Справа № 481/654/23
Провадж.№ 2/481/166/2023
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.05.2023 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Вжещ С.І.,

при секретарі Юхименко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новий Буг в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Вознесенська універсальна товарно-сировинна біржа про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним,

В С Т А Н О В И Л А:

29.03.2023 року до Новобузького районного суду Миколаївської області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , зазначивши третьою особою Вознесенську Універсальну Товарно-Сировинну Біржу, у якому просила визнати договір № 306 від 19.04.2001 року купівлі-продажу нерухомого майна житлового будинку АДРЕСА_1 , між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладений Вознесенською універсальною товарно-сировинною біржею та зареєстрований в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 306 від 19.04.2001 року - дійсним.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що 19.04.2001 року між нею та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 та вказаний договір купівлі-продажу був зареєстрований на Вознесенській універсальній товарно-сировинній біржі. В подальшому даний договір був записаний в реєстрову книгу за №20 та зареєстрований у Новобузькій філії Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером 4803 від 20.04.2001 року. З 19.04.2001 року вона, разом зі своєю сім`єю, проживає у зазначеному будинку, систематично сплачує усі комунальні послуги, несе інші витрати по утриманню даного будинку, в належному стані утримує прибудинкову територію. Визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна необхідне для подальшого відчуження належного їй житлового будинку.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.03.2023 року матеріали справи передані до провадження судді Вжещ С.І.

Ухвалою судді від 30.03.2023 року провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін на 13.04.2023 року о 11:30 годині.

Ухвалою суду від 13.04.2023 року на підставі п. 2 ч. 2 ст.223 ЦПК України відкладено судовий розгляд по справі на 09:30 год. 04.05.2023 року.

Позивачка ОСОБА_1 в судові засідання, призначені на 13.04.2023 року та 04.05.2023 року, не з`явилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Також просила справу слухати без її участі, проти заочного порядку розгляду справи не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 та претставник третьої особи Вознесенської універсальної товарно-сировинної біржі, в судові засідання, призначені на 13.04.2023 року та 04.05.2023 року не з`явився, був належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, причину неявки суду не повідомив.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача та третьої особи, судом, зі згоди позивачки, вирішено розгляд справи проводити в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України.

При цьому, оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу.

Дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку.

Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна за №306 від 19.04.2001 року, зареєстрованого Вознесенською універсальною товарно-сировинною біржею в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за №306 від 19.04.2001 року, ОСОБА_2 , як власник житлового будинку АДРЕСА_1 , продав покупцю ОСОБА_1 , належний йому житловий будинок і сторони підписали зазначений договір (а.с.8).

В силу ст. 227 ЦК України в редакції Закону 1963 року (що діяла на момент укладення сторонами договору) договір купівлі-продажу будинку (квартири) повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 47 ЦК України в редакції Закону 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.

Договір купівлі-продажу нерухомого майна за №306 від 19.04.2001 року, про визнання якого дійсним заявлено позивачкою ОСОБА_1 , не був нотаріально посвідчений, але відповідно до чинного законодавства, на момент укладення угоди він підлягав обов`язковому нотаріальному посвідченню. Про те, що вказаний договір потребує нотаріального посвідчення або визнання його дійсним, як видно з доводів позивачки, їй стало відомо лише у лютому місяці 2023 року від нотаріуса, коли мала наміри відчуження даного житлового будинку.

Укладений між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1 договір купівлі-продажу нерухомого майна не містить в собі протизаконних умов. В угоді зазначено предмет продажу, його характеристика, порядок передачі предмета продажу у власність покупця, визначена ціна продажу.

Сторонами за договором було досягнуто згоди з істотних умов угоди, яка повністю була виконана, як покупцем (сплатила продавцю обумовлену між ними суму грошових коштів у розмірі 25085 грн., вселилась разом зі своєю родиною в житловий будинок і користувалась ним з 19 квітня 2001 року), так і продавцем (отримав обумовлену суму грошових коштів, звільнив житловий будинок та передав його покупцю у власність).

ОСОБА_1 на виконання п. 8 біржової угоди, 20.04.2001 року зареєструвала своє право власності в Новобузькій філії Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації за р./№ 4803, що підтверджується відповідним реєстраційним посвідченням (а.с. 9).

Судом встановлено, що будь-які перешкоди для нотаріального посвідчення договору на час його укладення були відсутні, однак договір не був посвідчений нотаріально в зв`язку із неправильним тлумаченням на той час ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», згідно якого угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, що не виключало дотримання при його укладенні вимог ст. 227 ЦК УРСР 1963 р.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16.01.2003 року, який діє з 01 січня 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно ст. 16 ЦК України 2003 р. кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Доводи позивача, свідчать про досягнення між сторонами за угодою всіх істотних умов, що притаманні для договору купівлі-продажу, та його виконання сторонами, спрямоване на реальне настання юридичних наслідків для сторін за відповідною угодою.

Відтак, зазначені обставини свідчать про наявність підстав, згідно до вимог ч.2 ст.47 ЦК України, в редакції Закону 1963 року, для визнання такої угоди дійсною.

Таким чином, суд приходе до переконання, що визнання відповідачем пред`явленого до нього позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна є такими, що ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню.

Вимоги щодо відшкодування судових витрат, понесених позивачкою на оплату судового збору, остання не заявляла, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами.

Керуючись ст. ст.258-259, 263-265, 268, 273, 274-278, 280-282 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Вознесенська Універсальна Товарно-Сировинна Біржа про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, задовольнити.

Визнати дійсним договір № 306 від 19.04.2001 року купівлі-продажу нерухомого майна житлового будинку АДРЕСА_1 , між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладений Вознесенською універсальною товарно-сировинною біржею та зареєстрований в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 306 від 19.04.2001 року.

Заочне рішення може бути переглянуте районним судом при поданні відповідачем письмової заяви про перегляд заочного рішення протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, заяви про перегляд заочного рішення, якщо апеляційну скаргу, заяву про перегляд заочного рішення не буде подано.

У разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, апеляційна скарга подається у той же строк з дня виготовлення повного тексту рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомо.

Третя особа: Вознесенська універсальна товарно-сировинна біржа, адреса: 56501, Миколаївська область, м. Вознесенськ, вул. Соборності, 23/2.

Повний текст рішення виготовлений 04.05.2023 року.

Суддя С.І. Вжещ