Справа № 128/2923/22
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

15 травня 2023 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Васильєвої Т.Ю.,

секретар Кострюкова Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивач з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 2006 по 2008 роки. В шлюбі у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачка в 2013 році уклала шлюб з ОСОБА_4 та змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ». Дитина з часу свого народження та по даний час проживає з позивачем та повністю перебуває на її утриманні, батьком дитина називає не відповідача, а теперішнього її чоловіка ОСОБА_4 , адже саме він разом з нею займається вихованням дитини та її матеріальним забезпеченням. Чоловік позивачки ОСОБА_4 являється військовослужбовцем, боронить територію України від російської агресії.

Вказує, що відповідач тривалий час не бере жодної участі у вихованні та утриманні дочки, не провідує дитину, востаннє провідував дитину у віці трьох років і потім ще один раз брав дитину погуляти, коли дитині виповнилося 8 років. Крім того, відповідач взагалі не цікавиться здоров`ям дитини, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує дитину. Вона самостійно утримує дитину, купує їй одяг, взуття, інші необхідні речі, займається її вихованням. За час навчання дитини відповідач жодного разу не відвідав школу, де навчалася дитина, не цікавиться її навчанням та вихованням. Вихованням дитини займається виключно позивач, вона спілкується з вчителями, бере активну участь в житті школи та класу, цікавиться навчанням дитини. Саме позивачка дбає про стан здоров`я дитини, на спостереження дитина з`являється з мамою, яка піклується про стан здоров`я дитини. Відповідач не цікавиться станом здоров`я дитини, жодного разу не був присутній під час лікування та профілактичних оглядів дитини.

Зазначає, що відповідач після розлучення з позивачкою не надає жодної матеріальної допомоги, не купує дитині жодних необхідних їй речей (одягу, взуття, ліків, продуктів харчування, канцелярських товарів та іншого приладдя необхідного для участі в навчальному процесі). Він не водить дитину в розважальні заклади, в піцерії, кафе, парки. Не займається оздоровленням дитини, не возить дитину на море чи в ОСОБА_7 . Більше того, відповідач навіть не телефонує до дитини, не вітає її зі святами та взагалі не цікавиться дитиною. З днем народження відповідач востаннє вітав дитину коли їй було три роки.

Матеріальним забезпеченням, оздоровленням, навчанням, вихованням, проведенням дозвілля тощо займається виключно позивачка з своїм теперішнім чоловіком, тобто в даний час весь тягар по вихованню та утриманню дитини несе саме позивачка та її чоловік.

Крім того, позивач вказує, що її дочка ОСОБА_3 категорично не бажає спілкуватися зі своїм біологічним батьком. Причиною цього є негативна поведінка батька по відношенню до неї та до позивачки, адже за час проживання з позивачкою і дитиною відповідач неодноразово виявляв агресію, бив та ламав дитячі речі (ліжечко, велосипед та інше), дитина в результаті побаченого закрилася в собі, пізно почала розмовляти. Дитина ставиться до відповідача негативно, так як він з нею взагалі не спілкується і не приходить до неї. Для неї батьком став теперішній чоловік позивачки ОСОБА_4 , який в подальшому має намір удочерити дитину.

Позивач характеризується позитивно, має стабільне місце проживання, адже вона являється співвласником будинку, в якому вона проживає з дитиною.

Враховуючи вищенаведене, позивач вважає, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, в тому числі по утриманню дитини, а тому вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом.

За вказаних обставин позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав щодо дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх доходів, але не менше як 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 09.12.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, зобов`язано Службу у справах дітей Вінницької міської ради, як орган опіки та піклування, надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору(а.с. 32).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 02.02.2023 закрито підготовче провадження в справі та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 50).

Позивач в судове засідання не з`явилася, однак її представник надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у відсутність позивача та її представника, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідача.

Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином і в установленому законом порядку неодноразово повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, згідно положень п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем у визначений судом строк до суду не подано.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служби у справах дітей Вінницької міської ради до суду також не з`явилася, попередньо надіслала до суду заяву, згідно якої просила розглядати справу без участі представника третьої особи. Зазначила, що підтримує наданий висновок органу опіки та піклування.

Положеннями ч. 3 ст. 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що судовий розгляд справи можливо провести без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_8 (а.с. 13).

Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 19.01.2022, 16.07.2006 було укладено шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 (після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 ) (а.с. 16).

Згідно копії про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 1040 від 02 вересня 2008 року (а.с. 15).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , 14.08.2013 ОСОБА_8 уклала шлюб з ОСОБА_4 та їй змінено прізвище на « ОСОБА_6 » (а.с. 14).

Відповідно до копії довідки Комунального закладу «Вінницький ліцей № 20» від 28.11.2022 № 01-12/309, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у 10-Б класі комунального закладу «Вінницький ліцей № 20». Вихованням дитини займається мати ОСОБА_1 , яка бере активну участь у житті школи та класу, регулярно відвідує заклад, цікавиться навчанням та поведінкою доньки, спілкується з учителями. Батько ОСОБА_2 контакту із школою, де вчиться дитина, не підтримує, із вчителями не спілкується, жодного разу не був присутній на батьківських зборах (а.с. 17).

Згідно копії довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5 м. Вінниці» від 30.11.2022, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спостерігається у вказаному закладі з моменту народження. За час спостереження дитина з`являлась на прийом з мамою ОСОБА_1 , яка постійно піклується станом здоров`я дитини, виконує призначення лікаря. Батько ОСОБА_2 жодного разу за час спостереження за дитиною не був присутній на прийомі у лікаря, та не цікавився станом здоров`я дитини (а.с. 18).

Відповідно до копії свідоцтва про спадщину за заповітом ОСОБА_1 успадкувала 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (22) (а.с. 19).

Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.12.2020, ОСОБА_1 є власником 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (22) (а.с. 20).

Відповідно до копії витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 17.06.2022 № 86, ОСОБА_4 призначено на посаду та зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_4 на всі види забезпечення (а.с. 21).

Згідно копії довідки військової частини НОМЕР_4 від 28.06.2022 № 813 ОСОБА_4 призваний на військову службу до військової частини НОМЕР_4 . Наказ про включення до списків військової частини № 86 від 17.06.2022 по теперішній час (а.с. 22).

Згідно характеристики Квартального комітету «Набережний - 1» № 780 від 28.11.2022, ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . За даний час проживання скарг від сусідів будинку, родичів, з органів внутрішніх справ про порушення громадського спокою та неналежну поведінку до квартального комітету «Набережний-1» не надходило (а.с. 26).

Відповідно до копії довідки Квартального комітету «Набережний - 1» № 780 від 28.11.2022, ОСОБА_1 проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , разом з чоловіком ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4, донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донькою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 27).

З висновку виконавчого комітету Вінницької міської радивстановлено, що з 2008 року по теперішній час ОСОБА_2 проживав окремо від доньки, не брав участі у її вихованні та догляді, не цікавився життям, здоров`ям та розвитком дитини, не спілкувався зі своєю донькою, не надавав їй належного матеріального утримання. 03.01.2023 року, 17.01.2023 року, 07.02.2023 року та 21.02.2023 року питання надання висновку про доцільність чи недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав розглядалось на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вінницької міської ради, на яких було заслухано пояснення дитини ОСОБА_11 , її матері ОСОБА_1 , розглянуто документи, які стосуються даної справи. Батько дитини ОСОБА_2 участі у засіданні комісії з питань захисту прав дитини не брав, хоча належним чином повідомлявся про розгляд даного питання. ОСОБА_3 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини повідомила про те, що підтримує позов щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, оскільки батько протягом її життя майже не спілкувався з нею, не цікавився життям та розвитком, нічим не допомагав, зловживав спиртними напоями. Як зазначила дівчинка, вона вважає своїм батьком вітчима, який добре ставиться до неї та тривалий час виховує її. На підставі вищезазначеного, враховуючи неналежне виконання батьком протягом тривалого часу обов`язків по вихованню та утриманню доньки, враховуючи думку дитини, керуючись ст. ст. 19, 150, 164, 165, 171, 180 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 61-62).

Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами.

Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Положеннями ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, та в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім враховані права батьків.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Положеннями ст. 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «С.С. проти Словенії» дійшов висновку, що оскільки розуміння потреб дитини було обмеженим, а також не існувало емоційного зв`язку між матір`ю та дитиною, позбавлення батьківських прав у такому випадку відповідало конвенційним гарантіям, оскільки інтерес дитини до забезпечення постійного догляду та емоційної стабільності перевищив інтерес матері у збереженні правових зв`язків з дитиною.

В справі «Суур проти Естонії» Європейський суд з прав людини також дійшов висновку про відповідність інтересам дитини позбавлення батька батьківських прав щодо неї в зв`язку з втратою контакту з дитиною, а примушування дитини до спілкування могло б бути контрпродуктивним.

Суд враховує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не бере участі у вихованні та утриманні дитини, долею дочки не цікавиться, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не піклується про її фізичний, духовний і моральний розвиток, не створює умов для отримання нею освіти, виявляє байдужість до дитини, при цьому об`єктивних перешкод для реалізації відповідачем його батьківських обов`язків в судовому засіданні не встановлено. Відповідач не з`явився на жоден виклик до суду з метою розгляду даної справи, так само проігнорував виклики до Органу опіки та піклування. Тобто суд вважає, що відповідач свідомо ухилявся протягом тривалого часу та ухиляється на даний час від участі в житті дитини за відсутності перешкод для цього, жодних дієвих заходів, спрямованих на встановлення зв`язку з дитиною, не вживав. Враховуючи вік дитини, суд вважає доведеним, що за умови відсутності спілкування батька з дочкою протягом багатьох років, якій на даний час виповнилося 16 років, в дитини відсутній будь-який емоційний зв`язок з батьком, що за наявними в справі документами не вплинуло негативно на її емоційний та духовний розвиток. Свою думку стосовно заявлених вимог дитина, ОСОБА_3 , висловила під час засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вінницької міської ради при розгляді питання щодо наданян висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, що безпосередньо відображено у висновку.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

Водночас, в даній справі відповідач до судового засідання взагалі не з`явився, проти позову не заперечував, обставин, викладених у позовній заяві, не спростував.

Суд також бере до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Тому суд приходить до висновку, що існують достатні підстави для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо дитини ОСОБА_12 та такий захід відповідатиме якнайкращим інтересам дитини.

Також суд звертає увагу, що згідно з ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, внаслідок чого суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Згідно з ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти), відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи наявні обставини справи, та перш за все інтереси дитини, її право на належний рівень життя, суд вважає заявлений позивачем розмір аліментів в розмірі 1/4 частки від усіх доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обґрунтованим та таким, що відповідає ст. 182 СК України, а тому такі вимоги позивача підлягають до задоволення.

Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину в судовому засіданні не встановлено.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів дитини, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, оскільки судом задоволено позовні вимоги, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав в сумі 992,4 грн гривень (а.с. 1) та згідно з вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України,з відповідачана користь держави слід стягнутисудові витрати, а саме судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів, від сплати якого звільнено позивача, в розмірі 992, 40 грн.

Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 19, 150, 155, 164 - 166, 169, 171 СК України, ст.ст. 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 13, 81, 141, 211, 259, 263, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав щодо дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно,але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.12.2022 і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду, в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць, допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992, 40 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 992, 40 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Вінницьким районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Вінницької міської ради, місце знаходження: вул. Соборна, 50, м. Вінниця, поштовий індекс: 21100, .

Повний текст рішення складено 15.05.2023.

Суддя: