справа № 361/6304/22
провадження № 2/361/1670/23
РІШЕННЯ

Іменем України

03 березня 2023 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретаря Панек А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2 , який зареєстрований 17 липня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1520.

В обґрунтування позову зазначав, що 17 липня 2015 року він і ОСОБА_2 уклали шлюб. Від шлюбу вони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Останнім часом стосунки із відповідачем погіршилися, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, частими стали сварки подружжя. Кожен із них живе своїм окремим життям та своїми інтересами. Шлюбних відносин вони не підтримують з лютого 2022 року. Фактично їхня сім`я припинила своє існування. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам. Спір щодо місця проживання дитини відсутній.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу у її відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечує. У відзиві на позов зазначала, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України вона з дочкою виїхали до Німеччини, у липні 2022 року вони повернулися додому та продовжували проживати разом із позивачем, займатися спільним бізнесом, викупили нерухомість (магазин). Із жовтня 2022 року позивач разом із нею та їхньою дочкою не проживає, чоловік дійсно відселився від них, проте вони продовжують спілкуватися.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 липня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1520. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час проживає разом із матір`ю.

За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд встановив, що сторони з жовтня 2022 року шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, примиритися вони не бажають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, позов визнала. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони шлюбних відносин не підтримують, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 49, 76, 81, 89, 206, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , зареєстрований 17 липня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1520.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І. М.