ЄУ№ 707/2943/22
Провадження №2/712/1085/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2023 року Соснівський районний суд м. Черкаси

у складі: головуючого судді Стеценко О.С.,

за участю секретаря судового засідання Руденко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором №100012014 від 04.11.2021 у сумі 73 855,14 грн., витрати на сплату судового збору в сумі 2 481,00 грн. та витрати на правничу допомогу у сумі 9 000,00 грн.

У обґрунтування вимог позивач зазначив, що 04 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №100012014.

Відповідно до п. 1.2 договору сума кредиту становить 15 000,00 грн.

Згідно п. 1.3 договору кредит надається строком на 21 день з 04.11.2021.

Відповідно до п. 1.4 договору термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредиту 25.11.2021.

10.02.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 10-02/2022-50, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит №100012014, що укладений з ОСОБА_1 , сума заборгованості за яким, станом на дату відступлення права вимоги, складає 63 670,14 грн., з яких: 14 550,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 47 470,14 грн. заборгованість за процентами; 1 650,00 грн. заборгованість з комісії.

Таким чином ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача, а ТОВ «Мілоан» втратило такі права.

Загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню станом на 28.11.2022, становить 73 855,14 грн., з яких: 14 550,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 47 470,14 грн. заборгованість за процентами; 1 650,00 грн. заборгованість з комісії; 10 185,00 грн. заборгованість за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку).

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.02.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання на 14.03.2023.

14.03.2023 судове засідання відкладено на 25.04.2023 у зв`язку з неявкою відповідача.

25.04.2023 судове засідання відкладено на 09.05.2023 за клопотанням представника відповідача.

09.05.2023 судове засідання відкладено на 20.06.2023 у зв`язку з неявкою відповідача та її представника.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.06.2023 залучено до участі у цивільній справі правонаступника позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС», судове засідання відкладено на 12.07.2023.

12.07.2023 судове засідання відкладено на 03.08.2023 за клопотанням представника відповідача.

03.08.2023 судове засідання відкладено на 24.08.2023 за клопотанням представника позивача.

Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав заяву про проведення судового засідання без його участі.

Відповідач та її представник до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, заяв про відкладення судового засідання не надходило, правом на подання відзиву не скористалися.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що 04.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 100012014, відповідно до якого кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених договором, на строк, визначений договором, надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній договором, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом, відповідно до умов договору (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п. 1.2 договору сума кредиту становить 15 000,00 грн.

Відповідно до п. 1.3 договору кредит надається строком на 21 день з 04.11.2021.

Пунктом 1.4 договору визначено термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 25.11.2021.

Пунктом 1.5.1 договору передбачена комісія за надання кредиту у сумі 1 650,00 грн., яка нараховується за ставкою 11 відсотків від суми кредиту одноразово.

Згідно п. 1.5.2 договору проценти за користування кредитом становлять 3 937,50 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Відповідно до п. 1.6. договору стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Згідно графіку платежів за договором по споживчий кредит № 100012014 від 04.11.2021 загальна вартість кредиту становить 20 587,50 грн. з урахуванням процентів за користування кредитом у сумі 3 937,50 грн. та комісії за надання кредиту у сумі 1 650,00 грн.

Відповідно до договору факторингу №10-02/2022-50 від 10 лютого 2022 року, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал», ТОВ «Мілоан» зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» зобов`язується прийняти право грошової вимоги до боржників, що належать ТОВ «Мілоан», і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між ТОВ «Мілоан» і боржниками.

Як вбачається з витягу з додатку № 3 (реєстр боржників) до договору факторингу №10-02/2022-50 від 10 лютого 2022 року за № 1131 зазначена ОСОБА_1 , договір № 100012014 від 04.11.2021, загальна заборгованість за кредитом 63 670,14 грн.

ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором № 100012014 від 04.11.2021 належним чином не виконала, тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 73 855,14 грн., яка складається із заборгованості за основною сумою боргу 14 550,00 грн., заборгованості за процентами на дату відступлення права вимоги 47 470,14 грн., заборгованості з комісії 1 650,00 грн., заборгованості за процентами з моменту відступлення права вимоги 10 185,00 грн.

Пунктом 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договір це домовленість двох або більше сторін, направлена на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 ст. 638 ЦК України передбачає, що договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. До істотних умов відносяться умови про предмет договору, умови, які визначені істотними законом, а також ті умови, щодо яких сторонами обов`язково повинна бути досягнута згода.

Підписуючи кредитний договір, ОСОБА_1 погодилася з усіма умовами щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом в строки, встановлені цим договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України також встановлено свободу договору, з посиланням на статтю 6 зазначеного Кодексу із зазначенням того, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором.

Зазначена норма закону застосовується також до відносин за кредитним договором в силу вимог ст. 1054 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 належним чином не виконує зобов`язання за Кредитним договором та не повертає кредитні кошти у визначені договором строки.

З огляду на викладене, підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитом у сумі 14 550,00 грн. (тіло кредиту) та 1 650,00 грн. (комісія за надання кредиту).

Що стосується вимог позивача про стягнення відсотків за користування кредитом, суд зазначає таке.

Строк дії кредиту встановлений до 25.11.2021.

Згідно відомості про щоденні нарахування та погашення, відсотки нараховані ТОВ «Мілоан» до 10.02.2022 у сумі 47 470,14 грн. (а.с. 38-40).

Суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості по сплаті відсотків підлягають задоволенню частково, а саме в сумі 3 937,50 грн., нараховані за період з 05.11.2021 по 25.11.2021 (в межах строку кредитування).

Що стосується вимог позивача щодо стягнення відсотків, нарахованих з 26.11.2021, суд зазначає таке.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 зазначила: «Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.

Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.

Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.

Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України» (п.п 81-85, 91).

Позивач у судовому засіданні 03.08.2023 послався на те, що відповідач пролонгувала дію договору та користувалася кредитними коштами після 26.11.2021.

З цього приводу суд зазначає таке.

Відповідно до п. 2.3.1 договору продовження строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних умовах.

Так, п. 2.3.1.1 договору передбачена пролонгація на пільгових умовах. Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства tengo.ua (далі Сайт Товариства) і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту.

У п. 2.3.1.2 договору зазначені умови пролонгації на стандартних (базових) умовах. Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитуванню (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).

Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору.

У випадку, якщо позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.

Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Позивачем не надано жодного доказу в обґрунтування підстав нарахування відсотків поза межами договору. Також позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що відповідач вчинила дії, передбачені розділом 6 Правил, для пролонгації кредитування на пільгових умовах, та докази на підтвердження того, що відповідач продовжує користуватися кредитними коштами після завершення строку кредитування на стандартних (базових) умовах.

Як вбачається з наданої відомості, 27.11.2021 сплачено комісію за пролонгацію строку кредитування.

Однак цей документ суд не приймає до уваги, оскільки це фактично розрахунок суми боргу, формування якого залежить виключно від волі позивача.

Належних та допустимих доказів відповідно до вимог п. 2.3.1 договору (виписка по картковому рахунку, платіжна квитанція на сплату комісії нарахованої за пролонгацію тощо) позивачем не надано.

Крім того, згідно вказаного розрахунку нарахування комісії за пролонгацію було здійснено 27.11.2021, тобто після закінчення дії договору.

А тому суд вважає, що позивач не довів факту користування відповідачем кредитними коштами після 25.11.2021.

Отже вимоги позивача щодо нарахування відсотків поза межами строку дії договору є необґрунтованими, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

Що стосується вимог позивача по нарахуванню відсотків з моменту відступлення права вимоги по дату розрахунку заборгованості у сумі 10 185,00 грн., суд зазначає таке.

Як вбачається з розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт капітал» за період з 10.02.2022 по 23.02.2022 сума нарахованих відсотків за користування кредитними коштами складає 10 185,00 грн.

Вказані відсотки нараховані за період з 10.02.2022 по 23.02.2022, тобто вже після зміни кредитора.

Вказані відсотки також нараховані поза межами строку дії договору, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

За таких обставин, позов слід задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту у сумі 14 550,00 грн., заборгованість за комісією за надання кредиту у сумі 1 650,00 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом у сумі 3 937,50 грн.

В іншій частині позовних вимог слід відмовити у зв`язку з необґрунтованістю з підстав, викладених вище.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у сумі 676,48 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, поміж інших, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат; 3) для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При заявленні позивачем ТОВ «Вердикт Капітал» у вказаній справі вимог про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 9000 грн., останнім надано договір про надання правової допомоги № 07-10/2022, обсяг наданих послуг і детальний опис виконаних робіт та їх вартість.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.06.2023 залучено до участі у цивільній справі правонаступника позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС».

Оскільки вимога щодо стягнення витрат на правову допомогу заявлена ТОВ «Вердикт Капітал», яке вибуло з суб`єктного складу учасників справи, суд позбавлений можливості вирішувати питання про стягнення витрат на правову допомогу на користь особи, яка не є стороною у справі.

Керуючись ст. ст. 526, 543, 610, 611, 625, 1054 ЦК України, ст.ст.12, 13, 80, 81, 89, 141, 259, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС», , заборгованість за кредитним договором № 100012014 від 04.11.2021 у сумі 20 137,50 грн. (двадцять тисяч сто тридцять сім гривень п`ятдесят копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС», , судовий збір у сумі 676,48 грн. (шістсот сімдесят шість гривень сорок вісім копійок).

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю ««ДЕБТ ФОРС», , адреса: Харківське шосе, буд. 201/203, літера А, офіс 602, м. Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття по станови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Повний текст рішення складено 31.08.2023.

Суддя: О.С. Стеценко