8/23281 Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 07.06.2022.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою та спадкоємцем за законом ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 82 років у м. Шахтарськ Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 15 січня 2022 року, виданим Печерським районним у місті Києві Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Померлий ОСОБА_3 був внутрішньо переміщеною особою, який як отримувач пенсії перебував на обліку у ГУ ПФУ у Запорізькій області з 01 серпня 2014 року і по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після смерті ОСОБА_3 залишилась спадщина, яка складається з недоотриманої пенсії у ГУ ПФУ у Запорізькій області.

Позивачу під час оформлення допомоги на поховання стало відомо, що померлому батьку ОСОБА_3 була припинена виплата пенсії з 01.03.2016 р. Позивач, ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Євміної І.Л. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, у вигляді недоотриманої пенсії спадкодавця. Приватним нотаріусом Євміної І.Л. було направлено запит до ГУ ПФУ у Запорізькій області щодо надання інформації про заборгованість з недоотриманої пенсії ОСОБА_3 .

Відповідач у своїй відповіді на запит приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Євміної Інни Леонідівни зазначив, що згідно інформації ГУ ПФУ в Запорізькій області розмір недоотриманої пенсії ОСОБА_3 складає 420566, грн., яка розрахована за період три роки, як зазначає Відповідач.Додатково у відповіді на запит нотаріуса Відповідач зазначив, що органи Пенсійного фонду України вказують розмір недоотриманих сум пенсійна дату формування довідки про суму недоотриманої пенсії та обов`язково повідомляють, що розмір виплати може бути зменшено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України особи, яка має право на отримання даної виплати згідно свідоцтва про право на спадщину.

19 вересня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Євміною Інною Леонідівною, спадкоємцю ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом за спадковою справою № 4/2022, що зареєстровано реєстрі за № 433 про спадкове майно, що складається з недоотриманої пенсії у розмірі 420566,57 грн., яка належала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Спадщина після смерті ОСОБА_3 була прийнята Позивачем, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 19 вересня 2022 року, зареєстрованим в реєстрі за № 433 (спадкова справа № 04/2022).

21 вересня 2022 р. Позивач звернулася з заявою про виплату недоотриманої пенсії та всіма необхідними документами, у т.ч. свідоцтвом про право на спадщину за законом до територіального органу ПФУ. Як вбачається з вищевикладеної інформації Відповідач не надав нотаріусу інформацію щодо періоду та розміру недоотриманої пенсії, яка належала ОСОБА_3 , але не була ним одержана за життя з 01.03.2016 р. по 30.11.2021р.

20.01.2023 р. адвокат Сідак-Жарова Н.О. звернулася до Відповідача з адвокатським запитом №21/01/23 від 20.01.2023 р. щодо отримання інформації про достовірний розмір невиплаченої пенсії ОСОБА_3 за життя за період з 01.03.2016 по 17.11.2021 р. та з проханням направити приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Євміновій І.Л. довідку з достовірними даними про належну та неотриману пенсію ОСОБА_3 за життя за період з 01.03.2016 по 17.11.2021 р.

Відповідач листом №0800-0501-8/6743 від 31.01.2023 р., який було отримано Адвокатом ОСОБА_2 по електронній пошті 31.01.2023р., повідомив, що ОСОБА_3 знаходився на обліку в ГУ ПФУ у Запорізькій області з 01.08.2014 р., як внутрішньо переміщена особа і отримував пенсію за віком у період з 01.08.2014 по 28.02.2016 р.

Також Відповідач у відповіді на запит звернув увагу адвоката на те, що пенсіонеру ОСОБА_3 у період з 01.03.2016 по 30.11.2021 (місяць смерті) пенсія не нараховувалась, то надати інформацію про розмір заборгованості з пенсії ОСОБА_3 з 01.03.2016 року по дату звернення особи, яка має право на виплату недоотриманої пенсії, немає законних підстав.

Відповідач в цій же відповіді повідомив, що на запит приватному нотаріусу Євміній І.Л. було надано відповідь, в якій зазначено розмір недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_3 складає 420566,57 грн. розрахований за період з 20.09.2019 по 30.11.2021 р. Відповідачем не надано інформації щодо заборгованості по недоотриманій пенсії ОСОБА_3 за період з 01.03.2016 по 19.09.2019 р.

Окрім цього Відповідач повідомив, що з 01.03.2016 р. виплата пенсії ОСОБА_3 припинена за результатами обміну інформацією з Єдиної інформаційною базою даних.

Відповідачем було зазначено, що після припинення виплати пенсії померлий ОСОБА_3 за відновленням пенсії не звертався і таким чином Відповідач вважає що померлий ОСОБА_3 за життя не набув права на отримання пенсії за віком у період з 01.03.2016 по 17.11.2021 р. і після припинення виплати пенсії з 01.03.2016 р., втратив право на належну йому пенсію і тому Відповідач вважає, ще пенсія померлому ОСОБА_3 не нараховувалася правомірно, так як у Відповідача не було законних підстав для нарахування пенсії належної ОСОБА_3 за його життя і як слідство спадкоємиця ОСОБА_1 не має право на недоотриману пенсію за період з 01.03.2016 по 19.09.2019 р., яка увійшла до спадщини.

Спірні правовідносини по справі виникли з приводу виплати Позивачу пенсії померлого батька в порядку спадкування за законом за період з 01.03.2016 р. по 19.09.2019 р., відповідно до частини першої статті 52 Закону № 1058-ІV.

Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами^ право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам,, сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи неї проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст частини третьої статті 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь- яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України "Про пенсійне забезпечення", де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Суд зазначає, що положення частин другої, третьої статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Згідно зі статтею 49 Закону України« "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду припиняється у разі смерті пенсіонера. Рішення стосовно припинення виплати пенсії на інших підставах суду не надано.

Крім того, відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи наведено у абзаці першому частини першої статті 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-УИ "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб".

Внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 18.01.2018 № 2268-VIII"Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" визначено, що за фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, якщо таке майно набуте відповідно до законів України.

Жодним нормативно правовим актом та/або законом України не визначено такої підстави для припинення нарахування пенсії, як відсутність у особи її реєстрації як внутрішньо перемішеної особи, не підтвердження місця Фактичного проживання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18), постанові Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 243/5697/16-ц (провадження № 61-34175св18) та у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 227/2802/16-ц (провадження № 61-6270св18) зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.

Позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом лише на недоотриману пенсію померлого батька за період з 20.09.2019 р. по 30.11.2021 р у сумі 420566,57 грн, розраховану Відповідачем лише за 2 роки та 2 місяці на дату смерті померлого, а не за три роки як зазначає Відповідач у відповіді приватному нотаріусу.

На частку недоотриманої за життя ОСОБА_3 пенсії за період з 01.03.2016 р по 19.09.2019 р. Відповідачем відомості нотаріусу не надано, без чого нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтво, оскільки відповідно до п. 4.14. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012№ 296/5 із змінами та доповненнями при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє, крім іншого склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину.

Оскільки відповідач не визнає наявність у нього заборгованості перед померлим з огляду на вимоги ст. 46 Закону № 1058, спірну заборгованість не включив до наданих нотаріусу відомостей для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, то вказане унеможливлює виконання нотаріусом своїх повноважень по видачі такого свідоцтва.

Крім того, саме позивачу видане нотаріусом свідоцтво про право на спадщину на частину недоотриманої пенсії, а, отже, він є таким, що прийняла спадщину в цілому (ч. 2 ст. 1268 ЦК України).

Згідно відзиву відповідача вбачається, що у період з 01.03.2016 р. по 19.09.2019 нарахування та виплати пенсії ОСОБА_3 не проводилось. Рішення стосовно припинення виплати пенсії за цей період суду не надано.

Вищенаведені положення законодавства з урахуванням сталої судової практики у спірних правовідносинах свідчать про те, що спадкодавець ОСОБА_3 мав право на нарахування та виплату пенсії за вищезазначений період за період з 01.03.2016 р. по 19.09.2019 р. незалежно від звернення до Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області та надання чи не надання нової довідки внутрішньо переміщеної особи, чи не підтвердження місця фактичного проживання, при цьому, слід зауважити, що рішення про припинення йому таких виплат не приймалось.

Отже, підстав для припинення нарахування належної померлому ОСОБА_3 пенсії не існувало і припинення виплат не впливає на спадкування, адже до спадкової маси належать суми всієї недоотриманої пенсії ОСОБА_3 з 01.03.2016 по 17.11.2021 рр.

Позивач має право на отримання всієї належної суми пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, і спадкоємець відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання пенсії у порядку спадкування за законом, без будь-яких обмежень.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2022 у справі № 243/13575/19.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання права власності позивача на недоотриману у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 за період з 01.03.2016р. до 19.09.2019р у порядку спадкування за законом, а відтак вказані вимоги підлягають задоволенню.

Щодо посилання відповідача про тотожність справ цього позивача до відповідача зокрема зі справами, що були предметом розгляду Верховним Судом у постановах від 26.02.2020 у справі № 243/2404/19-ц (провадження № 61-20134св19), від 14.04.2020 року у справі № 431/6232/16-ц (провадження № 61-17311св19), від 09.12.2020 року у справі № 243/9613/19-ц (провадження № 61-7355св20), то суд зазначає, що за позицією ВС, позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. А тому, нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. Отже, підстави позову в наведених відповідачем справах та у цій справі не є ідентичними.

Посилання відповідача у відзиві, що померлий за життя не виявив бажання поновити його пенсію та не звертався з відповідною заявою до відповідача і пенсія не отримана з вини пенсіонера, не заслуговують на увагу з огляду на вищенаведене.

Відповідач в своєму відзиві на позовну заяву зазначає, що спір стосовно недоотриманих сум пенсії є публічно-правовим, виник з публічно правових відносин, пов`язаних зі здійсненням Відповідачем як суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій з приводу нарахування та виплати пенсії.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

У рішенні від 20.07.2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04, пункт 24) Європейський суд з прав людини закріпив поняття «суд, встановлений законом», яке стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність. Фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Верховний Суд у рішенні від 02.03.2020 року у справі № 759/8866/18 вказував, що ЦПК України розмежовує поняття підсудності та юрисдикції. Так, цивільна юрисдикція або юрисдикція загальних судів визначає загальну компетенцію судів щодо розгляду цивільних справ та коло справ, які суди мають право розглядати і вирішувати в порядку цивільного судочинства (предметна та суб`єктна юрисдикція, визначена у параграфі 1 глави 2 ЦПК України), тоді як правила підсудності розмежовують підсудність справ судам цивільної юрисдикції за територіальною ознакою. У цій постанові Верховний Суд прийшов до висновку, що справи щодо визначення частки у процесі спадкування вирішуються за правилами цивільної юрисдикції.

У постанові від 28.07.2021 року у справі № 335/5689/20 Верховний Суд вказував, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних особистих прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є зазвичай фізична особа (стаття 19 ЦПК України). Натомість публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих правовідносин з їх специфічними суб`єктами та їх підпорядкованістю.

Загальними критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути і пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Тобто, у разі коли розгляд спору передбачено за правилами цивільної юрисдикції, наявність стороною у спорі суб`єкта владних повноважень не вказує на можливість розгляду спору за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи судову практику викладену у постановах Верховного Суду від 16.12.2020 року справа № 428/12730/19, від 22.09.2021 року у справі N° 754/1108/15-ц, наявність відповідачем у справі суб`єкта, що здійснює управлінську функцію у сфері нарахування пенсії, не робить позов адміністративним.

Відповідно до ч.1 ст.15, п.10 ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. До способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Таким чином, визнання незаконними дій суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.

У постанові від 27.11.2019 року у справі № 2-а/1741/2009 Верховний Суд дійшов висновку, що захист прав спадкоємців на отримання призначених, але не ограни спадкодавцем пенсії, повинен відбуватися шляхом звернення з позовом до Пенсійного фонду в порядку цивільного судочинства.

У постанові від 15.03.2021 року у справі №243/5743/19 Верховний Суд прийшов до висновку, що якщо спадкоємець вважає кошти нараховані але не отримані померлим пенсіонером частиною спадку та бажає їх успадкувати, має звертатись до суду з позовом до боржника у порядку цивільного судочинства шляхом пред`явлення позову про стягнення коштів.

Окрім цього, за правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.04.2019 у справі №808/1346/18, спори, предметом яких є майнова вимога позивача визнати за ним в порядку спадкування право власності на майно - грошові кошти мають приватноправовий характер і підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства. Виплати сум недоотриманих пенсійних виплат після їх переходу до складу спадкового майна регулюються виключно нормами цивільного законодавства, незважаючи на те, що однією зі сторін у таких правовідносинах виступає особа публічного права.

Таким чином спір між Позивачем та Відповідачем підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства, а вказані доводи відзиву не заслуговують на увагу.

Згідно відзиву відповідачем не нараховано та не виплачено ОСОБА_3 пенсії за період з 01.03.2016р. до 19.09.2019р., а тому суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, виходячи із меж заявлених вимог, шляхом зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату спадкоємцю ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , недоотриманих ОСОБА_3 за життя пенсійних виплат за період з 01 березня 2016 року по 19 вересня 2019 року.

З огляду на вказане позовні вимоги суд задовольняє у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених вимог з відповідача слід стягнути 1073,60 грн. судового збору на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 2,4,5,81,89,141,259,263-265,268,273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Євміна Інна Леонідівна про визнання права власності на недоотриману пенсію в порядку спадкування, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) право власності на недоотриману пенсію у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , за період з 01 березня 2016 по 19 вересня 2019 року у порядку спадкування за законом.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (місцезнаходження: 69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) недоотриману за життя ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 пенсію за період з 01 червня 2016 р. по 19 вересня 2019р.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (місцезнаходження: 69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 Адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1073,60 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на його апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених уч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 );

Представник позивача: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 АДРЕСА_3

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, ідентифікаційний код 20490012, адреса: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Євміна Інна Леонідівна, АДРЕСА_4 .

Повне судове рішення складено 01.05.2023 року

Суддя Ю.В Апаллонова