Дата документу 03.05.2023
Справа № 501/1349/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2023 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Пушкарського Д.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Тимко М.Л.

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до КНП «Чорноморська лікарня» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області (третя особа ОСОБА_5 ) про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті неналежного надання медичної допомоги, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , у власних інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулися до суду з позовною заявою до КНП «Чорноморська лікарня» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області (ДЗ «Іллічівська басейнова лікарня на водному транспорті» МОЗ України), за участі третьої особи ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті неналежного надання медичної допомоги.

Позовна заява неодноразово позивачами уточнювалася. Згідно остаточно уточненої позовної заяви, позивачі просили суд стягнути з відповідача завдану неналежним наданням медичної допомоги ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 1502799,75 грн. та моральну шкоду в розмірі 1500000,00 грн. (по 500000,00 грн. кожному).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачі вказують, що 01.07.2013 року ОСОБА_4 поступила до акушерського відділення ДЗ «Іллічівська басейнова лікарня на водному транспорті» МОЗ України на 41 тижні вагітності. Її лікуючим лікарем було призначено ОСОБА_5 , який на той час займав посаду завідуючого пологового відділення. Лікарем ОСОБА_5 було проведено попередній огляд та встановлено діагноз: вагітність 40-41 тиждень, продольне положення, головне передлежання. Крупний плід. Передвісники пологів. Також лікарем було визначено план ведення пологів - консервативні з функціональною оцінкою таза в пологах, III період пологів вести активно з профілактикою кровотечі. 06.07.2013 року о 02 годині 36 хвилин ночі у неї народилася дитина, хлопчик вагою 4120 г, довжиною 53 см. з оцінкою по Апгер 4-6 балів. Пологи приймав лікар ОСОБА_5 . Одразу дитину було поміщено під апарат штучного дихання в палату інтенсивної терапії. На 5-ті сутки був переведений до реанімації новонароджених до Одеської обласної дитячої клінічної лікарні. Дитина була виписана 31.07.2013 року педіатричним відділенням для дітей раннього віку з діагнозом: гіпоксично-ішемічна енцефалопатія. Набряк мозку, аспіраціонна пневмонія. Судорожний синдром. Згідно довідки №51 від 27.08.2014 року сину ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було встановили інвалідність. За медичним висновком №51 від 27.08.2014 року про дитину-інваліда ОСОБА_7 визначено діагноз: спастичний тетрапорез, затримка психопредречового розвитку внаслідок родової травми.

Позивачі вважають, що в результаті невиконання професійних обов`язків та недбалого ставлення до таких обов`язків лікарем ОСОБА_5 акушерського відділення ДЗ «Іллічівська басейнова лікарня на водному транспорті МОЗ України», що виявилося у неналежному діагностуванні та лікуванні під час пологів у ОСОБА_4 , було завдано фізичну шкоду малолітньому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та моральну і матеріальну шкоди батькам дитини ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідач КНП «Чорноморська лікарня» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області - правонаступник реорганізованого ДЗ «Іллічівська басейнова лікарня на водному транспорті» МОЗ України, згідно рішення Чорноморської міської ради Одеської області від 25.01.2019 року №377-VII, позов не визнав, вказуючи, що лікар ОСОБА_5 при наданні медичної допомоги ОСОБА_4 правильно визначив діагноз та правильно призначив лікування.

Третя особа на стороні відповідача ОСОБА_5 позов не визнав, вказуючи, що його вина не встановлена у порядку, передбаченому кримінально-процесуальним кодексом, матеріали цивільної справи не містять доказів його вини, а тому він не може нести відповідальність за завдану шкоду здоров`ю дитині ОСОБА_7 .

Дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 01.07.2013 року поступила до акушерського відділення ДЗ «Іллічівська басейнова лікарня на водному транспорті» МОЗ України на 41 тижні вагітності.

Згідно історії пологів №6547, заведеної 01.07.2013 року за формою №096/о в ДЗ «Іллічівська басейнова лікарня на водному транспорті» пологове відділення, лікарем, що встановлював діагноз та проводив лікування визначено ОСОБА_5 .

Лікарем ОСОБА_5 було встановлено діагноз: вагітність I, 40-41 тиждень. Продольне положення, головне передлежання. Великий плід, передвісники пологів. Було визначено план ведення пологів: консервативні з функціональною оцінкою таза в пологах, III період пологів вести активно з профілактикою кровотечі. ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_4 народився син. Після пологів, дитину ОСОБА_6 лікували в реанімації новонароджених Одеської обласної дитячої клінічної лікарні. Дитина була виписана 31.07.2013 року педіатричним відділенням для дітей раннього віку з діагнозом: гіпоксично-ішемічна енцефалопатія. Набряк мозку, аспіраціонна пневмонія. Судорожний синдром.

Згідно виписки №6426 дитячої поліклініки Овідіопольського району від 18.10.2013 року, ОСОБА_8 перебував на стаціонарному лікуванні.

Згідно довідки №51 від 27.08.2014 року ОСОБА_7 встановлено інвалідність.

Медичним висновком №51 від 27.08.2014 про дитину-інваліда визначено діагноз ОСОБА_6 : спастичний тетрапорез, затримка психопредречового розвитку внаслідок родової травми.

За фактом звернення ОСОБА_4 до Управління охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації в порядку, передбаченому Наказом МОЗ України №752 від 28.09.2012 «Про порядок контролю медичної допомоги» була створена клініко-експертна комісія для оцінки якості надання медичної допомоги.

Згідно висновку від 22.12.2014, члени клініко-експертної комісії вказали: «під час ведення пологів у вагітної ОСОБА_4 мало місце порушення дотримання наказу МОЗ України №900 від 27.12.2006 «Дистрес плода при вагітності та пологах»: при густо вилитті густо меконіальних вод не проведена оцінка внутрішньоутробного стану плода та не переглянуто план ведення пологів».

Відповідно до листа Управління охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації №К-1184-02 від 12.01.2015, за результатами проведеної клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги ОСОБА_4 , комісія вказала, що тяжкий стан дитини обумовлений тяжкою гіпоксією в пологах.

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи від 17.05.2016 №172-2015/о, проведеної Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи в межах кримінального провадження №0000271 від 19.03.2015, було встановлено наступне: «З урахуванням терміну вагітності ОСОБА_4 в 42 тижні на момент початку пологів 05.07.2013 року медичним персоналом не було здійснено додаткових методів дослідження (ультразвукове дослідження остаточно не встановлена маса плода, кількість навколоплідних вод, доплерометрія коровообігу в судинах пуповини, біофізичний профіль плода), не було проведено необхідних досліджень, а саме кардіомоніторний контроль стану плоду. Після вилиття меконіальних навколоплідних вод 05.07.2013 о 23-40 годині плід потребував постійного кардіомоніторного спостереження з метою виявлення можливих патологічних змін його стану. З цього моменту та до моменту народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_3 о 02-36 годині була дуже велика ймовірність реєстрації відхилень у показниках кардіотокографії, що, згідно до протоколу надання акушерської допомоги «Дистрес плода при вагітності під час пологів», затвердженого Наказом МОЗ України №900 від 27.12.2006 року є прямими показанням для розродження шляхом кесарева розтину. Оскільки кардіотокографія не проводилася, це не дало змоги зареєструвати довготривале страждання плода внутрішньоутробно і призвело до народження дитини у стані тяжкої гіпоксії. Дитина народилася у тяжкому стані з діагнозом: синдром меконіальної аспірації, аспіраціана пневмонія, дихальна недостатність III ступеню, гіпоксично-ішемічне ураження центральної нервової системи, синдром пригнічення.

В даному випадку мали місце дефекти надання медичної допомоги: дефект діагностування неправильно встановлений термін вагітності; дефект ведення пологів відсутність моніторингу стану плода у I та II періоді пологів, який зумовив гіпоксичне-ішемічне ураження мозку бездіяльність лікарів.

Отже, можна стверджувати про те, що між вказаними дефектами в наданні медичної допомоги та наслідками у вигляді народження дитини у тяжкому стані з синдромом меконіальної аспірації, аспіраційною пневмонією, диальною недостатністю III ступеню, гіпоксично-ішемічне ураження центральної нервової системи, синдром пригнічення існує причинно-наслідквоий зв`язок. Дані дефекти, які стали причиною вищевказаної патології можна віднести до тяжкого тілесного ушкодження». За вказаними доказами, визначено, що під час встановлення діагнозу ОСОБА_4 та під час ведення пологів мало місце порушення дотримання наказу МОЗ України №900 від 27.12.2006 року «Дистрес плода при вагітності та пологах» та Наказу №901 від 27.12.2006р. «Переношена вагітність».

Згідно з висновком повторної проведеної медичної експертизи №74, 75/17 від 29.06.2017 експертами ДУ «Головне бюро Судово-медичної експертизи МОЗ України» було встановлено наступне: враховуючи, що у ОСОБА_4 мали місце запізнілі пологи жінку слід було госпіталізувати до стаціонару III рівня надання акушерсько-гінекологічної допомоги, як це передбачено клінічним протоколом «Переношена вагітність», затвердженого Наказом МОЗ України №901 від 27.12.2006 року, чого не було зроблено. За весь період перебування ОСОБА_4 в стаціонарі ДЗ «Іллічівська басейнова лікарня на водному транспорті МОЗ України» не проводилася відповідна оцінка внутрішньоутробного стану плода, а саме не визначався біофізичний профіль плода, не було проведено ультразвукове дослідження з доплером та картіотокографія в динаміці. Під час ведення пологів не дотримано вимог клінічного протоколу «Дистрес плода при вагітності та під час пологів», затвердженого Наказом МОЗ України №900 від 27.12.2006 щодо контролю за станом плода і своєчасної діагностики гіпоксії. Згідно вказаного протоколу, при наявності забарвлених меконієм навколоплідних вод, що і мало місце в даному випадку, необхідно було провести кардіотокографічне дослідження для діагностики дистресу плода. В даному випадку КТГ дослідження виконано не було. Оскільки кардіотографія не проводилася, це не дало змоги своєчасно діагностувати дистрес плода під час пологів і переглянути подальшу тактику ведення пологів. Відповідно до вказаного протоколу, при визначенні дистресу плода необхідне термінове розродження: у першому періоді пологів кесарив розтин, у другому періоді пологів вакуум-екстракція або акушерські щипці. Слід відмітити, що в акушерській практиці існують інші методи діагностики амніоскопія, проведення якої не потребує наявності особливої апаратури, однак дає можливість виявити меконіальні води на ранніх стадіях пологів. Отже комісія вважає, що під час перебування в стаціонарі обстеження та лікування ОСОБА_4 проведено не своєчасно та не в повному обсязі. Тяжкість стану дитини ОСОБА_6 обумовлена як внутрішньоутробним інфікуванням так і недоліками, допущеними під час ведення пологів. На даний час у дитини має місце захворювання д-з: «Дитячий церебральний параліч. Спастичний тетрапорез. Контрактури у великих суглобах. Когнітивний розлад з затримкою мислення та дизартрією», що є наслідком внутрішньоутробного інфікування плода та дистресу під час пологів при переношеній вагітності.

Який з вказаних факторів був в даному випадку провідним, експертна комісія визначити не має можливості, а отже і відповісти на питання який причинний зв`язок існує «між діями медичних працівників ДЗ «Іллічівська басейнова лікарня на водному транспорті МОЗ України та теперішнім станом здоров`я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Згідно з висновком КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» №94 від 94 від 21.05.2018 було зазначено: при аналізі обмінної карти вагітної ОСОБА_4 , історії пологів №6547/375 не було виявлено даних, що б вказували про наявність інфекції чи будь-якого запального захворювання, які могли в подальшому позначитися на стані плода та новонародженої дитини, тобто не дають можливість об`єктивно стверджувати про наявність у ОСОБА_4 будь-якої інфекції, у тому числі генералізованої, яка б могла вплинути на стан здоров`я народженої дитини ОСОБА_6 . Проведені лабораторні дослідження ОСОБА_4 не свідчили про наявність у неї будь-якої інфекції, що може бути загрозою внутрішньоутробної інфекції для плоду. Щодо ознак інфекції при народженні у ОСОБА_6 , то згідно записів лікаря-неонатолога така виключається. За даними історії пологів дитина народилася о 02 годині 36 хвилин, а первинний огляд новонародженого лікарем неонатологом був о 03 годині 30 хвилин (хто займався дитиною цілу годину і що йому робили?). Виникає сумнів і точність оцінки новонародженої дитини за шкалою Апгар. Тяжкий стан дитини ОСОБА_4 безпосередньо пов`язаний з розвитком під час внутрішньоутробного, на тлі переношеної вагітності (42 тижня вагітності), гіпоксії плода й призвело до розвитку гіпоксично-ішемічного ураження ділянок центральної нервової системи, з виникненням синдрому меконіальної аспірації, до того ж, аспірація мезонієм стала причиною розвитку тяжкої меконіальної пневмонії.

Вказані висновки судово-медичних експертиз: №172-2015/о, наданий Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи від 17.05.2016 року, №47, 75/17, наданий ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» від 29.06.2017 року, №94, наданий КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 21.05.2018 року, були приєднані до справи як докази.

Предметом дослідження експертів, що надавали зазначені висновки судово-медичних експертиз в межах кримінального провадження №0000271 від 19.03.2015, зареєстрованого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 статті 140 КК України за заявою ОСОБА_4 , стали обставини, що входить до предмету доказування в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення завданої шкоди в результаті неналежного надання медичної допомоги, а саме такі питання: Чи правильно поставлено діагноз ОСОБА_4 на початок пологів? Чи правильно поставлено діагноз ОСОБА_4 перед пологами? Чи правильно було обрано лікарем план ведення пологів у ОСОБА_4 та чи з урахуванням усіх обставин, чи потребував стан вагітної та стан внутрішньоутробної дитини зміни плану ведення пологів та яким чином? Чи має відношення проведення пологів при переношеній вагітності до теперішнього стану ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ? Чи здоровою народилася дитина ОСОБА_8 , якщо ні, то який був його стан? Коли і які саме спричинено тяжкі наслідки здоров`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , їх характер, ступень тяжкості? Що стало причиною теперішнього стану ОСОБА_6 ? Чи є погіршення здоров`я ОСОБА_6 внаслідок неналежного виконання медичними працівниками своїх професійних обов`язків (якщо так, то ким саме)або внаслідок будь-яких інших обставин? Чи мало місце порушення дотримання Наказу МОЗ України від 27.12.2006 року №900 «Дистрес плода при вагітності та пологах» та Наказу МОЗ України від 27.12.2006 року №901 «Переношена вагітність»? Чи мав місце в даному конкретному випадку казус - безвинна лікарська помилка? Чи правильно було дитині ОСОБА_6 встановлено діагноз при народженні та після народження, та чи в повному обсязі дитині були проведені дослідження з урахуванням стану дитини? Якщо ні, то які нормативно-правові акти та наукові методики при цьому були порушені? Чи вказують дані (результати)всіх лабораторних досліджень (обстежень) дитини ОСОБА_6 при народженні, на ознаки у нього будь-якої інфекції - або таке виключається? На що безпосередньо вказують дані біохімічного аналізу крові у дитини у першу добу життя - рівень загального білірубіну 49,8 ммоль/л, рівень гемоглобіну 126,4 г/л, пряма фракція прямого білірубіну 18,3 та чи є такі дані свідченням перенесення дитиною внутрішньоутробної інфекції? Чи є такі дані свідченням перенесення дитиною синдрому аспирації мекониєм, аспераційної пневмонії? Що спричинило тяжкий стан дитини при народженні та після народження?

Згідно зазначених висновків вбачається, що експерти бути обізнані про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, що відповідає вимогам статті 4 ЗУ «Про судову експертизу».

Можливість використання в якості доказів (одного з доказів) при розгляді іншої справи, виконаних у кримінальному провадженні висновків експертиз також підтверджено Верховним Судом при розгляді справи №678/364/15-ц у Постанові від 17.10.2019 року, справи №461/3675/17 у Постанові від 05 лютого 2020 року, справи № 9901/740/18 у Постанові від 10.03.2020 року.

Суд не погоджується з запереченнями представника відповідача щодо невідповідності вимогам за формою та змістом наданих до матеріалів висновків експертних установ. Згідно пункту 3.1. вимог Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої Міністерством юстиції України № 6 від 17.01.1995 року результати судово-медичної експертизи оформляються документом, який має назву висновок експерта.

За пунктом 3.5. Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої Міністерством юстиції України № 6 від 17.01.1995 року вступна частина, обставини справи та дослідна частина, що разом складають протокольну частину висновку експерта, підписуються судово-медичним експертом та особами, які були згадані у вступній частині, а згідно пункту 3.6. Інструкції - підсумки у висновку експерта є науково обґрунтованою думкою експерта, сформульованою на підставі результатів виконаної експертизи.

Як вбачається висновки судово-медичних експертиз: №172-2015/о, наданий Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи від 17.05.2016 року, №47, 75/17, наданий ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» від 29.06.2017 року, №94, наданий КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 21.05.2018 року, складені у повній відповідності до вимог Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої Міністерством юстиції України №6 від 17.01.1995 року.

До матеріалів справи також було додано висновок №164 Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи від 07.08.2015 року, проведеного в межах вказаного кримінального провадження, згідно якого експерти вказали про правильність встановленого лікарем ОСОБА_5 діагнозу ОСОБА_4 , про правильність дій лікаря при веденні пологів у ОСОБА_4 та відсутність у діях лікарів при веденні пологів порушень наказів МОЗ №900 та №901.

Натомість висновок №164 Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи від 07.08.2015 року було спростовано повторними та додатковими експертними дослідженнями, проведеними в межах вказаного кримінального провадження.

В процесі розгляду справи з боку відповідача КНП «Чорноморська лікарня» Чорноморської міської ради було зазначено, що у межах проведеної клініко-експертної комісії на рівні медичного закладу було встановлено, що лікар ОСОБА_5 частково не виконав вимог клінічного протоколу «Дистрес плода при вагітності та під час пологів» в частині не проведення кардіотокографічного дослідження після вилиття у вагітної ОСОБА_4 меконіальних вод. Проте, як вказано в протоколі комісії від 22.08.2014 року та наказі закладу від 05.09.2014 року єдиний апарат КТГ, що був наявний в закладі перебував у несправному стані з 05.07.2013 року по 18.07.2013 року, тобто, у тому числі, на день пологів у ОСОБА_4 , що відбулися в ніч з 05.07.2013 року на 06.07.2013 року.

Натомість, згідно копії журналу технічного обслуговування медичного обладнання закладу (пологове відділення) а.с.57 Том 1, апарат КТГ перебував у ремонті станом з 05.07.2014 року по 18.07.2014 року, тобто через рік після пологів у ОСОБА_4 .

Таким чином, наданими доказами підтверджується, що ОСОБА_5 , завідуючий акушерським відділенням ДЗ «Іллічівська басейнова лікарня на водному транспорті» МОЗ України, будучи безпосередньо лікуючим лікарем ОСОБА_4 :

- в порушення клінічного протоколу з акушерської допомоги «Переношена вагітність», який затверджений Наказом МОЗ України № 901 від 27.12.2006 року, 05.07.2013 року о 15 годині 30 хвилин, невірно визначив діагноз вагітній ОСОБА_4 щодо терміну вагітності, що переношувалась, та як наслідок не направив вагітну до стаціонару III рівня надання акушерсько-гінекологічної та неонатологічної допомоги в межах Наказу МОЗ України від 31.10.2011 року №726 «Про вдосконалення організації надання медичної допомоги матерям та новонародженим у перинатальних центрах»;

- в порушення клінічного протоколу з акушерської допомоги «Переношена вагітність», який затверджений Наказом МОЗ України № 901 від 27.12.2006 року не своєчасно та не в повному обсязі провів обстеження та лікування вагітної ОСОБА_4 під час перебування її в стаціонарі, а саме не проводилася відповідна оцінка внутрішньоутробного стану плода, не визначався біофізичний профіль плода, не було проведено ультразвукове обстеження з доплером та кардіотокографія в динаміці, не проведена підготовка родових шляхів до пологів до пологів;

- в порушення вимог клінічного протоколу «Дистрес плода при вагітності та під час пологів», затверджений Наказом МОЗ України від 27.12.2006 року №900 не провів кардіотокогрофічне дослідження та не провів амніоскопію, що не дало змогу вчасно виявити меконіальні води та, як наслідок, вчасно не було змінено тактику ведення пологів;

- після вилиття меконіальних вод 05.07.2013 року о 23-40 плід, в порушення клінічного протоколу «Дистрес плода при вагітності під час пологів», не провів кардіомоніторного спостереження з метою виявлення патологічних змін стану плода, що, як наслідок, не дало змоги зареєструвати довготривале страждання плода внутрішньоутробно та змінити тактику ведення пологів на термінове розродження шляхом кесарева розтину і призвело до народження дитини у стані тяжкої гіпоксії.

Згідно статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 працював згідно наказу ДЗ «Іллічівська басейнова лікарня на водному транспорті» №223-л від 29.06.2006 року на посаді завідуючого відділення, лікаря-акушера.

Згідно наказу № 81-кз-5 від 31.12.2014 року його було звільнено за угодою сторін.

Таким чином, для настання відповідальності за завдання шкоди ушкодженням здоров`я необхідна наявність таких умов: протиправна поведінка особи, яка завдала шкоду, наявність шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, наявність вини.

Правовими висновками Верховного суду у Постанові від 27.02. 2019 року по справі №755/2545/15-ц, суд вказав, що відповідно до частини другої статті 34 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» обов`язками лікуючого лікаря є своєчасне і кваліфіковане обстеження та лікування пацієнта.

У деліктних правовідносинах у сфері надання медичної допомоги протиправна поведінка спрямована на порушення суб`єктивного особистого немайнового права особи, яке має абсолютний характер, - права на медичну допомогу. У сфері надання медичної допомоги протиправними необхідно вважати дії медичного працівника, які не відповідають законодавству у сфері охорони здоров`я, зокрема стандартам у сфері охорони здоров`я та нормативним локальним актам.

Згідно вимог клінічного протоколу з акушерської допомоги «Переношена вагітність» (додаток до Наказу №901 від 27.12.2006р.), вагітність, що переношується, супроводжується високим рівнем перинатальної захворюваності і смертності, великою кількістю ускладнень в пологах і післяпологовому періоді у матері і новонародженого. У разі дистресу плоду необхідне термінове розродження у першому періоді пологів шляхом кесаревого розтину.

Згідно вимог клінічного протоколу з акушерської допомоги «Нормальні пологи» (додаток до Наказу МОЗ України №624 від 03.11.2008р.) у разі вилиття міконіальних навколоплідних вод проводиться обов`язкове КТГ серцебиття плода в пологах, щоб дало можливість виявити дистрес плоду та вчасно змінити тактику ведення пологів.

Таким чином, надання несвоєчасної або некваліфікованої медичної допомоги є протиправною поведінкою медичного працівника.

Аналіз норм ЦК України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Такий же правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі №3-51гс14, підстав відступити від якого Верховний Суд не встановив.

Зібраними доказами по справі доведено, що лікар ОСОБА_5 , під час надання медичної допомоги ОСОБА_4 несвоєчасно та некваліфіковано надав медичну допомогу, порушив діючи стандарти надання медичної допомоги, локальні нормативні акти, а саме не правильно встановив термін вагітності; не виконав дій, спрямованих на моніторинг стану плода 1 та 2 періоди пологів, вчасно не змінив тактику ведення пологів, що призвело до тяжкої внутрішньоутробної гіпоксії плоду та як наслідок, народження дитини з гіпоксично ішемічним ураженням мозку, а згодом, встановлення дитині інвалідності.

Вимогами ст.1199 ЦК України передбачено, що у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я малолітньої особи, фізична або юридична особа, яка завдала цієї шкоди, зобов`язана відшкодувати витрати на її лікування, протезування, постійний догляд, посилене харчування тощо. Після досягнення потерпілим чотирнадцяти років (учнем - вісімнадцяти років) юридична або фізична особа, яка завдала шкоди, зобов`язана відшкодувати потерпілому також шкоду, пов`язану із втратою або зменшенням його працездатності, виходячи з розміру встановленої законом мінімальної заробітної плати. Після початку трудової діяльності відповідно до одержаної кваліфікації потерпілий має право вимагати збільшення розміру відшкодування шкоди, пов`язаної із зменшенням його професійної працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, виходячи з розміру заробітної плати працівників його кваліфікації, але не нижче встановленого законом розміру мінімальної заробітної плати. Якщо потерпілий не має професійної кваліфікації і після досягнення повноліття продовжує залишатися непрацездатним внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, завданого йому до повноліття, він має право вимагати відшкодування шкоди в обсязі не нижче встановленого законом розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно вимог статті 38 ЗУ «Про основи законодавства країни про охорону здоров`я» кожний пацієнт, який досяг чотирнадцяти років і який звернувся за наданням йому медичної допомоги, має право на вільний вибір лікаря, якщо останній може запропонувати свої послуги, та вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій.

Кожний пацієнт має право, коли це виправдано його станом, бути прийнятим у будь-якому закладі охорони здоров`я за своїм вибором, якщо цей заклад має можливість забезпечити відповідне лікування.

З огляду на відсутність окремого закону, що регулює правові, економічні, організаційні основи захисту прав та законних інтересів пацієнтів згідно статті 24-1 ЗУ «Про основи законодавства країни про охорону здоров`я», право пацієнта на вальний вибір лікаря є важливим для пацієнта, оскільки надає йому можливість лікуватися у спеціаліста, якого обрав та довіряє цей пацієнт або у такому закладі, який має сучасне та ефективне обладнання, методи діагностики та найбільш кваліфікованих медичних працівників.

За матеріалами справи ОСОБА_8 проходив лікування в реабілітаційному відділенні по лікуванню ДЦП Лікарні захворювань головного мозку при НІІ акупунктури голови міста Юньчєн провінції Шаньсі Китайської Народної Республіки на оплатній основі.

Суд враховує, що згідно наданих медичних висновків потрібна тривала реабілітація, чим обґрунтовано лікування дитини у спеціалізованому лікувальному закладі за межами України.

Суд також погоджується стосовно відшкодування позивачам витрат на оплату вартості проведення судових медичних експертиз в межах кримінального провадження №0000271 від 19.03.2015 в розмірі 7411,28 грн. та 15380,21 грн.

Згідно статті 122 КПК України витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. П.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статтею 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Як встановлено матеріалами справи ОСОБА_7 було завдано непоправної шкоди його здоров`ю, дитина отримала інвалідність.

Згідно матеріалів справи вбачається, що позивачі ОСОБА_4 , ОСОБА_3 продовжують лікування сина ОСОБА_9 , у тому числі, за кордоном.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц зазначено, що «гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті».

Згідно позовної заяви в останній редакції від 31.07.2019 (т.4 а.с.42-48), сума матеріальної шкоди, яку позивачі заявили до стягнення станом на 01.05.2019 року складає 269498,74 грн. та 46073 доларів США.

Натомість згідно матеріалів справи, документально підтверджується сума витрат позивачів, що включає оплату вартості ліків, аналізів, транспорті витрати, витрати на реабілітаційні заходи, зайняття в спеціалізованому дитячому садку, корекційні зайняття, в розмірі 207958,88 в гривні та 42237 в доларах США, а саме:

2014 рік: аналізи 640 грн., Усього 640,0 грн.;

2015 рік: ліки (за даними консультативних висновків від 1.12.2014, 02.04.2015, 04.09.2014) - 3876,38 грн.; дельфинотрапія за 03.08.2015 по 14.08.2015 - 12500 грн., транспортні послуги для переїзду до дельфінарію 401,00 грн., для переїзду до басейну 488,00 грн.; транспортні послуги для переїзду для консультації невролога до м.Києва з 09.03.2015 по 10.03.2015 676,63 грн.; оплата вартості експертних досліджень: Київське міське бюро судово-медичної експертизи 7411,28 грн.; логопедичний масаж 1800 грн. Усього: 27153, 29 грн.;

2016 рік: транспорті витрати для проїзду за місцем проведення судово-медчиної експертизи Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи з 12.12.2016 по 13.12.2016 (огляд дитини експертами) 869,41 грн., індивідуальні зайняття з корекційної педагогіки, логопедом, логопедичний масаж, лфк - 13440,00 грн., Усього 14309,41 грн.;

2017 рік: басейн 8003,00 грн. (рекомендація за даними консультативних висновків від 01.12.2014, 02.04.2015, 04.09.2014); транспортні витрати поїздом Одеса-Львів для переїзду до клініки відновного лікування (Трускавець Львівська область) з 21.08.2017 по 02.09.2017 925,19 грн.; корекційні зайняття 6300,00 грн.; отримання 18.01.2017 візи для переїзду до Китайської республіки для I курсу реабілітації в лікарні хвороб головного мозку - 3900 грн.; проїзд Одеса-Київ поїздом 04.02.2017 397,99 грн., проїзд Київ-Пекін та Пекін-Київ 22635,00 грн.; проїзд ОСОБА_10 06.02.2017 - 3547,00 грн. та ОСОБА_11 05.05.2017 - 4721,37 грн.; проїзд Київ-Одеса 06.05.2017 - 534,85 грн.; акт виконаний робіт лікування з 06.02.2017 по 06.05.2017 9029 доларів США. Усього: 50964,40 грн.; 9029 доларів США;

2018 рік: отримання візи 16.10.2017 для переїзду до Китайської республіки для II курсу реабілітації в лікарні хвороб головного мозку - 5400 грн.; проїзд Київ Пекін безкоштовно, проїзд Пекін Юнчен 3691,50 грн.; акт виконаних робіт лікування з 30.10.2017 по 25.04.2018 15206 доларів США; корекційні зайняття 11700,00 грн.; оплата вартості експертних досліджень: Дніпропетровсье обласне бюро судово-медичної експертизи 15380,21 грн.; отримання візи 13.08.2018 для переїзду до Китайської республіки для III курсу реабілітації в лікарні хвороб головного мозку - 5481 грн.; проїзд ОдесаКиїв-Пекін 30.08.2018 - 11802 грн.; проїзд ОСОБА_12 10.10.2018 1642,45 грн., проїзд ПекінКиїв 11.10.2018 - 12024 грн., проїзд Київ-Одеса 354,80 грн., акт виконаних робіт лікування з 31.08.2018 по 23.12.2018 9365 доларів США. Усього: 71592,78 грн.; 15206 доларів США, 9365 доларів США;

2019 рік: корекційні зайняття 2750,00 грн.; отримання візи 11.03.2019 для переїзду до Китайської республіки для IV курсу реабілітації в лікарні хвороб головного мозку - 3600 грн.; проїзд Одеса-Київ 21.03.2019 - 1256 грн.; проїзд КиївПекін 22.03.2019 та Пекін-Київ 02.07.2019 - 35228 грн.; проїзд Київ-Одеса 465,00 грн., акт виконаних робіт лікування з 23.03.2019 по 01.07.2019 8637 доларів США. Усього 43299,00 грн.; лікування - 8637 доларів США.

Також суд вважає, що позивачам та їх малолітньому синові було завдано моральну шкоду.

ОСОБА_8 перша дитина подружжя ОСОБА_13 . У результаті неналежного надання медичної допомоги дитина народилася в тяжкому фізичному стані, що потребувало і досі потребує тривалого та постійного лікування. Суд враховує, що подружжя ОСОБА_14 у зв`язку з народженням сина у тяжкому стані, повністю змінили свій сталий ритм життя, направляючи усі зусилля на лікування сина. Матеріалами справи доведено, що подружжя постійно з сином відвідують реабілітаційні курси, курси масажу, інші реабілітаційні заходи, а також лікування за кордоном. Більша частина грошових коштів їхньої родини витрачається на реабілітаційні курси та інші лікувальні заходи. Вбачається, що мати ОСОБА_4 практично увесь свій час присвячує дитині, адже дитина самостійно не може ходити, приймати їжу та обслуговувати себе.

Захворювання також не дає можливості самостійно розвиватися дитині відповідно до свого віку. Дитина ОСОБА_8 зазнав та досі зазнає моральних переживань від стану свого здоров`я, що викликано неможливістю повноцінно розвиватися, сидіти, ходити, гуляти з дітьми.

Беручи до уваги глибину і тривалість моральних страждань позивачів та їх сина, характер психологічної травми, яку вони отримали у зв`язку із народженням сина з тяжкими наслідками для здоров`я, істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивачів, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню на користь позивачів та їх сина в розмірі 1500000,00 грн., по 500000 грн. кожному.

Керуючись ст.ст.263,265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до КНП «Чорноморська лікарня» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області (третя особа ОСОБА_5 ) про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті неналежного надання медичної допомоги, задовольнити частково.

Стягнути з КНП «Чорноморська лікарня» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області () на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_3 матеріальну шкоду, завдану в результаті неналежного надання медичної допомоги, в розмірі 207958,88 гривень та 42237 доларів США.

Стягнути з КНП «Чорноморська лікарня» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області () на користь ОСОБА_4 , ОСОБА_3 особисто та в інтересах їх сина, на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , моральну шкоду, завдану в результаті неналежного надання медичної допомоги в розмірі 1500000,00 гривень, по 500000,00 гривень кожному.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 03 травня 2023 року.

Суддя