ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/398/23 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

представника апелянта Пителя Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/10042/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2023 року (постановлену суддею Братасюком В.М.) про відмову задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс-Банк» про визнання договору кредиту припиненим,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі АТ «Сенс-Банк») про визнання кредитного договору припиненим.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.06.2007 року між ОСОБА_2 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УкрСоцБанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк») укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №770/38-257-07. Також, з метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 27.06.2007 року між сторонами укладено іпотечний договір, згідно якого передано в іпотеку наступне майно: земельну ділянку загальною площею 0.1000 га та житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Постійно діючого Третейсього суду при Асоціації українських банків від 07.11.2012 року у справі 512/12 стягнуто з ОСОБА_2 борг за кредитним договором №770/38-257-07 від 26.06.2007 року в сумі 326590.43 грн.

26.09.2018 року державим виконавцем Бойком Д.О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №56809625, яке було відкрите на підставі виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 боргу за кредитним договором №770/38-257-07 від 26.06.2007 року в сумі 326590.43 грн.

На думку позивача, основне зобов`язання за кредитним договором №770/38-257-07 від 26.06.2007 року ним виконано, а тому є підстави для визнання вказаного кредитного договору припиненим.

Крім цього, 26.01.2023 року заявник ОСОБА_2 подав суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони АТ «Сенс Банк» звертати стягнення на земельну ділянку площею 0.1000 га та житловий будинок за адресом АДРЕСА_1 .

Заява мотивована тим, що у даній цивільній справі має місце спір з приводу забезпеченого іпотекою кредитного договору. Зазначив, що право власності на іпотечне майно відповідач може зареєструвати за собою або продати від свого імені під час розгляду справи та у подальшому воно може бути відчужене третім особам, а тому вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до можливого ускладнення виконання винесеного по справі судового рішення. Заходи забезпечення позову слід застосувати з метою недопущення реєстрації права власності на вказане майно за іншими особами.

У зв`язку з викладеним просив суд забезпечити позов шляхом заборони АТ «Сенс Банк» звертати стягнення на земельну ділянку площею 0.1000 га та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , які зареєстровані на праві власності за ОСОБА_2 , а саме:

- шляхом передачі АТ «Сенс-Банк» права власності на земельну ділянку площею 0.1000 га та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку»;

- шляхом продажу земельної ділянки площею 0.1000 га та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 АТ «Сенс-Банк» від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст.38 закону України «Про іпотеку»;

- шляхом організації АТ «Сенс-Банк» продажу земельної ділянки площею 0.1000 га та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , через укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки між АТ «Сенс-Банк» та відповідним покупцем і в порядку, встановленому ст.6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати».

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.01.2023 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_2 адвокат Питель Т.І. подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що підставою для подання заяви про забезпечення позову слугувало отримання попередження відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому ст.37 Закону України «Про іпотеку». Вважає, що не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим рішення суду в майбутньому так як існує реальна загроза.

У зв`язку з викладеним просить ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.01.2023 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задоволити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників по справі до суду не надходив.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 адвокат Питель Т.І. свою апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Інші учасники по справі в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про день і час слухання справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, таким вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені позивачем вимоги у заяві про забезпечення позову не доведені належними та достатніми доказами.

Колегія суддів апеляційного суду з таким висновком суду першої інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретнім заходом до забезпечення позову і можливім предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №826/8556/17, від 25 квітня 2019 року у справі №826/10936/18.

Отже, суди при вирішенні питання щодо забезпечення позову мають здійснювати належну оцінку доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За змістом ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом забороною вчиняти певні дії.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі/ задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2020 року у справі № 522/3471/20.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову в даній справі є забезпечений іпотекою кредитний договір. Предметом іпотеки є земельна ділянка площею 0.100 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір з приводу визнання договору кредиту припиненим.

Згідно свідоцтва про право власності від 11.10.2005 року, виданого виконавчим комітетом Тернопільської міської ради, вбачається, що ОСОБА_2 на праві власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно державного акту на право приватної власності на землю Серія ТР V №000005 від 01.11.2000 року, виданого виконавчим комітетом Тернопільської міської ради вбачається, що ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка площею 0.1000 за адресою: АДРЕСА_1 .

26.06.2007 року між ОСОБА_2 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УкрСоцБанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», пізніше Акціонерне товариство «Сенс-Банк») укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №770/38-257-07.

У якості забезпечення зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УкрСоцБанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», пізніше Акціонерне товариство «Сенс-Банк») та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки від 27.06.2007 року, яким останній передав в іпотеку земельну ділянку площею 0.100 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та житловий будинок, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 і належать на праві приватної власності ОСОБА_2

15.11.2021 року АТ «Альфа-Банк» надіслано повідомлення (попередження) ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки є заборгованість за кредитним договором №770/38-257-07 від 26.06.2007 року.

11.01.2023 року АТ «Сенс-Банк» надіслано повідомлення (попередження) ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки є заборгованість за кредитним договором №770/38-257-07 від 26.06.2007 року.

Оскільки відповідач АТ «Сенс-Банк» є іпотекодержателем земельної ділянки площею 0.1000 га та житлового будинку, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , він має реальну можливість розпоряджатися ним.

У даній справі позивач має обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може призвести до відчуження нерухомого майна, власником якого є позивач, що безумовно, утруднить виконання рішення суду про задоволення позову.

Тому, без вжиття запропонованих позивачем заходів забезпечення позову може бути істотно ускладнено ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, відповідач Акціонерне товариство «Сенс-Банк», як іпотекодержатель нерухомого майна, яке належить позивачу, має право в будь-який час провести його відчуження на підставі Закону України «Про іпотеку», що підтверджується попередженнями відповідача про звернення стягнення в позасудовому порядку.

Наведене, у свою чергу, дає підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову і можливе відчуження нерухомого майна може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що існує необхідність заборони звертати стягнення на предмет іпотеки, оскільки такий спосіб забезпечення, буде співмірним заявленим позовним вимогам та наявним ризикам.

Відтак, апеляційний суд вважає співмірним та справедливим, а також таким, що відповідатиме реальному захисту прав та інтересів заявника, вжиття заходів забезпечення позову, шляхом заборони АТ «Сенс-Банк» у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на земельну ділянку площею 0.1000 га та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , які зареєстровані на праві власності за ОСОБА_2 .

Вищевказаний спосіб охоплює вимоги, які просить позивач щодо заборони передачі (продажу) іпотечного майна на підставі ст.ст.37, 38 Закону України «Про іпотеку».

При цьому, апеляційний суд вважає, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії щодо відчуження нерухомого майна лише тимчасово обмежить права відповідача щодо розпорядження цим майном, в той час як їх вжиття забезпечить збереження балансу інтересів сторін та узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.

Обраний позивачем захід забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії щодо відчуження нерухомого майна, яке належить на праві власності позивачу, у найбільшій мірі спрямований на забезпечення предмету спору та є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Крім того, апеляційний суд приходить до висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить можливість для позивача вчиняти дії, направлені на відновлення стану, який існував до порушення його прав. Тобто, існує обґрунтоване припущення про реальну та дійсну загрозу невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду, оскільки у разі, якщо до закінчення розгляду справи майно буде відчужене на користь інших осіб, позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного судового провадження без нових звернень до суду, що істотно ускладнить ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, що призведе до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав.

Враховуючи вказане, доводи апеляційної скарги знаходять своє підтвердження в матеріалах справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову, для вжиття яких існували усі передбачені процесуальним законодавством підстави, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , а тому у даній справі відсутні підстави, передбачені ч.3 ст.154 ЦПК України для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2023 року скасувати.

Постановити по справі нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс-Банк» про визнання договору кредиту припиненим задовольнити частково.

Заборонити Акціонерному товариству «Сенс-Банк» вчиняти будь-які дії, спрямовані на звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку площею 0.1000 га та житловий будинок, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , які зареєстровані на праві власності за ОСОБА_4 .

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Копію ухвали направити позивачу ОСОБА_5 до відома, а відповідачу Акціонерному товариству «Сенс-Банк» до виконання.

Строк пред`явлення ухвали до виконання 3 (три) роки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 01 травня 2023 року.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Сенс-Банк», адреса: вул. Велика Васильківська, буд. 100, м. Київ, .

Головуючий

Судді