Справа № 336/5903/22
Пр. № 2/336/552/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

при секретарі Морозовій В.М.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Тивоненка Д.Р.,

представника відповідачки - адвоката Харькова В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача про зупинення провадження в справі,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

В судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду справи за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця, розгляд якої здійснюється Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, оскільки, на думку представника, від розв`язання питання про достовірність розрахунку заборгованості позивача по аліментам залежить вирішення цієї справи, так як саме у зв`язку з наявністю цієї заборгованості відповідач у зустрічному позові просить про відступ від рівності часток подружжя при поділі спільного майна.

Позивач та його представник проти задоволення клопотання заперечують, зауважуючи:

- по-перше, на відсутності заборгованості у ОСОБА_1 ;

- по-друге, на тому, що навіть за умови задоволення скарги ОСОБА_3 розмір заборгованості рішенням суду у відповідності до застосованого знаряддя захисту права не буде встановлено , а буде лише зобов`язано державного виконавця зробити інший розрахунок.

Процесуальних передумов, на думку представника, для зупинення провадження в справі немає, між тим інтереси розгляду справи в розумні строки потребують її вирішення.

Вислухавши думку учасників справи, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання, виходячи з таких міркувань.

Цивільний процесуальний кодекс України у відповідності до ст. 1 ЦПК України призваний визначати юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлювати порядок здійснення цивільного судочинства.

З наведеного положення процесуального закону випливає, що лише у відповідності до встановлених законом процедур має відбуватися реалізація завдань цивільного судочинства, якими в силу ч. 2 ЦПК України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Тобто ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави можливий за умови дотримання встановлених законом порядків.

Порядок і підстави зупинення провадження у цивільній справі внормовані Главою 8 ЦПК України.

Вичерпний перелік підстав для обов`язкового зупинення провадження в справі встановлений статтею 251 ЦПК України і в ній зазначено як підставу для такого зупинення об`єктивну неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, кримінального чи адміністративного судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

З наведеної норми цивільного процесуального законодавства витікає, що встановлення об`єктивно існуючої неможливості розгляду справи до розгляду іншої є підставою для обов`язкового зупинення судового розгляду.

При цьому суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Як випливає з зустрічного позову ОСОБА_3 , вона вимагає відступу від рівності часток подружжя з урахуванням тієї обставини, що розміру отримуваних нею аліментів недостатньо для забезпечення фізичного, духовного розвитку дітей та їх лікування.

В справі ж за скаргою на дії виконавця предметом є вимога про скасування розрахунку заборгованості, який відповідачка вважає необ`єктивним, а розмір заборгованості зменшеним, та зобов`язання виконавця здійснити перерахунок заборгованості.

Припускаючи задоволення скарги та зобов`язання виконавця здійснити новий розрахунок заборгованості, розмір якої є більшим, ніж той, що наявний в поточному розрахунку, представник відповідачки вважає за доцільне використовувати такі висновки суду як знаряддя доказування заборгованості при розгляді цієї справи, тобто по суті вже після звернення до суду за захистом порушеного права вважає за можливе в такий спосіб забезпечувати докази в справі про відступ від рівності часток подружжя.

Зміст цієї позиції жодним чином не кореспондується з цілями та завданнями такої процесуальної дії, як обов`язкове зупинення провадження в справі, тобто в даному випадку не лише відсутня об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до розгляду іншої, а й взагалі будь-який зв`язок між вказаними судовими провадженнями, оскільки передумовою для висування вимоги про збільшення розміру частки в праві спільної власності подружжя є не наявність заборгованості по аліментам, а недостатність розміру отримуваних аліментів, тобто аліментів, які отримуються, але їх розмір не може забезпечити належний фізичний та духовний розвиток дітей.

Проте навіть, якщо б наявність заборгованості мала значення для висування вимоги про збільшення розміру частки подружжя, рішенням суду за скаргою на дії виконавця не буде встановлено її розміру, а за умови вирішення скарги на користь наведених в ній доводів буде лише зобов`язано виконавця провести новий розрахунок, який також може бути предметом оскарження та порушення нової цивільної справи, що прирече розгляд первісного та зустрічного позовів на тривалий період всупереч вимог такої засади цивільного законодавства, як розумність строків розгляду справи судом.

За вказаних обставин у суду немає перешкод у встановленні фактів, які є предметом судового розгляду, та перевірці їх наданими доказами, а існування кількох справ, учасниками яких є сторони в справі, не є підставою для зупинення провадження в цій справі.

Як випливає із змісту постанови Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визначаючи наявність підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Між тим справи, про які йдеться мова в клопотанні, не є такими, чий розгляд може вплинути на розгляд іншої справи, між ними не існує прямого матеріально-правового зв`язку, а їх одночасне існування зумовлено зверненнями сторін до суду з заявами про розв`язання різних правовідносин.

Отже суд, який у своїй діяльності підпорядковується лише закону, не вбачає законних передумов для постановлення рішення про зупинення провадження в справі з означеної підстави, що має наслідком відмову у задоволенні клопотання представника відповідача.

Керуючись ст. ст. 251, 253, 273, 352-354 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про зупинення провадження в справі залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Щаслива