Провадження № 2/522/2240/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді - Бондар В.Я.,

за участю секретаря судового засідання - Волошина А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк», Державного реєстратора Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області Іванова Ігоря Володимировича, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_4 , про скасування рішення державного реєстратора, припинення права власності та поновлення права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 02.11.2021 в особі представника ОСОБА_5 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», Державного реєстратора Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області Іванова Ігоря Володимировича, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_4 та просить:

- скасувати рішення державного реєстратора Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області Іванова Ігоря Володимировича від 22.04.2021 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 57798016 про реєстрацію права власності на житловий будинок, домоволодіння загальною площею 400,3 кв.м., житловою площею 99,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 за АТ «Альфа-Банк»;

- припинити право власності АТ «Альфа-Банк» на житловий будинок, домоволодіння загальною площею 400,3 кв.м., житловою площею 99,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 та визнати право власності на цей будинок за ОСОБА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.04.2021 майна позивачки було зареєстроване за банком, однак вважає рішення державного реєстратора незаконним, адже в переліку підстав вказано іпотечний договір та зміни до нього, письмова вимога про усунення порушення та сплив 30-денного строку не вказана. Такі дії є порушенням ст. 35 Закону України «Про іпотеку», що є підставою для скасування рішення державного реєстратора. Крім того, іпотечний договір передбачає звернення стягнення на будинок в добровільному порядку за згодою сторін договору та на підставі укладеного між ними відповідного договору. Сторони не погоджували можливість звернення стягнення на предмет іпотеки без згоди позивача. Крім того, банком не було враховано, що в будинку зареєстрований малолітній онук позивачки, а заборгованість не є безспірною, адже на розгляді в Приморському районному суді м. Одеси перебуває цивільна справа №522/9086/15-ц про стягнення заборгованості.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04.11.2021 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору, позовну заяву залишено без руху, позивачу надано 10-денний строк для усунення недоліків позову.

Після усунення недоліків позову, ухвалою від 29.11.2021 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 27.01.2022.

До суду 04.01.2022 надійшов відзив представника АТ «Альфа-Банк» Борщенко К.Ю., згідно якого заперечує щодо задоволення позову.

В обґрунтування відзиву зазначено, що Верховний суд в аналогічній справі вказував, що такі іпотечні договори містять іпотечне застереження на підставі якого банк має право реєструвати за собою право власності в рахунок погашення заборгованості. Повідомлення позивача відбулося у порядку встановленому законом.

До суду 20.01.2022 надійшла відповідь на відзив, згідно якої представник позивача вказує, що банком не надано доказів отримання повідомлень (вимог про усунення порушень) чи доказів неотримання внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання, на що вказує Верховний Суд. Вказує, що повернення поштового відправлення з відміткою «за закінченням терміну зберігання» взагалі не вважається належним повідомленням адресата та не є доказом отримання особою цього відправлення.

До суду 27.01.2022 надійшла заява представника позивача ОСОБА_5 про зміну підстав позову, згідно якої зазначає, що іпотекодержатель мав зазначити у Вимозі ціну предмету іпотеки, однак вимоги банку не містять інформації про ціну за якою предмет іпотеки переходить у власність банку, що є підставою для скасування рішення та права власності за відповідачем.

У підготовчому засіданні 27.01.2022 проведеному за участі представника позивача ОСОБА_6 та представника АТ «Альфа-Банк» Борщенка К.Ю. було прийнято до провадження заяву про зміну підстав позову та надано відповідачу час для підготовки заперечень на відповідь на відзив та додаткових пояснень до відзиву у зв`язку з заявою про зміну підстав позову, розгляд справи відкладено на 17.03.2022.

Ухвалою суду від 31.01.2022 відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

До суду 17.02.2022 надійшли пояснення від представника АТ «Альфа-Банк», згідно яких зазначено, що до державного реєстратора була надана довідка з зазначенням розміру заборгованості та інформації про вартість предмета іпотеки, а посилання представника позивача на необхідність зазначення інформації у повідомленні про звернення стягнення є помилковим та суперечить нормам Закону.

У підготовчому засіданні 17.03.2022 задоволено заяву представника АТ «Альфа-Банк» про відкладення розгляду справи, наступне засідання призначено на 20.04.2022.

У підготовчому засіданні 20.04.2022 розгляд справи відкладено внаслідок задоволення відповідної заяви представника відповідача, на 14.06.2022.

До суду 14.06.2022 надійшли додаткові пояснення представника позивача, згідно яких вказує, що допущені порушення порядку повідомлення призвели до протиправного припинення права власності позивача на спірне майно, яке є єдиним місцем проживання.

В результаті проведення підготовчого засідання 14.06.2022 за участі представника позивача ОСОБА_7 та представника відповідача ОСОБА_8 було долучено до справи пояснення від 16.02.2022 та закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 04.08.2022.

У судовому засіданні 04.08.2022 проведеному за участі ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , який представляє інтереси позивача та третьої особи ОСОБА_4 та представника АТ «Альфа-Банк» - Борщенка К.Ю. було поновлено представнику відповідача строк на подачу доказів та задоволено клопотання про приєднання доказів, з метою надання можливості ознайомитися з матеріалами справи, розгляд справи відкладено на 26.08.2022.

У зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання 26.08.2022 розгляд справи відкладено на 08.11.2022.

У судовому засіданні 08.11.2022 проведеному за участі ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , який представляє інтереси позивача та третьої особи ОСОБА_4 та представника АТ «Альфа-Банк» - Борщенка К.Ю. Представники сторін надали вступне слово, суд перейшов до дослідження доказів, втім у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги та необхідністю слідувати в укриття працівникам та відвідувачам суду, розгляд справи відкладено на 08.12.2022.

У судовому засіданні 08.12.2022 було змінено назву відповідача з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», оголошено перерву до 15.02.2023.

У зв`язку з неявкою учасників справи та наданням представником відповідача клопотання про відкладення, розгляд справи було відкладено на 16.03.2023.

У судовому засіданні 16.03.2023 судом було досліджено докази, представник позивача просив оголосити перерву для підготовки до судових дебатів, клопотання було задоволено судом, розгляд справи відкладено на 31.03.2023.

У судове засідання 31.03.2023 з`явився представник відповідача, представник позивача подав заяву про відкладення розгляд справи, у зв`язку з зайнятістю судді у справі №522/15043/22 судове засідання не відбулося, наступне засідання призначено на 28.04.2023.

У судове засідання 28.04.2023 учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися у встановленому законом порядку. Представник АТ «Сенс Банк» Борщенко К.Ю. подав до суду 27.04.2023 пояснення у судові дебати, представник позивача ОСОБА_5 28.04.2023 подав заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що він знаходиться за межами Одеської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Отже, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що участь у судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторони.

Зважаючи на тривалий час розгляду справи, суд вважає, що відсутні підстави для відкладення розгляду справи, сторони надали всі свої вимоги та заперечення з відповідними доказами, висловилися свою позицію в судовому засіданні та судом були дослідженні докази.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 11 серпня 2003 року виконавчий комітет Одеської міської ради видав свідоцтво про право власності на домоволодіння, яким засвідчив належність ОСОБА_1 домоволодіння АДРЕСА_1 (т.1 а.с.15).

26 квітня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (перейменованим в АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-банк», який змінив назву на АТ «Сенс Банк») та ОСОБА_1 на виконання зобов`язань за договором кредиту №2006/13-2.06/406 від 26.04.2004 було укладено іпотечний договір, предметом якого виступило домоволодіння, загальною площею 400,3 кв.м., житловою площею 99,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Договір посвідчений та зареєстрований в реєстрі за №967 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Трофімець В.В. (т.1 а.с.16-19).

Згідно з пунктом 4.1 іпотечного договору в разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем та/або позичальником зобов`язань за основним зобов`язанням іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Пунктом 4.5.3 іпотечного договору передбачено, що іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

06 червня 2009 року між сторонами було укладено договір про внесення змін №1 до іпотечного договору за яким було внесено зміни до розміру кредиту, строку повернення та розміру відсотків (т.1 а.с.20-21).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що 16.04.2021 право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 було зареєстровано за Акціонерним товариством «Альфа-Банк», підстави зазначені: іпотечний договір №967 від 26.04.2006, договір про зміни №540 від 26.06.2009 (т.1 а.с.22).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 572 ЦК України).

Відповідно до статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

При цьому у статті 575 ЦК України наведено окремі види застав та вказано, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Отже, іпотека є особливим видом застави, за яким виконання зобов`язань забезпечується виключно нерухомим майном. Іпотека регулюється не лише загальним законодавством - ЦК України, Законом України від 02 жовтня 1992 року № 2654-XII «Про заставу», а й спеціальним Законом України «Про іпотеку».

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У частині першій статті 12 Закону України «Про іпотеку» вказано, що в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

У частинах першій, четвертій статті 33 цього Закону передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з положеннями частин першої - третьої статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

У позовній заяві представник позивача ОСОБА_5 посилався на те, що договір про задоволенні вимог іпотекодержателя між іпотекодержателем та іпотекодавцем не укладався, а іпотечний договір не містить відповідного застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Однак у пункті 1.11 іпотечного договору сторони погодили, що одночасно з нотаріальним посвідченням цього договору нотаріус накладає згідно з чинним законодавством України заборону відчуження предмета іпотеки.

За пунктами 2.4.3, 2.4.4 іпотечного договору іпотекодержатель має право у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов`язання, задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У разі невиконання іпотекодавцем хоча б одного зі своїх обов`язків згідно з пунктами 2.1.1-2.1.10 цього договору, має право вимагати дострокового виконання іпотекодавцем основного зобов`язання та задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Іпотекодержатель має право за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки, відповідно до чинного законодавства України забезпечити свої забезпечені іпотекою вимоги (пункти 2.4.6 іпотечного договору).

У пунктах 4.1, 4.5 іпотечного договору передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем та/або позичальником зобов`язань за основним зобов`язанням іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» (т.1 а.с.16-19).

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності (спеціального майнового права) іпотекодержателя на нерухоме майно (об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості), яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Частина 1 статті 37 Закону України «Про іпотеку» (в редакції чинній на час укладення іпотечного договору) іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Зазначені вище пункти іпотечного договору містять відповідне застереження, яке прирівнюється до договору, згідно з яким іпотекодавець засвідчує, що він надає згоду на набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержателем за власним одноосібним письмовим рішенням.

Такого ж висновку дійшла Велика Палата Верховного суду при розгляді справи № 199/8324/19 у постанові від 13.07.2022.

Таким чином, доводи представника позивача про відсутність договору про задоволення вимог іпотекодержателя є безпідставним, адже застереження, яке міститься в іпотечному договорі прирівнюється до такого договору.

Щодо посилання на неналежність повідомлення іпотекодавця, суд зазначає наступне.

Згідно ч.2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на час реєстрації права власності за відповідачем) перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

За змістом п. 61 Постанови Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25 грудня 2015 р. № 1127 для державної реєстрації прав на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, набуття права оренди земельної ділянки, права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) чи права користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), також подаються: засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення.

12.02.2020 АТ «Альфа-Банк» складено повідомлення для ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням (вимога про усунення порушень), згідно якого вимагалося усунути порушення, а саме сплатити борг за кредитним договором, розмір якого станом на 12.02.2020 складає 366 022,71 USD (т.1 а.с.76).

Така вимога направлялася на адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , яка також вказана у позові.

Відправлення такого повідомлення підтверджується описом вкладення (т.1 а.с.80), списком №1356 (т.1 а.с.73-74), квитанцією оплати списку від 15.02.2020 (т.1 а.с.75) та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося до банку з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (т.1 а.с.77-79).

27.04.2020 АТ «Альфа-Банк» складено повторно повідомлення для ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням (вимога про усунення порушень), згідно якого вимагалося усунути порушення, а саме сплатити борг за кредитним договором, розмір якого станом на 12.02.2020 складає 366 022,71 USD. Також повідомлено про намір АТ «Альфа-Банк» у разі невиконання вимоги протягом 30-денного строку, звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (т.1 а.с.66).

Відправлення повторного повідомлення на ту ж адресу ОСОБА_1 підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою «за закінченням строку зберігання», яке повернулося до банку 07.05.2020 (т.1 а.с.67-69).

Тобто с іпотекодержателем, в даному випадку АТ «Альфа Банк», у повному обсязі були виконані вимоги законодавства щодо попередження іпотекодавця про наміри перереєструвати право власності на іпотечне майно.

Доводи представника позивача щодо того, що не відомо посаду особи яка зробила відмітку «за закінченням строку зберігання» не приймаються судом до уваги, адже виконання/неналежне виконання обов`язків поштових організацій не може бути наслідок для банку, який вчинив всі залежні від нього дії в порядку встановленому законодавством.

Посилання представника позивача ОСОБА_5 на постанову Верховного суду від 09.12.2020 у справі №522/16975/16-ц є необґрунтованими, адже в тому випадку суд дійшов висновку про необхідність зазначення ціни за якою предмет іпотеки переходить у власність іпотекодержателям, адже у іпотечному договорі сторони передбачили, що письмове повідомлення іпотекодавця має містити: підстави звернення стягнення на предмет іпотеки; ціну, за якою предмет іпотеки переходить у власність іпотекодержателя; суть та розмір вимог за основним зобов`язанням та вимог щодо відшкодування витрат іпотекодержателя, передбачених цим договором, які припиняються в результаті переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки.

За обставинами даної цивільної справи та іпотечного договору, сторони не погоджували обов`язкових вимог до письмового повідомлення банку.

Як зазначає відповідач, до державного реєстратора подавався висновок про вартість майна, який складений суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Бізнес Ассіст» від 29.03.2021, яким визначено ринкова вартість домоволодіння, окремо будинку та земельної ділянки (т.1 а.с.197).

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, Приморським районним судом м. Одеси від 25.06.2022 при розгляді справи №522/9086/15-ц відмовлено у задоволенні позову АТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, з огляду на те, що позивач звернув стягнення на іпотечне майно відповідача як боржника за кредитним договором, та ринкова вартість цього майна на момент звернення стягнення перевищувала розмір позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором то права позивача у спірних правовідносинах не порушені та відповідно не підлягають захисту судом. Дане рішення було оскаржене та перебуває на розгляді в Одеському апеляційному суду.

Доводи представника позивача щодо безспірності заборгованості є безпідставними, адже стосуються звернення стягнення за виконавчим написом нотаріуса, а ніяк щодо реєстрації права власності за іпотекодержателем на підставі іпотечного застереження на предмет іпотеки.

Доводи щодо реєстрації в будинку неповнолітньої онуки позивача взагалі не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

Відповідно до частини четвертої статті 37 Закону України «Про іпотеку» рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у частині другій статті 18 якого зазначено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

У пунктах 6, 7 Порядку № 1127 (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. Для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації.

Відповідно до пункту 12 Порядку № 1127 розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Згідно з пунктами 18, 23 Порядку № 1127 за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування.

У частині першій статті 24 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень перелічено підстави для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Не знайшовши підстав для відмови у державній реєстрації права власності за АТ «Альфа Банк» (наразі АТ «Сенс Банк»), державний реєстратор Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області Іванов І.В. зареєстрував право власності на предмет іпотеки за позивачем.

Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

За наведених вище обставин, суд дійшов переконливого висновку про безпідставність та необґрунтованість вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 12, 30, 43, 76, 81, 84, 89, 95, 223, 235, 241, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «Сенс Банк» (, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100), Державного реєстратора Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області Іванова Ігоря Володимировича (Одеська обл., с. Фонтанка, вул. Степна, 4), треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_4 , про скасування рішення державного реєстратора, припинення права власності та поновлення права власності залишити без задоволення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 05 травня 2023 року.

Суддя: В.Я. Бондар