Справа № 677/2087/19
Провадження № 2/677/138/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2023 року м. Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Гладій Л.М.,

з участю секретаря Загаєвської С.М.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Антонінської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання рішення незаконним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Антонінської селищної ради Хмельницької області про визнання рішення Антонінської сільської ради Красилівського району Хмельницької області № 578 від 30 серпня 2005 року, яким визнано право власності на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 , незаконним. В обґрунтування позову зазначила, що її рідний брат ОСОБА_3 05 листопада 1981 року придбав будинок АДРЕСА_1 . У 1993 році він уклав договір найму даного будинку з ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. За життя останній склав заповіт, за умовами якого все належне йому майно він заповідав ОСОБА_1 . Проте, вона не може оформити спадщину на вказаний будинок, оскільки рішенням Антонінської селищної ради № 578 від 30 серпня 2005 року оформлено право власності на зазначений вище будинок за ОСОБА_2 . Вважає рішення незаконним, оскільки на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , останній був власником зазначеного будинку, тому даний будинок входить до спадкової маси, яку успадкувала ОСОБА_1 .

Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, ОСОБА_2 подала письмові заперечення, в яких зазначила, що як на доказ зазначених обставин, ОСОБА_1 посилається на договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, який був укладений 05 листопада 1981 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Однак, як слідує із зазначеного договору, у ньому відсутня будь-яка інформація щодо місця знаходження та технічних характеристик (житлової та загальної площі, кількості житлових кімнат та допоміжних приміщень), що позбавляє можливості без обґрунтованих сумнівів перевірити та пересвідчитись у приналежності даного договору саме до спірного житлового будинку по АДРЕСА_1 , а тому вважає, що зазначений договір є неналежним доказом факту придбання ОСОБА_3 даного будинку. Крім того, вона заперечує вказаний факт, оскільки житловий будинок за вказаною адресою ніколи не належав ОСОБА_3 , а у 1985 році був побудований її чоловіком ОСОБА_5 та належав колгоспному двору, головою якого він і був, з яким був укладений шлюб та з часу його укладення вони проживали у даному будинку однією сім`єю. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер та після його смерті вона стала головою вищезазначеного колгоспного двору по АДРЕСА_1 , до складу якого входив також і зазначений житловий будинок. За таких обставин, за нею як головою колгоспного двору, рішенням Антонінської селищної ради вирішено оформити право власності. В свою чергу, ОСОБА_3 , не будучи членом колгоспного двору, не мав будь-яких прав на нього і відповідно такі права не входять до складу його спадщини, у зв`язку із чим оскаржуване позивачкою рішення не порушує її прав та законних інтересів. Крім того, будь-яких договорів оренди житлового будинку по зазначеній вище адресі вона не укладала та не підписувала, підпис на приєднаному до позовної заяви договорі найму від 1993 року виконаний не нею і вона його категорично заперечує, вважає договір сфальсифікованим. До того ж, будь-яких фактичної та правової потреби укладати такий договір найму вона не мала, так як станом на 1993 рік вона була зареєстрована на праві постійного проживання у зазначеному житловому будинку разом із власними дітьми та рахувалась головою колгоспного двору, до складу якого він входив.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 позовні вимоги підтримав з викладених у позовній заяві підстав.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечила, від її представника надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, проти позову заперечив.

Представник відповідача Антонінської селищної ради Хмельницької області у судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи у його відсутність, щодо задоволення позовних вимог, покладається на розсуд суду.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За правилами частин першої та третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до частини 4 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Поданий позов потребує з`ясуванню питання, що таке колгоспний двір.

Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб.

Його створення і діяльність врегульовувалось положеннями 120-127 ЦК Української РСР 1963 року.

Відповідно до статті 120 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року № 1540-VI (далі - ЦК УРСР 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Окрім цього, слід звернутись до поняття погосподарські книги, що представляють собою документи первинного обліку в сільських Радах народних депутатів з 1935 року. Складаються з окремих особових рахунків на кожне господарство, що знаходиться на території сільради. В особових рахунках містяться відомості про членів сім`ї, які проживають в господарстві, а також дані щодо землі, будівель і худоби, що знаходяться в особистому користуванні. У першому розділі особового рахунку записуються поіменно всі особи, які постійно проживають в господарстві, із зазначенням дати їх народження, статі, національності, рівня освіти, місця навчання і роботи, посади або заняття, відомостей про інвалідність і пенсійне забезпечення. У цей же розділ вписуються народжені і новоприбулі, виписуються померлі і вибулі в інше постійне місце проживання, тут же робляться записи щодо осіб, тимчасово відсутніх. Погосподарські книги складаються 1 раз на 3 роки, записи в них уточнюються щороку станом на 1 січня і 1 червня.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 виданого 21 травня 1984 року ОСОБА_2 з 21 травня 1984 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 11 грудня 1989 року.

Як вбачається з акту, складеного 19 лютого 2021 року комісією в складі депутата Антонінської селищної ради, а також жителів села ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , житловий будинок під АДРЕСА_1 загальною площею 53,7 кв.м., житловою площею 39,5 кв.м., разом із приналежними до нього хлівом були побудовані ОСОБА_5 та ОСОБА_2 у 1985 році, а приналежний до них хлів із літньою кухнею були побудовані ОСОБА_2 у 2001 році.

Згідно записів погосподарських книг за період з 1986 по 1990 років дворогосподарство особовий рахунок № НОМЕР_3 в с. Закриниччя Красилівського району належало до суспільної групи господарств - колгоспний двір, головою якого до 1989 року був ОСОБА_5 - чоловік позивачки.

ІНФОРМАЦІЯ_3 році ОСОБА_5 помер і головою двору стала його дружина ОСОБА_9 . Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 18 грудня 1990 року ОСОБА_10 уклала шлюб з ОСОБА_11 та змінила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_12 » на « ОСОБА_13 ».

Після смерті ОСОБА_5 і по 2020 рік головою двору, за адресою АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 .

Разом з тим, ОСОБА_3 - брат позивачки, згідно по господарського обліку за період 1980 по 1982 роки, за період з 1983 по 1985 роки проживав в с. Закриниччя в дворогосподарстві особові рахунки НОМЕР_6, НОМЕР_8 відповідно, адресного номера не зазначено. За період з 1986 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав в АДРЕСА_2 , особовий рахунок № НОМЕР_5 . Тому, не будучи членом колгоспного двору по АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 не мав будь-яких прав на нього і відповідно такі права не входять до складу його спадщини.

Відповідно до витягу із рішення дев`ятнадцятої сесії селищної ради від 24 грудня 1993 року Антонінської селищної радою надано ОСОБА_2 дозвіл на приватизацію безкоштовно земельну ділянку площею 0,35 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Станом на 15 квітня 1991 року, коли статус колгоспних дворів було законодавчо ліквідовано, ОСОБА_2 проживала у зазначеному господарстві та була членом колгоспного двору, де проживає дотепер, а тому не втратила права на це майно.

Рішенням № 578 від 30 серпня 2005 року виконавчого комітету Антонінської селищної ради вирішено оформити право власності на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , на ОСОБА_2 .

На підставі рішення за № 578 від 30 серпня 2005 року ОСОБА_2 виконавчим комітетом Антонінської селищної ради ОСОБА_2 видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що право власності ОСОБА_2 на житловий будинок в АДРЕСА_1 , набуте правомірно.

Щодо твердження ОСОБА_1 про придбання ОСОБА_3 спірного житлового будинку, згідно договору купівлі-продажу від 05 листопада 1981 року та договору найму від 13 грудня 1993 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із частиною 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Приписами частини 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК України).

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивачем, як доказ, до суду надано договір купівлі - продажу від 05 листопада 1981 року укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Згідно даного договору ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_3 купив будинок, розташований в с. Закриниччя, який на праві особистої власності належав ОСОБА_4 на підставі по господарської книги № 1 особовий рахунок № НОМЕР_6 . Однак в даному договорі відсутня будь-яка інформація щодо придбаного будинку, а саме місця знаходження та технічні характеристики (житлової та загальної площі, кількість кімнат, допоміжних приміщень), що позбавляє можливості перевірити приналежність даного договору саме до спірного житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Крім того, посилання позивача на договір найму від 13 грудня 1993 року, як на доказ належності спірного будинку ОСОБА_3 , суд оцінює критично, виходячи з наступного. Як встановлено судом, будинок по АДРЕСА_1 побудований ще у 1985 році ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , що підтверджується актом від 19 лютого 2021 року, складеного комісією Антонінської селищної ради, і головою даного двору до 1989 року був ОСОБА_5 , а після його смерті - ОСОБА_2 . Відповідач категорично заперечила укладання такого договору. Крім цього, зазначення в даному договорі того, що будинок по АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_3 на праві особистої власності спростовується описаними вище доказами, оскільки цей будинок відносився до колгоспного двору. Враховуючи вказані доводи, а також те, що ОСОБА_2 на дату, зазначену в даному договорі, а саме 1993 рік, вже була зареєстрована на праві постійного проживання у зазначеному житловому будинку та була головою двору, суд вважає зазначений договір неналежним доказом.

Таким чином, вимоги позивача є цілком безпідставними, оскільки право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 на підставі рішення № 578 від 30 серпня 2005 року визнано правомірно, жодних доказів, які б підтверджували його незаконність позивачем не надано.

За таких обставин, суду не доведено позивачем та не надано належних та допустимих доказів факту порушення її прав.

Враховуючи вищенаведене, дотримуючись засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, оскільки позивачем не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами обставини на які посилається, а тому у позові слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76 -79, 81, 258, 259, 263 - 265, 268, 354, 355ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Антонінської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання рішення незаконним відмовити.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживанняення: АДРЕСА_3 .

Третя особа - Антонінська селищна рада, місцезнаходження: 28153, Хмельницька область, Хмельницький район, смт. Антоніни, площа Графська, 6.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 02 травня 2023 року.

Суддя Л.М. Гладій