Справа № 212/2611/23
У Х В А Л А

24 серпня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, в складі: головуючого Чайкіна І.Б., за участю: секретаря судового засідання Леонідової К.А., розглянувши клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів,-

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2023 року до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області позивач звернувся з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтуванні своїх вимог зазначив, що після смерті його брата залишилась спадщина у вигляді кімнати за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, у позивача відсутня можливість оформити документи на спадкове майно у зв`язку з тим, що свідоцтво про право на спадщину знаходиться у відповідача по справі ОСОБА_2 . Зазначив, що відповідач відмовився в добровільному порядку повернути вказаний документ, тож з метою захисту своїх прав позивач вимушений звернутись до суду з позовною заявою про витребування свідоцтва про право на спадщину за законом з відповідача.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 15 травня 2023 року судом було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Від відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 21.06.2023 року надійшла зустрічна позовна заява. ОСОБА_2 просив визнати дійсним договір купівлі-продажу спадкового майна, а саме кімнати АДРЕСА_2 та стягнути на його користь грошові кошти з уплати за цим договором з відповідача за зустрічним позовом. Окрім того, просив відмовити позивачу за первісним позовом у задоволенні його позовних вимог.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 червня 2023 року зустрічну позовну заяву було прийнято до провадження судді, справу призначено до підготовчого розгляду.

ОСОБА_1 11.07.2023 року подав до суду відзив, в якому зазначив, що вважає позовні вимоги за зустрічним позовом необґрунтованим, просив відмовити в їх задоволенні.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 липня 2023 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Сторони у судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлені про день, час та місце судового засідання. Подали до суду заяви про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги, кожен свої окремо, підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Від позивача за первісним позовом 14.08.2023 року надійшло клопотання про витребування від ПРИВАТНОГО НОТАРІУСА МЕЖІВСЬКОГО РАЙОННОГО НОТАРІАЛЬНОГО ОКРУГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ФІЛІПОВОЇ ІННИ ПЕТРІВНИ відомостей щодо таємниці вчинення нотаріальної дії.

Забезпечення доказів - це оперативне закріплення у встановленому цивільним процесуальним законом порядку відомостей про факти, яке вчиняється суддею з метою використання їх як докази при розгляді та вирішенні цивільних справ у суці. Забезпечення доказів у жодному випадку не можна ототожнювати із їх дослідженням або оцінкою. Єдина мета забезпечення доказів - це їх фіксація для забезпечення можливості їх дослідження та оцінки при подальшому розгляді справи.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Виходячи з положень статей 79-80 Цивільного процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. ( ч.1 ст. 84 ЦПК України)

За змістом положень частини другої та четвертої статті 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Виходячи з положень ч.8 ст.83 ЦПК України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадків, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Під процесуальним строком розуміють строк, в межах якого вчиняються певні процесуальні дії.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. ( ст. 127 ЦПК України)

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Таким чином, законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки у кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він відновленню.

Фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватися як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється суть чіткого встановлення законодавцем кожного з процесуальних строків. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.10.2018 у справі №5/452/06 та від 21.02.2019 у справі №911/4590/13.

В аспекті зазначеного суд вважає за доцільне також звернутись до практики Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує на те, що «при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (рішення у справі "Walchli v. France", заява №35787/03, п. 29, 26.07.2007; "ТОВ "Фріда" проти України", заява №24003/07, п. 33, 08.12.2016).

У будь-якому разі на суд покладено обов`язок надавати оцінку обґрунтованості причин пропуску строку, у тому числі суд має звернути увагу, наскільки швидко й сумлінно діяла сторона при вчиненні відповідної процесуальної дії та мотивувати підстави поновлення цього строку.

Відповідно до п. 2. ч. 1 ст. 43 ЦПК учасники справи мають право подавати докази, яке у взаємозв`язку з положеннями ст. 44 повинно використовуватись добросовісно, а не всупереч завданню судочинства. Відповідно до п. 2 та 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 травня 2023 року судом було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 червня 2023 року зустрічну позовну заяву було прийнято до провадження судді, здійснено перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження, справу призначено до підготовчого розгляду та надано строк для надання відзиву.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 липня 2023 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

ОСОБА_1 скористався правом надання відзиву та направив його на адресу суду 07.07.2023 року.

В той же час, будь-яких доказів існування поважних причин, які б перешкодили позивачу реалізувати свої права у встановлений строк (для подання доказів), до суду не надано, позивачем не заявлялось клопотання про продовження процесуального строку з дотриманням вимог ч.2 ст.127 Цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення без розгляду клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів, оскільки клопотання подано з порушенням процесуальних строків, визначених частиною другою та третьою статті 83 Цивільного процесуального кодексу України, та відсутності поданого до суду обґрунтованого клопотання про поновлення строку разом з доказами, які беззаперечно свідчать про наявність обставин, що перешкодили позивачу своєчасно звернутись до суду з клопотанням про витребування доказів,

Враховуючи викладене та керуючись статями 76, 81, 83, 126, 127, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів, зареєстроване в канцелярії суду 14 серпня 2023 року - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в момент її підписання та окремому оскарженню не підлягає.

Відповідно до положень ч.2 ст.353 Цивільного процесуального кодексу України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо, скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. (п.4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України)

Ухвала складена та підписана 24.08.2023.

Суддя І. Б. Чайкін