Пр. 2-н/336/807/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Петренко Л.В., розглянувши заяву Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за розподіл природного газу,

ВСТАНОВИВ:

Представник АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за розподіл природного газу, яка була надана за адресою АДРЕСА_1 в розмірі 5015,57 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 268,40 грн.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено та передано судді Петренко Л.В.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за розподіл газу, суддя дійшов висновку, про наявність правових підстав передбачених ст. 165 ЦПК України, для відмови у видачі судового наказу.

Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Порядок вирішення справ в наказаному провадженні законодавцем визначено в Розділі ІІ «Наказне провадження» ЦПК України (статті 160-173).

Відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом (ч. 3 ст. 160 ЦПК України).

В частині першій статті 161 ЦПК України передбачено вимоги, за якими може бути видано судовий наказ. Зокрема, згідно п. 3 цієї частини судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

До матеріалів справи на виконання запиту суду та вимог ч.5 ст. 165 ЦПК України надійшла відповідь на запит суду щодо реєстрації місця проживання фізичної особи з Департаменту реєстраційних послуг управління Державної реєстрації фізичних осіб, відповідно до якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 05.12.2018 року по 08.10.2021 року. Знята з реєстрації по повідомленню від 08 жовтня 2021 року № 03-09-0926.

Тобто, інформація про місце реєстрації боржника ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 на час звернення з вказаною заявою про видачу судового наказу відсутня.

Будь-якої іншої адреси боржника заявником в заяві не вказано, вимоги не уточнювали.

Відповідно до п. 9 ст. 165 ЦПК України у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Таким чином, отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи боржника ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На підставі викладеного, суддя дійшов висновку, про наявність правових підстав для відмови у видачі судового наказу за заявою АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за розподіл природного газу з тих підстав, що отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 164-166, 258-261, 272, 353-355 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за розподіл природного газу.

Направити Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз`копію ухвали та повернути заяву про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків, зазначивши зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи боржника.

Ухвалу надіслати заявнику не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 272 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвалу може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Л.В.Петренко