16.08.2023 Єдиний унікальний номер 205/1047/23
Справа №205/1047/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2023 року

Ленінський районний суд м.Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Заславської В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу № 205/1047/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ сумісної власності подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою власністю-

ВСТАНОВИВ:

03.02.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом доОСОБА_2 про поділ сумісної власності подружжя.

Позов обґрунтовано тим, що сторони перебувають з 09.08.2014 року в зареєстрованому шлюбі. Позивач також звернувся до суду з окремим позовом про розірвання шлюбу.

Під час шлюбу подружжям за спільні кошти придбано автомобіль «Ford Edge», зеленого кольору, 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , вартість якого відповідно до висновку експерта від 18.01.2023 року складає 601 685 грн.

Транспортний засіб було оформлено на ОСОБА_2 .

Між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди щодо розподілу зазначеного автомобіля.

На підставі викладеного, з урахуванням уточненого позову від 19.04.2023 року, позивач просить визнати вищевказаний транспортний засіб спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; у порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на транспортний засіб; стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію за частину вартості автомобіля в розмірі 300 842,50 грн.; припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на зазначений транспортний засіб.

Ухвалою судді від 24.02.2023 року, після усунення недоліків, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрити провадження у цивільній справі.

14.03.2023 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Малеги С.О. надійшов відзив на позов, в якому зазначила, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.02.2023 року по справі № 205/8119/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу укладений між сторонами шлюб розірвано. Спірний автомобіль за час шлюбу ОСОБА_2 придбала за особисті кошти, які їй подарувала баба ОСОБА_3 . Так, баба продала власний будинок, а отримані від продажу кошти розподілила між онуками та подарувала ОСОБА_2 20 000 доларів США для придбання будь-якого автомобільного транспорту для власних потреб. Саме за вказані кошти ОСОБА_2 придбала спірний автомобіль. На підставі викладеного просить відмовити в задоволенні позову.

14.03.2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання майна особистою власністю. У позові просить визнати за нею право особистою приватної власності на транспортний засіб «Ford Edge», зеленого кольору, 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 .

Зустрічний позов обґрунтовано тим, що спірний автомобіль позивач придбала за особисті кошти, які були подаровані їй рідною бабою після продажу будинку останньої. Транспортний засіб придбаний ОСОБА_2 за 7 361 доларів США з Канади, ввезений на територію України через Одеську митницю ДФС та задекларований на суму 196 665,91 грн. Митні платежі сплачені ОСОБА_2 . Автомобіль придбаний для власних потреб ОСОБА_2 , а саме для здійснення нею господарської діяльності як фізичної особи-підприємця.

Ухвалою суду від 16.03.2023 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_4 про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою суду, постановленою 04.04.2023 року без виходу суду до нарадчої кімнати, зустрічний позов прийнято до розгляду разом з первісним.

19.04.2023 року від представника ОСОБА_1 надійшов відзив на зустрічний позов, в якому зазначено, що позивачкою не надано доказів, що автомобіль придбано за особисті кошти. Окрім того, відповідно до ч. 5 ст. 719 ЦК України договір дарування валютних цінностей фізичних осіб між собою на суму, що перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Отже, ОСОБА_2 не дотрималася письмової форми з нотаріальним посвідченням, так як нею не надано доказів зворотного. Також ОСОБА_1 сплачено передоплату за митне оформлення автомобіля в розмірі 70 800 грн., що підтверджується копією квитанції.

19.04.2023 року від представника ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якій заперечувала проти викладених у відзиві на первісний позов аргументів та просила позов задовольнити.

26.05.2023 року від представника ОСОБА_2 адвоката Малеги С.О. надійшли додаткові пояснення до відзиву на позовну заяву про поділ спільної сумісної власності подружжя. У поясненнях зазначила, що за період перебування ОСОБА_2 за кордоном з березня 2022 року по травень 2023 року вона не могла користуватися транспортним засобом, ним користувався ОСОБА_1 , та через недбале користування спірний автомобіль потребував ремонту на суму 66 600 грн. Просить врахувати суд при ухваленні рішення, що через одноособове користування ОСОБА_1 спірним транспортним засобом він потребує ремонту, а також врахувати, що позивач не сплачує аліменти на утримання спільної дитини, присудженні рішенням суду.

Ухвалами суду, постановленими 31.05.2023 року без виходу суду до нарадчої кімнати, у задоволені заяви представника ОСОБА_2 про допит свідка ОСОБА_5 відмовлено, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Маркова Ю.В. первісний позов підтримала, просила задовольнити. Проти зустрічного позову заперечувала, просила в його задоволенні відмовити.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 адвокат Малега С.О. проти первісного позову заперечувала, просила в його задоволенні відмовити, зустрічний позов підтримала, просила задовольнити.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, встановив таке.

У судовому засіданні встановлено, що 09.08.2014 року сторони уклали шлюб (а.с.19).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.02.2023 року по справі № 205/8119/22 шлюб між сторонами розірвано (а.с.74).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_2 27.02.2020 року придбано транспортний засіб «Ford Edge», зеленого кольору, 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 (а.с.21-22).

ОСОБА_2 стверджує, що спірний автомобіль придбано за її особисті кошти, а ОСОБА_1 , що за спільні кошти сімейного бюджету.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

ОСОБА_2 зазначила, що кошти, за які придбано автомобіль, є її особистими, оскільки подаровані її бабою. Однак, жодних належних та допустимих доказів придбання автомобіля за особисті кошти не надала.

Статтею 57 СК України визначено майно, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка.

Так, відповідно до п. п. 1 -2 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Відповідно до ч. 7 ст. 57 СК України, якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

ОСОБА_2 не доведено, що спірний автомобіль придбано нею за особисті кошти. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання транспортного засобу «Ford Edge», 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ,її особистою власністю.

Отже, суд відмовляє в зустрічному позові.

Положенням ч. 3 ст. 368 ЦК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Зазначені вище норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. При цьому, тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Враховуючи, що спірний автомобіль придбано в період шлюбу, доказів придбання транспортного засобу за особисті кошти сторонами не надано, суд доходить висновку, що спірне майно є спільно сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Вирішуючи питання щодо часток сторін у спільній сумісній власності на спірний автомобіль суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей) приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток.

Враховуючи презумпцію рівності часток подружжя у спільному сумісному майні, суд встановлює, що автомобіль Ford Edge», 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частках.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007р. N 11).

Згідно з висновком про вартість (а.с.25-52) автомобіль «Ford Edge», 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на 18.01.2023 року коштує 601 685 грн.

Даний висновок не спростовано іншою стороною. Також ОСОБА_2 не надано належних та допустимих доказів, що через користування ОСОБА_1 вартість спірного автомобіля зменшилася, тому суд не бере до уваги зазначені доводи.

Отже, 1/2 частина вартості вказаного автомобіля дорівнює 300 842,50 грн.

Враховуючи викладене у сукупності, виходячи з того, що спірним автомобілем користується ОСОБА_2 , суд доходить висновку, що поділити майно подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності, а саме: автомобіль «Ford Edge», 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , необхідно наступним чином: спільне сумісне майно виділити у власність ОСОБА_2 та стягнути з неї на користь ОСОБА_1 вартість 1/2 частини автомобіля у розмірі 300 842,50 грн.

Отже, суд задовольняє позов ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов ОСОБА_1 задоволено, а в задоволенні зустрічного позову відмовлено, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 5 155,63 грн., судові витрати ОСОБА_2 покладаються на неї.

Керуючись ст.ст. 368, 372 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 63, 69, 70, 71 СК України ст.ст. 4, 10, 12, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ сумісної власності подружжя-задовольнити.

Визнати транспортний засіб «FORD EDGE» 2015 року випуску, об*єм двигуна 1999 см.куб., номерний знак - НОМЕР_1 , VIN код: НОМЕР_2 , зеленого кольору, спільною сумісною власністю ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 та ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

У порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 право особистої приватної власності на транспортний засіб «FORD EDGE» 2015 року випуску, об*єм двигуна 1999 см.куб., номерний знак - НОМЕР_1 , VIN код: НОМЕР_2 , зеленого кольору.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 грошову компенсацію вартості частини транспортного засобу «FORD EDGE» 2015 року випуску, об*єм двигуна 1999 см.куб., номерний знак - НОМЕР_1 , VIN код: НОМЕР_2 , зеленого кольору у розмірі 300 842,50 коп.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 та ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 на транспортний засіб «FORD EDGE» 2015 року випуску, об*єм двигуна 1999 см.куб., номерний знак - НОМЕР_1 , VIN код: НОМЕР_2 , зеленого кольору.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права особистої приватної власності на транспортний засіб «FORD EDGE» 2015 року випуску, об*єм двигуна 1999 см.куб., номерний знак - НОМЕР_1 , VIN код: НОМЕР_2 , зеленого кольору-відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 судові витрати у розмірі 5 155,63 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Г.Остапенко