ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 646/23/22 Номер провадження 22-ц/814/524/23Головуючий у 1-й інстанції Демченко С.В. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , на ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 12 січня 2022 року (час ухвалення судового рішення і дата виготовлення повного текста судового рішення не зазначені) у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в:

Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 12 січня 2022 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини.

Роз`яснено заявнику, що відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати в частині доводів та обґрунтувань, що викладені в абзацах 4-5 ухвали у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та прийняті з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, стверджується, що заява направлена суду поштою і згідно поштового повідомлення вручена суду 03 січня 2022 року, тоді як суд в ухвалі зазначив, що заява подана суду 06 січня 2022 року. Таким чином, заява відповідно до вимог процесуального закону (ст.165, ст.167 ЦПК України) мала бути розглянута судом не пізніше 10 січня 2022 року.

У порушення вимог процесуального закону суд не звернувся до відповідного уповноваженого органу із запитом про реєстрацію місця перебування фізичної особи боржника.

В ухвалі суд безпідставно стверджує, що заявником не зазначено конкретно адреси боржника, так як в заяві таки вказане останнє відоме зареєстроване місце проживання боржника.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.02.2022 справу передано в провадження колегії суддів Харківського апеляційного суду.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовженого строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 29.07.2022 справу передано до провадження колегії суддів під головуванням судді Лобова О.А., суддів учасників колегії Дорош А.І., Триголов В.М.

У запереченні на апеляційну скаргу адвокат Сілко Н.Г., представник ОСОБА_3 , посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Вказував, що заявник не надав доказів перебування малолітньої дитини на утриманні саме матері, оскільки на даний час дитина перебуває на утриманні своєї бабусі (мати ОСОБА_2 ).

Звертається увага, що у заяві не зазначені дані представника, який подав заяву від імені ОСОБА_2 , що є самостійною підставою для відмови у видачі наказу.

Окрім того, суд повідомлено, що за позовом ОСОБА_2 відкрито провадження про стягнення аліментів із ОСОБА_3 (справа № 646/614/22).

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що у січні 2021 року ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 , звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину, просив видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що заявником у заяві про видачу судового наказу не зазначено повної адреси місця проживання боржника, у порушення вимог п.2 ч.2 ст.163 ЦПК України не вказана назва вулиці (проспекту, провулку та ін.), номер будинку чи квартири.

У порушення вимог п.3 ч.2 ст.163 ЦПК України в заяві про видачу судового наказу не зазначено ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, його місце проживання або місцезнаходження враховуючи, що заява подана представником.

Також, відповідно до п.5 ч.2, п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, також до заяви додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Представник заявника, обґрунтовуючи заявлені вимоги, зазначає, що малолітня дитина перебуває на утриманні матері, при цьому жодних доказів на підтвердження цього до заяви про видачу судового наказу не долучив.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд керується такими міркуваннями.

Відповідно до ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Відповідно до ст.162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно ч.5 ст.165 ЦПК України у разі, якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Відносини у сфері надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні регулює Закон України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» який, встановлює порядок надання таких послуг та порядок внесення, обробки, обміну відповідними відомостями в електронних реєстрах, базах даних для надання таких послуг.

Дія цього Закону поширюється на громадян України, а також на іноземців та осіб без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, відповідно до їхніх прав та свобод, передбачених Конституцією України, законами чи міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 1 Закону).

У п.12 ст.2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» надано поняття реєстрації місця проживання (перебування) особи - це внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи. Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні.

Відповідно до ч.9 ст.165 ЦПК України у разі, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що обов`язковою умовою для прийняття рішення про видачу судового наказу, є встановлення судом зареєстрованого місця проживання боржника.

Оскільки матеріали справи не містять запиту чи інформаційної довідки щодо місця реєстрації боржника, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги щодо невжиття судом заходів із встановлення місця реєстрації боржника, тому суд першої інстанції безпідставно послався на невиконання заявником п.2 ч.2 ст.163 ЦПК України.

Однак, із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно вимог ч.ч. 1-3 ст.163 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

У заяві повинно бути зазначено: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються: документ, що підтверджує сплату судового збору; документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу; заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу; наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу; з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; заяву подано з порушенням правил підсудності.

Однією з підстав відмови в задоволенні заяви у видачі судового наказу є відсутність ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, який підписав саму заяву, його місце проживання або місцезнаходження, що є першочерговим для встановлення повноважень підписанта.

Оскільки у заяві про видачу судового наказу відсутні ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, який підписав саму заяву, його місце проживання або місцезнаходження, то суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у видачі судового наказу.

Тому доводи апеляційної скарги про необґрунтованість висновків суду першої інстанції, викладених в абзацах 4-5 ухвали, не мають істотного значення в оцінці законності судового рішення у цілому, оскільки зазначені висновки суду не мають преюдиційного характера.

Зважаючи на встановлене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.367, ч.1 п.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 03 травня 2023 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов