Провадження № 22-ц/4808/1151/23
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.,

суддів: Бойчука І.В., Томин О.О.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 31 липня 2023 року, у складі судді Бородовського С.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського міського суду з позовом про позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно нього - сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 31 липня 2022 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав передано з Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області за підсудністю до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою, внаслідок неповноти встановлення фактичних обставин справи.

Зазначає, що в Україні введений воєнний стан, місто Лисичанськ Луганської області знаходиться під окупацією і ніякі органи влади, зокрема служба у справах дітей, на непідконтрольній Україні території не функціонують.

Вказує, що він з батьком та його цивільною дружиною з березня 2022 року проживають в місті Івано-Франківську, де зареєстровані як внутрішньо переміщені особи. Позивач навчається в Івано-Франківському ліцеї №3. Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради залучена в якості третьої особи та готує висновок про доцільність задоволення заявленого позову. Батько позивача служить у військовій частині в Львівській області.

Також зазначає, що ні позивач, ні батько не зможуть фізично брати участь в судових засіданнях Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області, а проведення судових засідань в режимі відео конференції є неефективним в даній справі.

Просить скасувати ухвалу суду та зобов`язати Івано-Франківський міський суд прийняти позовну заяву до провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини 1 статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

З огляду на категорію справи, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду відповідає.

Передаючи справу до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області для розгляду за підсудністю, суд першої інстанції виходив з того, що на спірні правовідносини поширюються загальні правила підсудності, позов має бути пред`явлений за місцем реєстрації відповідача у відповідності до вимог статті 27 ЦПК України.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Статтями 27, 28, 30 ЦПК України врегульовано питання загальної територіальної підсудності за місцем проживання (місцезнаходженням) відповідача, підсудності справ за вибором позивача та виключної підсудності.

За загальним правилом територіальної підсудності, яке закріплене в ч.ч.1,2 ст.27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Виняток з вказаного правила становить альтернативна підсудність (стаття 28 ЦПК України) та виключна підсудність (стаття 30 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Судом встановлено, що в липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав.

Так, предметом спірних правовідносин є немайнові вимоги про позбавлення батьківських прав.

Правовідносини, які стали підставою для звернення до суду із позовом не встановлюють можливості вибору позивачем альтернативної підсудності справи та не встановлюють обмежень для звернення до суду за правилами виключної підсудності, оскільки майнових вимог не заявлено.

Згідно даних відповіді №178383 від 09.08.2023 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована в м. Лисичанськ Сєвєродонецького району Луганської області (а.с. 25).

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, розпорядження Голови Верховного Суду від 06.03.2022 № 1/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Лисичанського міського суду Луганської області на Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що справа не підсудна Івано-Франківському міському суду - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, оскільки на спірні правовідносини розповсюджуються загальні правила підсудності.

Посилання апелянта на те, що він проживає та навчається в м. Івано-Франківську колегія суддів не приймає до уваги, оскільки заявлені вимоги підлягають розгляду за загальними правилами підсудності, а саме: за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування відповідача.

Оскільки вказане місце реєстрації відповідачки ОСОБА_2 відноситься до територіальної підсудності Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду від 31 липня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: І.В. Бойчук

О.О. Томин