Справа № 285/1782/22
Провадження № 22-ц/4808/488/23
Головуючий у 1 інстанції Онушканич В. В.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач)

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю відповідачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду від 07 лютого 2023 року, ухвалене в складі судді Онушканича В.В. в м. Калуші у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» (правонаступник якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 14.09.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику грошові кошти в сумі 232 814,52 гривень, строком на 60 місяців, а позичальник зобов`язується своєчасно погашати кредит, сплачувати процентну ставку за користування кредитом відповідно до паспорту кредиту № 4930736, який є невід`ємною частиною зазначеного договору. Згідно п. 2.2 кредитного договору № , цей Договір, паспорт кредиту № НОМЕР_1 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК» «Центр фінансових рішень», в редакції від 04.05.2020 року складають єдиний кредитний договір, позичальник підписавши цей договір, підтверджує, що свій примірник цього договору він отримав. Згідно із п.1.4 кредитного договору відповідачка доручила ТОВ «ФК «Центр Фінансових рішень» перерахувати за рахунок отриманого кредиту такі суми грошових коштів: погашення поточної заборгованості за діючим кредитним договором № від 22.10.2019 року у сумі 215 861,07 грн; оплата страхового платежу за договором страхування від 14.09.2020 року в сумі 1 200,00 грн; оплата за електронний ключ доступу до додатку «SUPPORT.UA» SU від 14.09.2020 року в сумі 600,00 грн; оплата страхового платежу за договором страхування від 14.09.2020 року в сумі 15 153,45 грн. У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору, станом на 10.12.2021 року виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 285 438,30 грн, що складається: прострочена заборгованість за тілом кредиту 48 216,99 грн, прострочена заборгованість за річними процентами 28,71 грн; прострочена заборгованість за щомісячними процентами 52 383,30 грн; строкова заборгованість за тілом кредиту 184 597,53 грн ; строкова заборгованість за річними процентами 0,12 грн; строкова заборгованість за щомісячними платежами 211,65 грн. 28.12.2021 року ТОВ «ФК» Центр Фінансових Рішень» направило відповідачці досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості. Однак, станом на 18.01.2022 року, відправлення повернулось до ТОВ «ФК» Центр фінансових рішень» за закінченням терміну зберігання. Просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК» Центр Фінансових Рішень» заборгованість за кредитним договором № в сумі 285 438,30 грн, що складається: прострочена заборгованість за тілом кредиту 48 216,99 грн, прострочена заборгованість за річними процентами 28,71 грн; прострочена заборгованість за щомісячними процентами 52 383,30 грн ; строкова заборгованість за тілом кредиту 184 597,53 грн ; строкова заборгованість за річними процентами 0,12 грн ; строкова заборгованість за щомісячними платежами 211,65 грн та 4281,57 грн сплаченого судового збору.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 07 лютого 2023 року позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» заборгованість за кредитним договором № від 14.09.2020 року в розмірі 285 438,30 грн та 42 81,57 грн сплаченого судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову, посилаючись на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, тому постановив незаконне рішення. Вказує, що матеріали справи не містять належних доказів надання кредиту, а саме первинних банківських документів. Крім того, розрахунок заборгованості не є належним і достовірним доказом для погашення заборгованості. Також у цій справі про стягнення заборгованості за кредитним договором як відповідач мав бути залучений ОСОБА_2 , оскільки він є поручителем за кредитним договором №4260910 від 22.10.2019, згідно договору поруки від 22.10.2019 №-П. Підпунктом 3.1.1 пункту 3.1 договору поруки передбачено, що кредитор має право одержати задоволення своїх вимог за порушеним зобов`язанням, забезпеченим встановленою договором порукою, як від боржника, так і від поручителя, солідарно та у повному обсязі. Отже, за умовами цього пункту, позивач має право вимагати повернення кредиту також з поручителя. За цієї обставини ОСОБА_2 повинен нести солідарну відповідальність, тобто до нього також мала бути заявлена позовна вимога.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги, просить задовольнити подану скарги та не заперечує факту отримання кредиту.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову про стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» заборгованість за кредитним договором № від 14.09.2020 року в розмірі 285 438,30 грн та 42 81,57 грн сплаченого судового збору, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка не виконувала належним чином зобов`язання за вищевказаним кредитним договором внаслідок чого станом на 10.12.2021 року виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 285 438,30 грн, що складається: прострочена заборгованість за тілом кредиту 48 216,99 грн, прострочена заборгованість за річними процентами 28,71 грн; прострочена заборгованість за щомісячними процентами 52 383,30 грн; строкова заборгованість за тілом кредиту 184 597,53 грн ; строкова заборгованість за річними процентами 0,12 грн; строкова заборгованість за щомісячними платежами 211,65 грн.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що14.09.2020 року рок між ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору сторони погодили, що позивач надає відповідачу у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а відповідач зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користуванням кредитом на умовах встановлених договором.

Згідно п. 1.2., п. 1.3 кредитного договору кредит надається в розмірі 232 814,52 грн., строком на 60 місяців. ОСОБА_1 зобов`язується сплачувати проценти за користуванням кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в паспорті кредиту №4930736, який є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п.1.4 кредитного договору, ОСОБА_1 доручила ТОВ «ФК «Центр Фінансових рішень» перерахувати за рахунок отриманого кредиту такі суми грошових коштів: погашення поточної заборгованості за діючим кредитним договором № від 22.10.2019 року у сумі 215 861,07 грн; оплата страхового платежу за договором страхування №-ЛО від 14.09.2020 року в сумі 1200,00 грн; оплата за електронний ключ доступу до додатку «SUPPORT.UA» SU від 14.09.2020 року в сумі 600,00 грн; оплата страхового платежу за договором страхування №-С від 14.09.2020 року в сумі 15153,45грн (а.с.9).

Пунктом 2.1 вказаного кредитного договору передбачено, що всі інші умови кредитного договору, викладені в паспорті кредиту та в умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень» (редакція від 04.05.2020 року), які розміщені на сайті www.kreditmarket.ua та з якими ОСОБА_1 ознайомилася до укладення цього договору, та до яких вона приєдналася, підписавши договір.

Відповідно п.2.2 кредитного договору, цей договір, паспорт кредиту №4930736 та умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень» (редакція від 04.05.2020 року) складають єдиний кредитний договір. Відповідачка, підписавши цей договір підтверджує, що свій примірник цього договору вона отримала (а.с.9).

Згідно паспорта кредиту від ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень» №4930736 ОСОБА_1 надано кредит в розмірі 232 814,52 грн, строком на 60 місяців, процентна ставка при наданні кредиту 0% від суми кредиту в розмірі 0.00 грн, щомісячні проценти 1,5% від суми кредиту згідно з графіком платежів, річні проценти загальні 0,01% від суми боргу за договором згідно з графіком платежів, загальні витрати за кредитом становлять 209 595,44 грн , орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користуванням кредитом 442409,96 грн , реальна річна процентна ставка 31,77%.

Розділом 6 даного паспорту визначено порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність внесення (графік платежів) з 14.09.2020 року по 08.09.2025 року. В розділі 7 зазначено наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за кредитним договором: пеня подвійна облікова ставка НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, але не більше 15% від суми прострочення, штраф у разі прострочення від 7 до 30 днів включно сплачує 100 грн , від 31 дня до 60 днів включно 150 грн , від 61 дня до 90 днів включно 250 грн, у разі прострочення понад 90 днів 350 грн. Ця інформація зберігає чинність до дати припинення договору (а.с.8).

Згідно довідки від 24.10.2022 року №-8574042-SG Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Центр фінансових рішень ОСОБА_1 було перераховано грошові кошти в розмірі 232 814,52 грн згідно кредитного договору № від 14.09.2020 року та заяви клієнта (а.с. 145).

З розрахунку заборгованості ОСОБА_1 станом на 10.12.2021 року становить 285 438,30 грн, що складається з: прострочена заборгованість за тілом кредиту 48 216,99 грн, прострочена заборгованість за річними процентами 28,71 грн ; прострочена заборгованість за щомісячними процентами 52 383,30 грн; строкова заборгованість за тілом кредиту 184 597,53 грн; строкова заборгованість за річними процентами 0,12 грн; строкова заборгованість за щомісячними платежами 211,65 грн (а.с.14)

Вказаний розмір заборгованості підтверджується також долученою до матеріалів справи випискою з особового рахунку за кредитним договором № від 14.09.2020 року (а.с.145 зворот).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановлено, що ОСОБА_1 була ознайомлена з усіма умовами кредитного договору, що підтверджується підписом на паспорті кредиту № НОМЕР_1 , зокрема, і погодилась укласти договір саме на таких умовах, про що свідчить її підпис на заяві-анекті на отримання кредиту від 22 жовтня 2019 року.

Факт видачі ОСОБА_1 кредитних коштів підтверджений належними доказами, зокрема довідкою від 24.10.2022 року №-8574042-SG. про отримання 232 814,52 грн кредиту. Крім того, ОСОБА_1 здійснювала платежі на погашення кредиту та не заперечувала у судовому засіданні щодо отримання кредитних коштів і не спростувала наведеного в розрахунку банку розміру заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, установивши, що ОСОБА_1 належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задово лення позову та стягнення заборгованості за кредитним договором № в сумі 285 438,30 грн, яка відповідачкою не спростована.

Щодо доводів апеляційної скарги про не залучення до участі у справі поручителя ОСОБА_2 за кредитним договором№ , оскільки у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо відповідно до вимог ст. 543 ЦК. Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» реалізувало своє право на пред`явлення позову до ОСОБА_1 .

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року).

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Рішення Калуського міськрайонного суду від 07 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст складено 21 квітня 2023 року.

Судді: В.Д.Фединяк

Л.В.Василишин

І.О.Максюта