У х в а л а

17 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 456/2229/21

провадження № 61-11766ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 лютого 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 11 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на лотерейні білети та права на виграш у лотерею,

В с т а н о в и в:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Стрийського міськрайонного суду Львівської області з позовом до відповідача ОСОБА_3 , в якому просила визнати за нею право власності на виграшний лотерейний білет (придбаний нею 05 березня 2016 року) державної грошової лотереї «Лото - Забава» 865 тиражу, який проводився 06 березня 2016 року, а також визнати право на одержання виграшу державної грошової лотереї «Лото - Забава» 865 тиражу у розмірі 400 000,00 грн (без обов`язкових відрахувань).

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з квітня 2015 року по грудень 2017 року проживала разом з ОСОБА_3 у АДРЕСА_1 .

05 березня 2016 року ОСОБА_1 за власні кошти купила собі 10 лотерейних білетів з надією виграшу. У зв`язку з тим, що за умовами акції можливо було зареєструвати на один номер телефону лише 5 квитків, тому для реєстрації квитків вона використала свій телефон та телефон відповідача, оскільки з ним вони проживали однією сім`єю та планували одружитись.

06 березня 2016 року відбувся прямий ефір лотерейного розіграшу «Лото -Забава» 865 тиражу державної грошової лотереї «Лото - Забава», в якому виграшний номер квитка, що надає право на отримання призу у розмірі 400 000,00 грн, співпав з одним з її лотерейних білетів. Даний виграшний білет був зареєстрований з мобільного телефону ОСОБА_3 . Під час розмови з менеджером із «Лото - Забава» відповідач повідомив свої анкетні дані. 13 червня 2016 року відповідач взяв участь у прямому ефірі «Лото - Забава» у м. Києві, де йому було вручено сертифікат на виграш 400 000,00 грн та він у прямому ефірі повідомив, що виграш належить безпосередньо його дружині ОСОБА_1 , тобто їй.

З 16 березня 2016 року по 18 березня 2016 року даний виграш було зареєстровано у м. Львові та відкрито рахунок на ім`я відповідача. Після чого відповідач знаючи, що виграш належить їй, передав їй картку та пін-код від такої.

У період з 27 липня 2017 року по 23 грудня 2017 року відповідач перебував на тимчасових роботах за межами України. У цей період, приблизно жовтень 2017 року, на банківську карту надійшли кошти у сумі 320 390,00 грн (сума після усіх відрахувань та комісій), які вона зняла та використала на купівлю автомобіля, на проживання та оплату орендованої квартири. Жодних претензій зі сторони відповідача щодо зняття та використання даних коштів не виникало. У кінці 2017 вона зрозумівши, що відповідач не має наміру одружуватись з нею, зібрала речі та переїхала до батьків у м. Ялту.

У травні 2018 року її викликали у поліцію та ознайомили зі змістом заяви, на підставі якої відкрито кримінальне провадження № 0000376, за фактом крадіжки коштів у відповідача. Надалі кримінальне провадження закрито. Згодом, відповідач звернувся до суду з позовом про повернення безпідставно набутого майна.

Зазначила, що вона фактично набула статусу учасника (гравця) у лотереї «Лото - Забава» та одночасно з придбанням квитків стала їх власником, а також стороною договірних відносин, на умовах яких надано саме їй право на одержання виграшу у лотереї. Також наголосила, що придбала лотерейні білети не за кошти відповідача, а за свої особисті кошти.

Згідно Умов проведення державної грошової лотереї «Лото - Забава», під час розіграшу лотереї комп`ютер у студії «Лото - Забава» довільно вибирає переможним номер лотерейного білета, а не номер мобільного телефону, з якого зареєстровано даний білет. Тому вважає, що саме вона є учасником лотереї і власником лотерейного квитка, що надалі став виграшним та саме з якого виникли договірні відносини, з яких на встановлених умовах у неї з`явилось право на оформлення та отримання виграшу лотереї у розмірі 400 000,00 грн.

За таких обставин вважає, що є всі наявні підстави для визнання за нею права власності на виграшний лотерейний квиток та право на отримання виграшу.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 лютого 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на лотерейні білети та права на виграш у лотерею відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 11 липня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кецка В. Я. залишено без задоволення, а рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 лютого 2023 року - без змін.

Рішення суду першої та апеляційної інстанції мотивовані тим, що ОСОБА_3 зареєструвався через свій номер телефону в акційному розіграші, відправивши смс - повідомлення з різними ігровими комбінаціями (5 білетів лотереї), відтак він набув статус учасника акційного розіграшу 865 тиражу державної грошової лотереї «Лото-Забава».

За результатами розіграшу оператором державної лотереї ОСОБА_3 визнаний переможцем розіграшу лотереї та відповідно набув право на отримання виграшу у розмірі 400 000,00 грн.

ОСОБА_1 не заперечувала з приводу отримання виграшу саме ОСОБА_3 , який в свою чергу правом подарувати виграш ОСОБА_1 не скористався, як і не виявив волевиявлення про перерахування суми виграшу третій особі, зокрема ОСОБА_1 .

Лотерейний білет, на підставі якого відповідач став переможцем лотереї, хоча і був придбаний ОСОБА_1 , проте в подальшому зареєстрований для участі у розіграші саме ОСОБА_3 з його особистого номера телефону, який водночас став учасником та переможцем виграшу, проти чого позивачка не заперечувала більше 5 років. Спори про визнання за ОСОБА_1 прав переможця у зазначеному розіграші лотереї, в тому числі з оператором державної лотереї були відсутні. Причиною звернення до суду з означеним позовом послужило судове рішення від 09 березня 2021 року у справі 453/843/18 про повернення безпідставно набутого майно (виграшних коштів).

Суди першої та апеляційної інстанцій вказали, що визначення переможця лотереї пов`язується не з тим, хто придбав чи кому належав лотерейний квиток до моменту його реєстрації для участі у розіграші, а з тим, хто став учасником розіграшу відповідно до Умов проведення державної грошової лотереї «Лото - Забава», які діяли на момент проведення розіграшу та отримав шанс на виграш.

04 серпня 2023 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 (далі - представник) надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 лютого 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 11 липня 2023 року.

У касаційній скарзі представник просить суд касаційної інстанції скасувати рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 лютого 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 11 липня 2023 року та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Дослідивши касаційну скаргупредставника, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження з огляду на таке.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову в справах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня 2023 року становить 2 684,00 грн.

Як убачається з матеріалів касаційного провадження предметом позову є визнання визнати за права власності на виграшний лотерейний білет (придбаний ОСОБА_1 05 березня 2016 року) державної грошової лотереї «Лото - Забава» 865 тиражу, який проводився 06 березня 2016 року, а також визнати право на одержання виграшу державної грошової лотереї «Лото - Забава» 865 тиражу у розмірі 400 000,00 грн (без обов`язкових відрахувань).

Верховний Суд урахував ціну, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства та дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, а тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України. Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Отже, відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України рішення судів першої та апеляційної інстанцій в даній справі не підлягають касаційному оскарженню.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у малозначній справі судом касаційної інстанції не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Разом із цим, касаційна скарга не містить належних та обґрунтованих посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Крім того, посилання заявника на застосування судом апеляційної інстанції норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду є підставою касаційного оскарження судових рішень, передбаченою пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, але не є доводом, який в розумінні підпунктів а) - г) пункту 2 частини третьої статті 389 цього Кодексу підтверджує наявність випадку/випадків, який/які дає/дають право вважати судове рішення таким, що підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Зазначене відповідає Рекомендації № R (95) Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Зазначення апеляційним судом в оскаржуваній постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову в цій справі та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на відмову у відкритті касаційного провадження.

Оскільки оскаржувані представником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

У х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 лютого 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 11 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на лотерейні білети та права на виграш у лотерею.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук