ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6655/23 Справа № 752/5665/23 Суддя у 1-й інстанції - Чудопалова С.В. Суддя у 2-й інстанції - Канурна О. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Канурної О.Д.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Керімової - Бандюкової Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Романцова Тетяна Володимирівна, на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2023 року у справі № 752/5665/23 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м.Києві Державної адміністрації про встановлення факту самостійного виховання дітей, (суддя першої інстанції Чудопалова С.В.) , -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення - самостійного виховання малолітніх дітей батьком, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві Державної адміністрації. У заяві ОСОБА_1 просить встановити факт самостійного виховання дітей. Встановлення даного факту необхідно заявнику з метою захисту прав та інтересів дітей, а також своїх прав та інтересів, як батька, що займається вихованням та утриманням дітей.

Ухвалою суду Голосіївського районного суду міста Києва від 24.03.2023 цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного виховання дітей передано за підсудністю до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2023 року у відкритті провадження у цивільній справі в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про встановлення факту самостійного виховання дітей відмовлено.

Не погодившись з такою ухвалою суду, заявник ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Романцова Тетяна Володимирівна, звернувся до Дніпровського апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2023 року скасувати, оскільки її винесено неправомірно; зобов`язати Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська відкрити провадження у даній справі в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що судом першої інстанції неправильно визначено, що у даному випадку наявний спір про місце проживання дітей, в той час, як заявник просив встановити юридичний факт виховання ним дітей. Також суд помилково встановив мету звернення ОСОБА_1 з даною заявою, що стало причиною для постановлення оскаржуваної ухвали. Так, ОСОБА_1 зазначив, що метою його звернення до суду із заявою про встановлення факту виховання ним дітей є звільнення від призову на військову службу під час мобілізації на підставі ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». При цьому апелянт звертає увагу Дніпровсього апеляційного суду на те, що він є батьком двох малолітніх дітей, виховує, утримує та доглядає їх без участі матері, яка живе окремо від заявника з дітьми, у зв`язку з чим висновок суду першої інстанції про наявність спору про місце проживання дітей є помилковим. Наведене також підтверджується нотаріально посвідченим договором між батьками про визначення місця проживання дітей та участь у їх вихованні.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19 червня 2023 витребувано справу з суду першої інстанції.

27 червня 2023 року цивільна справа № 752/5665/23 надійшла до апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 29 червня 2023 року відкрито провадження у даній справі та надано сторонам строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.

Копію ухвали про відкриття провадження та апеляційної скарги сторони отримали 29 червня 2023 року на електронну пошту.

До Дніпровського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08 серпня 2023 року справу призначено до розгляду на 14.00 год. 23 серпня 2023 року, про що сторони повідомлено за допомогою електронного зв`язку та смс-повідомлень у Viber.

В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 23 серпня 2023 року заявник - ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою (а.с. 83).

В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 23 серпня 2023 року заінтересована особа - ОСОБА_2 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується довідкою (а.с. 81).

В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 23 серпня 2023 року представник заінтересованої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві Державної адміністрації не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 86).

Заслухавши головуючого суддю, вислухавши пояснення представника заявника - адвоката Вдовиченко В.О., дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Романцова Тетяна Володимирівна, задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у відкритті провадження у цивільній справі за заявою окремого провадження ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м.Києві Державної адміністрації про встановлення факту самостійного виховання дітей, суд першої інстанції послався на те, що вимоги заявника про встановлення факту самостійного виховання і утримання батьком дітей без участі матері не є вимогами, які підлягають розгляду в порядку окремого провадження в розумінні положень ст. 293, 315 ЦПК України.

З вказаним висновком суду першої інстанції Дніпровський апеляційний суд погоджується.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Романцова Тетяна Володимирівна, про те, що суд першої інстанції помилився щодо мети встановлення юридичного факту, неправильно її витлумачивши, помилявся щодо існування спору про право в контексті його заяви; метою встановлення юридичного факту (виховання двох малолітніх дітей) є звільнення від призову на військову службі під час мобілізації на підставі Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», є безпідставними, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Можна зробити висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Вказане вище співпадає з висновками, Верховного Суду, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18, провадження № № 14-567цс18.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Романцова Тетяна Володимирівна, про те, що суд першої інстанції помилково послався в ухвалі на спір про право, є безпідставними, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав щодо дитини.

Згідно ч. 1ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Як вбачається із частини 1 статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

В матеріалах справи є нотаріально посвідчений договір про визначення місця проживання дітей та щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з батьків, хто проживає окремо від дітей; відповідно до пункту 2.1 вказаного договору постійним місцем проживання дітей є місце проживання батька (а.с. 21).

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року) передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що встановлення судом факту виховання та утримання дітей батьком без участі матері не породжує для заявника юридичних наслідків, тобто від встановлення вказаних фактів не буде залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав останнього.

Посилання заявника в апеляційній скарзі на постанову Верховного Суду від 08.09.2021 року № 752/18540/20 є безпідставним, оскільки у вказаній постанові інші обставини справи.

Дніпровський апеляційний суд вважає, що підстав для скасування ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2023 року і задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Романцова Тетяна Володимирівна, немає.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Романцова Тетяна Володимирівна, залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська

О.В.Халаджи

Повний текст судового рішення складений 24 серпня 2023 року

Суддя: О.Д.Канурна