Справа № 128/2453/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

15 травня 2023 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

судді Карпінської Ю.Ф.,

за участі секретаря Дусанюк Н.О.,

у відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про позбавлення батьківських прав,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовує тим, що з 2010 року до травня 2012 року вона проживала з ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_3 . 26 жовтня 2012 року рішенням Вінницького районного суду Вінницької області у справі № 203/3981/12 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено; стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати. З травня 2012 року до теперішнього часу ОСОБА_2 проживає окремо від доньки. Відповідач припинив приймати участь у вихованні ОСОБА_3 , піклуватися про її фізичний та духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, забезпечувати надання коштів на повноцінне харчування, одяг, медичне лікування, створення нормальних умов для її розвитку, припинив спілкуватися з дитиною, відвідувати її, займатися її вихованням та будь-яким чином проявляти інтерес. ОСОБА_2 неналежно виконував батьківські обов`язки щодо виховання та утримання дитини, протягом усього життя не цікавився як дитина живе, росте, розвивається. Фактично родинні відносини між батьком та донькою не підтримуються. Батько дитини продовжує неналежно виконувати свої обов`язки щодо утримання доньки, ухиляється від сплати аліментів, з приводу чого ОСОБА_1 неодноразово зверталася до Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області. Заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів на утримання доньки у період з липня 2012 року до квітня 2015 року становить 3550 грн. 15.05.2015 Вінницьким районним судом Вінницької області було винесено рішення, яким збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , до 800 грн щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішення суду законної сили, і до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, заборгованість по сплаті аліментів станом на 02.06.2015 складає 4350 грн. Позивач матеріально утримує та належним чином піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, займається її вихованням самостійно. Її середня заробітна плата за відпрацьований час за основним місцем роботи у період з 01.05.2014 до 31.10.2014 склала 2430 грн 86 коп. Сім`я дитини ОСОБА_3 складається з матері ОСОБА_1 , сестри ОСОБА_4 , брата ОСОБА_5 . Умови проживання сім`ї задовільні, є місце для відпочинку дитини. Відповідно до актів, посвідчених ТОВ «ЖЕО», складених сусідами ОСОБА_1 - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_1 сама виховує доньку ОСОБА_3 без участі і допомоги батька ОСОБА_2 ; останній раз його бачили в 2011 році, коли ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали разом; після того як вони почали проживати окремо, жодного разу не бачили його; посильну участь у вихованні Софії беруть діти ОСОБА_1 - син ОСОБА_5 та донька ОСОБА_4 . Відповідно до довідки № 126 від 19.11.2014, ОСОБА_3 відвідує групу Дошкільного навчального закладу № 25 Вінницької міської ради; протягом усього періоду приводить і забирає дитину лише мама ОСОБА_1 , вона також здійснює щомісячно оплату за ДНЗ, відвідує батьківські збори, свята та дні відкритих дверей; батько ОСОБА_2 участь у вихованні та навчанні дитини в закладі не приймає. Відповідно до довідки № 127 від 19.11.2014, виданої ДНЗ № 25, у період з 12.08.2013 до 20.11.2014 матір`ю ОСОБА_1 було сплачено за харчування дитини в дитсадку 1138 грн 50 коп. Згідно з довідкою № 01-2/1262 від 25.11.2014, виданою КЗ «ЦПМСД № 2» м. Вінниця, з червня 2012 року дитиною ОСОБА_3 опікується лише мама. На прийомах у лікаря дитина завжди з мамою, батька за цей час не було жодного разу. Відповідно до довідки № 01-2/1235 від 04.12.2014, виданої КЗ «ЦПМСД № 2», та медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_3 , у дитини був алергічний дерматит; 16.09.2013 виявлено діагноз стрептодермія; 27.03.2014 виявлено діагноз аденовірусна інфекція; також ОСОБА_3 часто хворіє на ГРВІ. 03.07.2014 Вінницьким районним судом Вінницької області ОСОБА_2 було притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, згідно з ст. 75 КК України звільнено від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. На обліку Вінницького районного підрозділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України у Вінницькій області засуджений ОСОБА_2 перебуває з 24.11.2014 по теперішній час. 16.06.2015 органом опіки і піклування Вінницької міської ради (Службою у справах дітей Вінницької міської ради) винесено висновок, згідно з яким, враховуючи невиконання батьком протягом тривалого часу обов`язків по вихованню та утриманню доньки, керуючись ст.ст. 19, 150, 164, 165, 180 Сімейного кодексу України, орган опіки і піклування Вінницької міської ради вважав доцільним позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо дитини ОСОБА_3 . Позивач вважає, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно дитини ОСОБА_3 є доцільним та відповідає найкращим інтересам дитини, тому просить позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 16.10.2015 задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про позбавлення батьківських прав; позбавлено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

02.02.2021 представник відповідач ОСОБА_2 - адвокат Цвєтков О.В. звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з заявою про перегляд заочного рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 16.10.2015 по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про позбавлення батьківських прав, яка автоматизованою системою документообігу суду була розподілена судді Бондаренко О.І.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 03.02.2021 заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Цвєткова О.В. про перегляд заочного рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 16.10.2015 по цивільній справі № 128/2453/15-ц прийнято до провадження.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 21.04.2021 поновлено представнику ОСОБА_2 - адвокату Цвєткову О.В. пропущений строк для подання заяви про перегляд заочного рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 16.10.2015 по справі № 128/2453/15-ц; задоволено заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Цвєткова О.В. про перегляд заочного рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 16.10.2015 по цивільній справі № 128/2453/15-ц та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 29.11.2021 задоволено заяву ОСОБА_2 про відвід судді Бондаренко О.І.; відведено головуючого суддю Бондаренко О.І. від розгляду справи № 128/2453/15-ц.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.11.2021, було призначено повторний автоматичний розподіл даної справи у зв`язку із задоволенням відводу суддею Вінницького районного суду Вінницької області Бондаренко О.І. Після повторного автоматичного розподілу даної справи автоматизованою системою документообігу суду вищезазначену справу було розподілено судді Карпінській Ю.Ф.

Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 01.12.2021 цивільну справу № 128/2453/15-ц прийнято до провадження та призначено підготовче засідання; зобов`язано Службу у справах дітей Вінницької міської ради надати суду висновок щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

04.01.2022 представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Цвєтков О.В. подав до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у них з ОСОБА_1 дійсно народилась дочка ОСОБА_3 . Після її народження до травня 2012 року він ще проживав разом з ОСОБА_1 , однак в подальшому внаслідок різних поглядів на життя вони вимушені були розійтись. Після цього він намагався продовжити спілкування з дочкою, однак позивач робила все можливе, щоб уникнути його спілкування з дитиною, вона не пускала його до місця проживання дитини, а коли він намагався підійти на вулиці, то тікала від нього. В своїй позовній заяві ОСОБА_1 посилається на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 26.10.2012 (справа 203/3981/12), яким з нього стягнуто аліменти на дитину. Однак позивач не надала суду копію цього рішення, а в його мотивувальній частині зазначено, що він був присутній під час розгляду справи, позивач зменшила свої позовні вимоги з 600 грн до 150 грн. Це сталось тому, що вони домовились про те, що він віддає їй свій мотоцикл QH200-2D в рахунок сплати частини аліментів. Інших заробітків у нього тоді не було. В цьому ж рішенні зазначено, що він повністю визнав позовні вимоги. Позивач також посилається на довідку-розрахунок по сплаті аліментів №434/09 від 02.06.2015, виданою ВДВС, по сплаті аліментів на утримання доньки у період з липня 2012 року до квітня 2015 року, згідно з якою борг складає 3550 грн. Однак згідно з вказаною довідкою, він намагався та частково сплачував аліменти. Про існування рішення суду від 15.04.2015 про збільшення розміру аліментів він взагалі не знав, рішення було постановлене без його виклику. З 2015 року його до виконавчої служби взагалі не викликали та про існування нового виконавчого провадження йому нічого відомо не було. З наданих позивачем довідки за місцем роботи та довідок ЖЕО убачається лише, що вона з 01.05.2014 до 31.10.2014 отримувала заробітну плату та проживала з дитиною у АДРЕСА_1 . Однак ці довідки не доводять його ухилення від виконання батьківських обов`язків, а лише вказують на обставини, які стосуються позивача. Крім того, він не погоджується з актами, посвідченими ТОВ «ЖЕО», складеними 23.11.2014 сусідами ОСОБА_1 - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , в яких нібито останні зазначають, що ОСОБА_1 сама виховує доньку ОСОБА_3 без участі і допомоги відповідача. В позовній заяві з метою введення суду в оману позивач зазначає, що у вказаних актах сусіди вказують, що востаннє бачили відповідача в 2011 році, ще коли він проживав разом з ОСОБА_1 . Однак у актах зазначено інше. Так, вказані свідки вказують, що не бачили ОСОБА_11 з 23 листопада 2014 року до 27 квітня 2015 року, тобто лише пів року. Свідки чітко зазначають дату, коли бачили відповідача, а саме: 23 листопада 2014 року. Не погоджується він і з довідками з Дошкільного навчального закладу від 19.11.2914, з яких убачається, що відповідач нібито не приймає участі у вихованні та навчанні дитини у закладі. Однак позивач умисно не повідомляв йому, в який садочок ходить дитина. Це ж стосується і лікувального закладу. Посилання позивача в заяві на судимість відповідача взагалі не стосується справи та не може слугувати доказом умисного невиконання ним своїх батьківських обов`язків. Важливим документом, на підставі якого фактично суд і дійшов висновку про можливість позбавити ОСОБА_2 батьківських прав, є висновок органу опіки та піклування Вінницької міської ради від 16.06.2015, зі змісту якого убачаються обставини, що свідчать на користь відповідача, а саме: 28 квітня 2015 року ОСОБА_1 звернулась з заявою в Службу у справах дітей Вінницької міської ради про надання висновку про доцільність (недоцільність) позбавлення відповідача батьківських прав. 20.01.2015 відбулось засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі ВМР, на якому були присутні як батько ОСОБА_2 , так і мати ОСОБА_1 . Саме на прохання батька дитини ОСОБА_2 було надано строк в три місяці для вирішення спірних питань виховання та утримання дитини і налагодження взаємовідносин між батьками. Вказане свідчить про стійке бажання батька приймати участь у вихованні та утриманні дитини. Далі зазначено, що комісія в подальшому розглянула питання за відсутності відповідача, зазначивши, що нібито він був належним чином повідомлений, що не відповідає дійсності, так як ОСОБА_2 на наступні засідання належним чином не викликався та про них не повідомлявся. При цьому комісія заслухала лише пояснення матері та дослідила якісь документи, зміст яких не викладений у висновку та є невідомим. На той час в 2015 році у нього виявили серйозне погіршення стану здоров`я, що призвело до інвалідності (яка триває і досі), та яке не дозволяло йому тривалий час належно спілкуватись з донькою та утримувати її. Так, в 2015 році у ОСОБА_11 було вперше виявлено туберкульоз, з 2016 року він почав проходити стаціонарне лікування в ВОСТМО «Фтизіатрія». Внаслідок погіршення стану здоров`я в 2017 році йому була встановлена 2 група інвалідності, яка продовжена в 2018 році до 01.09.2019. Зараз ОСОБА_11 має 3 групу інвалідності, що доводить факт наявності поганого стану здоров`я ще з 2015 року. Останні декілька років у зв`язку з поважними причинами (хвороба та перебування в місцях позбавлення волі) він не мав можливості спілкуватись з своєю дитиною. Характер його захворювання (туберкульоз) наражав її на небезпеку, тому він обмежив своє спілкування з нею. Однак станом на зараз він отримав медичний висновок про безпечність його спілкування з оточуючими (захворювання в стадії ремісії) та бажає спілкуватись зі своєю дитиною, налагодити з нею відносини та належним чином виконувати свої батьківські обов`язки. Однак мати доньки - ОСОБА_1 вчиняє дії по недопущенню його спілкування з дитиною. Не бажаючи травмувати дитину, розуміючи роль матері в її житті, він не вважає за необхідне вчиняти різні провокативні дії (самостійний прихід в навчальний заклад, лікувальну установу, виклики поліції, тощо), що можуть призвести до травмування її психіки. Тому вважає за необхідне узгоджувати з мамою дитини його зустрічі з останньою. Останні декілька тижнів ОСОБА_1 припинила брати від нього трубку, не відповідає на його неодноразові повідомлення про його бажання побачити дитину та поспілкуватись з нею. Він не вимагає бачитись з дитиною без присутності матері, однак і такої можливості він зараз позбавлений. Ухвалою суду від 01.12.2021 від органу опіки та піклування Вінницької міської ради витребувано висновок про доцільність чи недоцільність позбавлення його батьківських прав. Вважає, що ОСОБА_1 умисно та цілеспрямовано позбавляє його можливості спілкуватися з дитиною з метою створення у дитини негативного ставлення до нього, так як думку дитини будуть враховувати на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при вирішенні питання про позбавлення його батьківських прав. Ті декілька разів, які він бачився з дитиною місяць тому, почали наповнювати ту прогалину в відносинах батька та дочки, яка виникла за останні роки. Відчувши це, ОСОБА_1 робить все можливе, щоб припинити їхнє спілкування з дочкою та маніпулює нею з метою отримання позитивного рішення на свою користь в суді. На даний час вважає за необхідне бачитись з дитиною лише по вихідних днях, щоб не заважати її навчанню. З цією метою ним подано до Вінницької міської ради заяву про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. В подальшому, коли буде більше розуміти її потреби та володіти інформацією про графік її навчання, а також в разі продовження ОСОБА_1 чинити йому перешкоди в участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, буде звертатись до органу опіки та піклування за зміною способів його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Враховуючи викладене, просить повністю відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

На виконання вимог ухвали судді Вінницького районного суду Вінницької області від 01.12.2021 начальник відділу захисту прав дітей Служби у справах дітей Вінницької міської ради Марценюк Л.Є. надала суду висновок від 27.01.2022 № 01/00/011/5665 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

20.09.2022 позивач ОСОБА_1 подала до суду додаткові пояснення по справі, які обґрунтовані тим, що в матеріалах справи наявний відзив відповідача від 29.12.2021, у якому зазначено, що після розлучення ОСОБА_2 «намагався продовжити спілкування з дочкою, однак позивач робила все можливе, щоб уникнути мого спілкування з дитиною». Дані слова не підтверджені будь-якими доказами та є неправдивими. Крім слів у відзиві, ОСОБА_2 ніяким чином не бажав спілкуватися із своєю дочкою. Жодного звернення до Служби у справах дітей чи до суду щодо визначення порядку участі у вихованні дитини не було зареєстровано. Згідно з довідкою про неотримання аліментів, виданою Вінницьким відділом Державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), ОСОБА_1 не отримувала аліменти від ОСОБА_2 за період з 26.02.2018 до 22.12.2021 за виконавчим листом № 128/612/15-ц. Заборгованість по сплаті аліментів станом на 30.11.2021 склала 74242,50 грн, станом на 21.03.2022 ОСОБА_2 жодних коштів в рахунок аліментів не надав. ОСОБА_2 у відзиві постійно робить наголос на тому, що він «не знав», «без мого виклику», «не було відомо», але «відповідальний батько» зовсім забувся, що дитина хоче їсти, що дитину треба одягати та лікувати, що дитина розвивається і крім елементарних названих потреб є багато додаткових витрат, на які він зовсім не давав кошти. На даний час в Україні війна, однак ОСОБА_2 не знайшов декілька хвилин, щоб запитати свою доньку чи позивача, як вони живуть, що їдять та де сплять. Під час судових проваджень судами були встановлені обставини, які підтверджують вчинення ОСОБА_2 правопорушень, а саме: адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (2013 рік); кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України (2014 рік); кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України (2017 рік). Поведінка та відношення ОСОБА_2 до своєї дитини свідчить про ухилення батька від виконання своїх обов`язків стосовно своєї доньки. Батько не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Спільне життя, відношення батька до дитини не можна назвати безпечним, благополучним та спокійним. Жодного доказу, аргументу та документу, який підтверджував би наполегливе бажання батька до спілкування з дитиною, відповідачем та його представником не надано. Відповідач так «щиро» бажає спілкуватися зі своєю донькою, що після неправдивих пояснень Службі у справах дітей жодного разу навіть не намагався поспілкуватися із дитиною. Сам факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку. Враховуючи вищевикладене, просить задовольнити її позовну заяву та позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно ОСОБА_12 .

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 15.11.2022 закрито підготовче провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про позбавлення батьківських прав; призначено справу до судового розгляду по суті в порядку загального позовного провадження.

В судовому засіданні 17.01.2023 позивач ОСОБА_1 суду пояснила, що в 2015 році було винесено заочне рішення про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав. На той час дитині було чотири роки. До цього вона готувалася роками. Вона не хотіла, щоб дитина бачила усе те, що бачила вона, коли жила з відповідачем, бо він її бив, коли вона була вагітна. Аліменти він не платив, не цікавився життям дитини, дитину не бачив. В 2021 році відповідач вирішив поновити батьківські права. Вона поговорила з донькою, сказала, що з`явився батько. Дитина запитувала, чому за стільки років він не цікавився нею, не дзвонив та навіть не вітав її у дні народження. Дочка спочатку зраділа, що у неї буде тепер батько, однак крім позову, ніяких дій ОСОБА_2 більше не вчиняв. Один раз лише бачився з дитиною ще в 2021 році. Приніс їй коробку цукерок, трохи поспілкувалися з дитиною. Після цієї зустрічі дитина йшла додому та плакала, запитувала, чому за 10 років вона заслужила тільки на коробку цукерок. Після цього один раз ще подзвонив, але ОСОБА_13 не захотіла з ним бачитися. Людина, яка судима, яка била матір, не може бути гарним батьком для дитини. Він зовсім не цікавиться життям дитини. З ОСОБА_2 проживали у її квартирі з 2010 року до травня 2012 року. Спільне проживання припинилося за її вимогою. Після цього ОСОБА_2 ще приходив декілька разів та бачився з дитиною влітку 2012 року. Потім були дзвінки з погрозами, бо вона заборонила йому спілкуватися з дитиною, він був п`яний. Останній раз відповідач приходив в дитячий садочок восени 2014 року. Йому не дали зустрітися з дитиною, бо вона попередила вихователів в садочку. ОСОБА_2 часто приходив п`яний, погрожував, стукав до сусідів. У неї з ним були неприязні відносини. На її кошти купили мотоцикл та автомобіль, які він оформив на себе. Один раз ОСОБА_2 з`явився до органу опіки та піклування, а в подальшому не з`являвся. Відповідач на комісії казав, що заперечує проти позбавлення батьківських прав, просив надати час, щоб налагодити відносини. Сплачував частково аліменти. З приводу того, чи зверталася вона в поліцію щодо неправомірних дій ОСОБА_2 , не пам`ятає. Оригіналів документів, які подавалися з позовом, у неї уже немає.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Цвєтков О.В. в судовому засіданні 17.01.2023 заперечив з приводу задоволення позовних вимог. Суду пояснив, що позов необґрунтований, невмотивований, непідтверджений належними доказами. ОСОБА_2 взагалі не знав про наявність рішення про позбавлення його батьківських прав, тому звернувся із заявою про скасування заочного рішення. До 2015 року ОСОБА_2 намагався бачитися з дитиною, однак у сторін були неприязні відносини. В 2015-2016 роках ОСОБА_2 захворів на тяжку форму туберкульозу. Усі докази, надані позивачем, ставлять під сумнів, оскільки їхніх оригіналів вони не бачили, на даний час оригіналів таких доказів у позивача немає. ОСОБА_2 подавав заяву про встановлення йому часу для побачення з дитиною. Однак на вказану заяву отримав відповідь, згідно з якою його заяву не може бути розглянуто до прийняття рішення у справі про позбавлення його батьківських прав. У висновку Служби у справах дітей зазначено, що органом досліджувалися якісь документи, але які саме - не зазначено. ОСОБА_2 зазначав органу опіки, що бажає бачитися з дитиною. Відповідач казав, що зв`язувався з матір`ю дитини по вайберу. Спочатку позивач дозволила побачитися з дитиною. Один раз вони зустрілися. Емоційний контакт з дочкою був відсутній. Потім позивач заборонила йому бачитися з дитиною. На скільки йому відомо, відповідач проживає декілька років в громадському шлюбі з іншою жінкою, в якої є свої діти. Його судимість не повинна впливати на рішення про позбавлення батьківських прав. Якби відповідачу не була цікава дана ситуація, то б він не подавав заяву про скасування заочного рішення, не витрачав свій час та кошти.

В судовому засіданні 25.04.2023 дитина ОСОБА_12 , щодо якої вирішується питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , суду пояснила, що ОСОБА_2 приходив до неї один раз ще у 2021 році. До цього у своєму свідомому віці вона його не бачила. Мама розповідала, що у неї є батько, але у нього інша сім`я. Після того як вони у 2021 році зустрілися, він подзвонив до мами. Мама запитала у неї, чи хоче вона бачитися з ОСОБА_2 , вона відповіла, що не хоче. Вона про це також казала ОСОБА_2 при зустрічі. На даний час ОСОБА_2 не телефонує до неї та не бажає зустрітися. Зустріч, яка відбулась у 2021 році, тривала не довго, декілька хвилин, зустрілися біля магазину, нікуди її не запрошував та нічого не купував, лише запитав як її навчання і як вона сама. З батьком спілкуватися не хоче, тому що стільки років він взагалі не переймався за неї, не вітав з днем народження, не дарував подарунки та не турбувався, коли вона хворіла. Лише зараз він з`явився. Їй образливо, що усі ці роки у неї не було батька. Підтримує думку мами щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

В судове засідання 11.05.2023 учасники справи не з`явилися, хоч в установленому законом порядку повідомлялися про дату, час та місце продовження судового розгляду по даній справі.

Позивач ОСОБА_1 попередньо через канцелярію суду подала заяву, у якій просить судове засідання, призначене на 14 год 00 хв 11.05.2023, провести за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Судові витрати просить залишити за нею.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання 11.05.2023 не з`явився, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Будь-яких заяв до суду не подавав.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Цвєтков О.В. попередньо через канцелярію суду подав заяву, у якій просить розгляд цивільної справи провести без його участі, у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 просить відмовити у повному обсязі.

Представник третьої особи - начальник відділу захисту прав дітей Служби у справах дітей Вінницької міської ради Марценюк Л.Є. попередньо через електронну пошту суду подала заяву, у якій просить розглядати справу та винести рішення по ній за її відсутності у зв`язку із зайнятістю. Підтримує висновок органу опіки і піклування Вінницької міської ради щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 11.05.2023 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши пояснення учасників справи, думку дитини ОСОБА_12 , врахувавши думки учасників справи, викладені у поданих до суду письмових заявах, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази, надані учасниками справи, суд дійшов такого висновку.

Судом установлено, що у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є спільна дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 9).

Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 15.04.2015 задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів; змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в сумі 150 грн щомісячно, починаючи стягнення з 12.07.2012, і до досягнення дитиною повноліття, відповідно до рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 26.07.2012; вирішено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі 800 грн щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішення суду, і до досягнення дитиною повноліття; припинено стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 26.07.2012 (т. 1 а.с. 10-11).

З довідки, виданої ТОВ «Житлово-Експлуатаційне Об`єднання», від 23.04.2015 № 1272 убачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_1 та з нею проживають ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 (т. 1 а.с.19).

Відповідно до копії акту обстеження житлових умов заявника від 20.11.2014, квартира, розташована в АДРЕСА_2 , складається із двох кімнат, житлова площа становить 26,0 кв.м; житлове помешкання обладнане холодним водопостачанням, централізованим гарячим водопостачанням, центральним опаленням, каналізацією, газопостачанням, електропостачанням, кімнати розділені та ізольовані; санітарний стан квартири знаходиться в задовільному стані, місце для відпочинку дитини є (т. 1 а.с. 20).

Згідно з копіями актів від 27.04.2015 опитування сусідів ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , останні повідомили та засвідчили, що є сусідками ОСОБА_1 ; з 23.11.2014 батько ОСОБА_13 не приходив і до сьогоднішнього дня вони його не бачили; ОСОБА_1 сама виховує доньку ОСОБА_3 без участі і допомоги батька ОСОБА_2 (т. 1 а.с.21-22).

З копії інформаційного листа Дошкільного навчального закладу № 25 від 23.04.2015 № 48 убачається, що ОСОБА_3 відвідує даний заклад з серпня 2013 року; протягом даного періоду до 2015 року вихованням дитини займається ОСОБА_1 ; всі заходи, а саме: дні відкритих дверей, свята, батьківські збори, відвідувала лише мати дитини; проплату за харчування дитини здійснювала лише ОСОБА_1 ; батька ОСОБА_2 протягом року вихователі не бачили, тому підтверджують, що вихованням дитини займається ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 23).

Відповідно до копії листа Центру первинної медико-санітарної допомоги № 2 від 25.11.2014 № 01-2/1262, з червня 2012 року дитиною опікується лише мама; на прийомах дитина завжди з мамою і по хворобі, і на щеплення; батька за цей час не було ні разу (т. 1 а.с. 24).

Згідно з копією відповіді № 01-2/1325 від 04.12.2014, адміністрація ЦПМСД № 2 повідомляє, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , спостерігається ЦПМСД № 2 з народження; дитина відвідує садочок № 25; з грудня 2012 року дитина на прийомі завжди з мамою, що відмічено в історії розвитку дитини; 02.08.2013 у дитини був алергічний дерматит; 16.09.2013 - стрептодермія; 11.11.2013 - ГРВІ, гострий рино фарингіт; 27.03.2014 - аденовірусна інфекція; 07.04.2014 - ГРВІ; 24.04.2014 - ГРВІ; 10.10.2014 - ГРВІ; 05.11.2014 - ГРВІ, що також підтверджується копією медичної карти ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 25-30).

З копії відповіді на адвокатський запит убачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_3 , не перебуває на обліку у Вінницькій обласній службі зайнятості як безробітний (т. 1 а.с. 31).

Відповідно до копії довідки № 127 від 19.11.2014, протягом перебування дитини ОСОБА_3 в дошкільному навчальному закладі № 25 з 12.08.2013 до 20.11.2014 матір`ю ОСОБА_1 було сплачено за харчування дитини в дитсадку суму в розмірі 1138,50 грн (т. 1 а.с. 33).

Згідно з копією довідки Вінницького районного підрозділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України у Вінницькій області від 21.01.2015 № 203, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_3 , засуджений 03.07.2014 Вінницьким районним судом Вінницької області за п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76, ч. 4 ст. 296 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України звільнений від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки; на обліку Вінницького районного підрозділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України у Вінницькій області засуджений ОСОБА_2 перебуває з 24.11.2014 по теперішній час (т. 1 а.с. 12).

Згідно з копією висновку № М-31-31977/1-00-10 від 26.06.2015 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (т. 1 а.с. 15-16).

ОСОБА_2 має другу групу інвалідності та хворіє на туберкульоз гортані та легень (виявлено вперше у 2016 році), що підтверджується копією посвідчення від 10.08.2018 № НОМЕР_2 , копією довідок та копією консультаційного висновку спеціаліста (т. 1 а.с.99-102).

З довідки, виданої ТОВ «Житлово-Експлуатаційне Об`єднання», від 08.07.2021 № 3223 убачається, що за адресою: АДРЕСА_1 постійно проживає та зареєстрована ОСОБА_1 та з нею проживають ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_14 (т. 1 а.с.149).

Згідно з довідкою, виданою Комунальним закладом «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 16 Вінницької міської ради» від 05.07.2021 № 04-02/163, адміністрація Комунального закладу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 16 Вінницької міської ради» повідомляє, що батько учениці 4-В класу ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 жодного разу в школі не з`являвся, з вчителем не спілкувався, навчанням та поведінкою доньки не цікавився; вихованням Софії займається мати ОСОБА_1 , вона відвідувала батьківські збори, спілкувалась з вчителем, контролювала стан навчання та поведінку доньки (т. 1 а.с. 150).

З акту № 13840, затвердженого директором ТОВ «ЖЕО», убачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 ; на момент обстеження було встановлено, що ОСОБА_2 не проживає за вищевказаною адресою з 2012 року до теперішнього часу (т. 1 а.с. 152).

Згідно з випискою з історії розвитку дитини ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , від 15.07.2021 № 01-2/976, ОСОБА_12 спостерігається лікарем ЗПСМ з 2015 року; стоїть на диспансерному обліку з приводу вальгусної деформації стоп; постійно оглядається хірургом, лабораторно обстежена; в 2020 році зроблено УЗД щитоподібної залози, патології не виявлено; у 2020 році два рази хворіла - ГРВІ; в 2021 році один раз - ГРВІ (т. 1 а.с. 154).

З довідки про неотримання аліментів від 01.07.2021 № 78389, виданої центральним відділом ДВС у місті Вінниця Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), убачається, що ОСОБА_1 дійсно не отримувала аліменти від ОСОБА_2 у період з 26.02.2018 до 30.06.2021, згідно з виконавчим листом № 128/612/15-ц від 18.05.2015, виданим Вінницьким районним судом Вінницької області, про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі 800 грн, починаючи з дня набрання законної сили рішення суду, а саме: з 18.05.2015, і до повноліття (т. 1 а.с. 151).

За адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані та проживають ОСОБА_17 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у будинку/приміщенні № 40 від 11.01.2021 (т. 1 а.с. 219).

З копії довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 246753 від 07.06.2021 убачається, що станом на 07.06.2021 ОСОБА_2 має третю групу інвалідності (т. 1 а.с. 213).

Відповідно до копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого травматологічного відділення № 7247 від 11.08.2020, у ОСОБА_2 було виявлено сполучену травму тіла, закриту травму грудної клітки, забій грудної клітки, забій, садно лівого ліктьового суглобу, закритий перелом шийки лівої стегнової кістки без зміщення, садно 3 пальця правої стопи; 04.08.2020 близько 21 год 00 хв ОСОБА_2 отримав невиробничу травму внаслідок падіння з велосипеда, машиною ШМД доставлений у ВМКЛ ШМД (т. 1 а.с. 214-215).

Листом від 08.12.2021 № 584 Служба у справах дітей Вінницької міської ради запрошує ОСОБА_2 взяти участь у засіданні комісії з питань доцільності чи недоцільності позбавлення його батьківських прав відносно доньки ОСОБА_13 (т. 1 а.с. 221).

Заявою від 21.12.2021 ОСОБА_2 повідомляє Службу у справа дітей Вінницької міської ради про те, що він не має технічної можливості прийняти участь в онлайн-відеоконференції, так як він є інвалідом 3 групи та усі кошти витрачає на лікування, і не в змозі придбати мобільний телефон або комп`ютер, до того ж не володіє технічними знаннями; бажає приймати участь в засіданні комісії (т. 1 а.с. 222).

Заявою від 24.12.2021 ОСОБА_2 просить виконавчий комітет Вінницької міської ради визначити способи його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , таким чином: протягом 2-місячного терміну у присутності матері - щосуботи місяця з 10 год 00 хв до 13 год 00 хв; після закінчення 2-місячного терміну без присутності матері - щосуботи місяця з 10 год 00 хв до 13 год 00 хв, 14 жовтня щороку з 10 год 00 хв до 13 год 00 хв (т. 1 а.с. 223).

З роздруківок двох смс-повідомлень убачається, що абоненту «ОСОБА_18» були відправлені повідомлення, у яких містяться прохання побачитись з донькою (т. 1 а.с. 224-225), однак вказані повідомлення не містять будь-яких дат, тому встановити, коли вони були відправленні абоненту « ОСОБА_18 » не представляється можливим.

Згідно з медичною карткою ОСОБА_2 , останній проходив лікування хвороби туберкульозу у ВОСТМО «Фтизіатрія» з 2016 року до 2018 року (т. 1 а.с. 231-238).

Вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 09.11.2018 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі; на підставі ст. 75, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з випробуванням (т. 1 а.с. 239-240).

Вироком Вінницького апеляційного суду від 21.01.2019 апеляційну скаргу прокурора задоволено частково; вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 09.11.2018 щодо ОСОБА_2 в частині призначеного покарання скасовано; визнано винним ОСОБА_2 у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України; призначено ОСОБА_2 покарання за ч. 1 ст. 186 КК України у виді 2 років позбавлення волі (т. 1 а.с. 241-242).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду від 23.01.2020 касаційну скаргу захисника Цвєткова О.В. задоволено частково; вирок Вінницького апеляційного суду від 21.01.2019 у кримінальному провадженні стосовно засудженого ОСОБА_2 змінено; пом`якшено засудженому ОСОБА_2 призначене за ч. 1 ст. 186 КК України покарання до одного року позбавлення волі (т. 1 а.с. 243-246).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Україною 27.02.1991 (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучаться з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (пункти 1 і 3 статті 9 Конвенції).

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання ним інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

У рішенні від 11.07.2017 у справі «М. С. проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини, практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07.08.1996).

Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачиться на шкоду інтересам дитини.

Практика ЕСПЛ встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об`єднання сім`ї. (Справа «Савіни проти України» від 18.12.2008, «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24.02.1995).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Тлумачення наведених норм права дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Відповідно до ч.ч. 4-6 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

З висновку від 27.01.2022 № 01/00/011/5656 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , убачається, що ОСОБА_2 є батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Матір`ю дитини є ОСОБА_1 , яка звернулась до Служби у справах дітей Вінницької міської ради із заявою щодо надання висновку про доцільність чи недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав. В офіційному шлюбі батьки дитини не перебували. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали спільно, однією сім`єю з 2010 року по травень 2012 року. З 2012 року до теперішнього часу ОСОБА_2 проживав окремо від дитини, не підтримував родинних відносин з донькою, не цікавився її життям та розвитком, не вітав дитину зі святами. ОСОБА_2 неналежним чином виконував обов`язок щодо утримання своєї доньки, не сплачував в повному обсязі аліменти на її утримування, визначені рішенням Вінницького районного суду Вінницької області. Відповідно до довідки відділу ДВС Вінницького РУЮ Вінницької області, заборгованість ОСОБА_2 по аліментах на утримання доньки станом на 01.04.2015 становила 3400 грн. Згідно з довідкою Центрального відділу ДВС у місті Вінниця Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 01.07.2021, ОСОБА_1 дійсно не отримувала аліменти від ОСОБА_2 у період з 26.02.2018 до 30.06.2021. Своєю поведінкою ОСОБА_2 порушив вимоги ст.ст. 150, 180 Сімейного кодексу України, які покладають на батьків обов`язки по вихованню та утриманню дітей. Мати дитини ОСОБА_1 на засіданні комісії наполягала на позбавленні ОСОБА_2 батьківських прав, оскільки на її думку батько ухилявся від виконання батьківських обов`язків щодо дитини з 2012 року до теперішнього часу: не спілкувався з донькою близько 10 років, не цікавився її життям, навчанням, не брав участі у вихованні та розвитку дитини. Мати повідомила, що батько за останні 10 років відвідав дитину лише один раз у 2021 році вже після поновлення судом розгляду справи про його позбавлення батьківських прав. ОСОБА_1 зазначила, що донька, яка фактично не знала свого батька, перелякалася цієї зустрічі та боїться повторно спілкуватися з ОСОБА_2 ОСОБА_1 повідомила, що ОСОБА_2 вживає спиртні напої, є неодноразово судимою особою, веде асоціальний спосіб життя, може негативно вплинути на особистість доньки. Він тривалий час ухиляється також і від утримання дитини, не турбується про її матеріальне забезпечення, не сплачує аліменти. За твердженням ОСОБА_1 дитина перебуває лише на утриманні та вихованні матері. Батько дитини ОСОБА_2 на засіданні комісії заперечував проти позбавлення його батьківських прав, повідомив про те, що має групу інвалідності, через стан свого здоров`я (інфекційне захворювання) тривалий час не міг спілкуватися з дитиною, оскільки перебував на лікуванні. ОСОБА_2 зазначив, що має бажання брати участь у вихованні та утриманні доньки, спілкуватися з нею, що підтверджується фактом його зустрічі з дитиною у 2021 році. Батько вважає, що підстав для позбавлення його батьківських прав немає. Дитина ОСОБА_3 на засіданні комісії повідомила про те, що тривалий час батько її не відвідував, не телефонував, не цікавився життям. Зазначила, що нещодавно батько один раз зустрівся з нею, але вона більше не бажає зустрічатися з ним. Враховуючи вищевикладене, орган опіки і піклування Вінницької міської ради вважає доцільним позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (т. 2 а.с. 11-13).

Відповідно до копії відповіді на запит Вінницького районного суду Вінницької області від 05.05.2023 № 31/00/011/25685, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вінницької міської ради прийняте рішення щодо підтвердження того факту, що висновок органу опіки і піклування Вінницької міської ради від 27.01.2022 № 01/00/011/5665, наданий раніше суду, стосується дитини ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки під час тривалого розгляду даної справи прізвище вищезазначеної дитини в органах ДРАЦС було змінено із « ОСОБА_19 » на « ОСОБА_20 » (т. 2 а.с. 112).

Суд при вирішенні справи враховує наданий органом опіки та піклування висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо дитини ОСОБА_12 , вважає, що вказаний висновок є достатньо обґрунтованим і відповідає інтересам дитини.

У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Під час вирішення спору суд керується в першу чергу інтересами дитини, бере до уваги, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, враховує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із обома батьками.

Суд також зауважує, що інтереси дитини у вирішенні питання про позбавлення батьківських прав є вищими за інтереси батьків, які відповідальні за дітей та зобов`язані всі питання перш за все вирішувати шляхом домовленостей, непорозуміння між батьками не повинні мати наслідком вплив на права та інтереси дітей.

Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06, рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 у справі «Хант проти України», заява № 31111/04).

Вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд з однієї сторони має розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції. З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції).

Як на підставу позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_3 , позивач ОСОБА_1 посилається на наявність заборгованості по сплаті аліментів.

Слід зазначити, що лише несплата аліментів та наявність заборгованості зі сплати аліментів з боку батька може бути підставою для звернення матері до державного виконавця з питання вжиття заходів примусу до боржника (батька дитини) або до суду із заявою про здійснення судового контролю за виконанням рішення суду про стягнення аліментів, або для звернення до органів поліції із заявою про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом систематичної несплати аліментів, однак заборгованість зі сплати аліментів сама по собі не є підставою для позбавлення особи батьківських прав у розумінні статті 164 СК України.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.09.2020 по справі № 537/2238/18.

Судом взято до уваги доводи позивача про те, що утримання дитини потребує значних коштів та матеріальної участі не лише матері, але й батька, оскільки дитина часто хворіє та відвідує навчальний заклад. Та обставина, що на час розгляду справи матеріальним забезпеченням дитини займається лише матір, свідчить про те, що батько дитини не бере участь в її утриманні.

Судом установлено, що з травня 2012 року ОСОБА_2 не проживає з дитиною ОСОБА_12 .

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 зазначає, що він намагався продовжити спілкування з дитиною, однак позивач робила усе можливе, щоб уникнути його спілкування з дитиною.

Всупереч вимогам статей 76-84 ЦПК України, відповідачем не підтверджено відповідними доказами його доводи про перешкоджання йому з боку позивача спілкуватися з дитиною.

Отже, під час розгляду справи відповідачем не виконано передбаченого статтею 81 ЦПК України обов`язку довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень з приводу позовних вимог.

У зв`язку з цим суд доходить висновку, що відповідач не довів ту обставину, на яку він посилається, а саме: обставину перешкоджання йому бачитися та спілкуватися з дитиною ОСОБА_12 .

Як наслідок, суд відхиляє і не приймає до уваги такі доводи відповідача.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 171 СК України, дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

З пояснень дитини ОСОБА_12 установлено, що востаннє ОСОБА_2 зустрічався з нею в 2021 році. Декілька хвилин батько з нею поспілкувався, вона йому сказала, що спілкуватися з ним не бажає. До цього, у своєму свідомому віці, вона його не бачила. Їй образливо, що батько нею не цікавився, не переймався, коли вона хворіла, не вітав з днем народження та не дарував подарунки. Батько не телефонував до неї та не надсилав листи. На запитання представника Служби у справах дітей, яка була присутня під час надання дитиною пояснень, чи підтримує вона вимогу матері щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, зазначила, що підтримує.

Виходячи з пріоритету якнайкращих інтересів дитини, суд враховує думку малолітньої ОСОБА_12 щодо позбавлення її батька батьківських прав, та вважає, що думка дитини зумовлена не навіюванням з боку матері своєї позиції, а скоріше її внутрішніми переживаннями та дитячою щирістю. Під час надання пояснень дитина розплакалась, що може свідчити про почуття образи на батька, який у часи радості дитини, як то у день народження, так і у часи неприємних моментів, не був поряд, не підтримував та не піклувався про її фізичний і духовний розвиток, її навчання, підготовку до самостійного життя.

ОСОБА_2 не спілкувався з дитиною з 2012 року, не виявляв до неї жодного інтересу. Доказів протилежного відповідачем не надано. Одне побачення у 2021 році не свідчить про заінтересованість батька належним чином виконувати свої батьківські обов`язки.

Суд вважає, що відповідачем свідомо обрано такі життєві умови, за якими його участь у вихованні дитини взагалі відсутня, що в свою чергу свідчить про його ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні статті 164 СК України.

Суд враховує, що ОСОБА_2 протягом тривалого часу хворів на туберкульоз, у зв`язку з чим не мав можливості спілкуватися з дитиною, оскільки не хотів наражати її на небезпеку. Однак вказана обставина не перешкоджала йому подзвонити до дитини, написати їй листа чи відправити подарунок.

Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

У даному випадку судом установлено, що поведінка батька відносно доньки не змінюється, після подання заяви про перегляд заочного рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 16.10.2015 відповідач лише один раз зустрівся з дитиною, будь-яких дій, що могли б призвести до покращення їхніх відносин, з боку ОСОБА_2 не вчинено.

Суд вважає, що ОСОБА_2 ігнорує потреби своєї дочки, порушує її права на належне батьківське виховання та не виконує батьківських обов`язків. Відповідач не довів прагнення здійснювати належне піклування за дитиною, не визнає та не спростовує, що свідомо нехтує обов`язками батька. Факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку.

Крім того, під час дачі пояснень дитина ОСОБА_12 зазначила, що хотіла б почути думку батька в судовому засіданні, однак особисто відповідач з`явився в судове засідання лише в грудні 2021 року і з того часу участі в судових засіданнях не приймав.

Досліджені судом обставини справи дають підстави вважати, що відповідач ОСОБА_2 свідомо протягом довгого періоду часу ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню ОСОБА_12 , що є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо його поведінка зміниться.

Суд враховує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

За час розгляду справи з 2021 року до 2023 року відповідач мав змогу змінити своє ставлення до дитини, почати піклуватися про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечувати необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, спілкуватися з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, надавати доступ до культурних та інших духовних цінностей, виявляти інтерес до її внутрішнього світу, однак жодних дій ним вчинено не було.

Разом з тим, судом встановлені обставини, які свідчать, що такий вплив на ОСОБА_2 як позбавлення його батьківських прав відповідає інтересам дитини ОСОБА_12 .

Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 (справа № 402/428/16-ц) та Верховним Судом у постановах: від 06.10.2021 по справі № 320/5094/19, від 02.12.2020 у справі № 180/1954/19, від 13.11.2020 у справі № 760/6835/18, від 09.11.2020 у справі № 753/9433/17, від 02.11.2020 у справі № 552/2947/19, від 24.04.2019 у справі № 300/908/17. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною.

Позивачем доведено, що позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав буде сприяти якнайкращому забезпеченню інтересів дитини ОСОБА_12 .

Позбавлення відповідача батьківських прав, здійснене згідно із законом (пункт 2 частини першої статті 164 СК України), спрямоване на захист прав та інтересів дитини, отже, має законну мету і втручання в права відповідача є пропорційним меті позбавлення його батьківських прав.

З огляду на встановлені обставини суд дійшов висновку, що в позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав, суд бере перш за все до уваги те, що у формуванні самооцінки дитини значну роль відіграє сім`я, стиль сімейного виховання, який визначається батьківськими ціннісними орієнтаціями, установками, емоційним ставленням до дитини. Особливості сприйняття батьків дитиною і способи поведінки з ними обумовлюють засвоєння основних правил і норм поведінки, виробляють їх позицію по відношенню до світу і самого себе.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

За клопотанням позивача ОСОБА_1 судові витрати слід залишити за останньою.

Керуючись ст.ст. 7, 19, 141, 164-166, 171 СК України, ст.ст. 4, 12, 76-82, 89, 95, 141, 211, 247, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача- Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 ; адреса фактичного проживання: АДРЕСА_4 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради, адреса місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Соборна, 50.

Дата складення повного судового рішення - 15.05.2023.

СУДДЯ Юлія КАРПІНСЬКА