Номер провадження: 22-ц/813/1936/23
Справа № 504/1419/20
Головуючий у першій інстанції Добров П.В.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою начальника Доброславського відділу державної виконавчої служби в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України - Стоніса Юрія Вікторовича на ухвалу Комінтернівського районного суду від 09 серпня 2021 року про задоволення скарги ОСОБА_1 на дії та рішення Головного державного виконавця Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Луценко Ірини Іванівни по справі №504/1419/20 за заявою Чорноморської селищної ради Лиманського району Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

ВСТАНОВИВ:

10 листопада 2020 року до Комінтернівського районного суду Одеської області звернулася ОСОБА_1 зі скаргою на дії головного державного виконавця Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Луценко Ірини Іванівни. Вимоги скарги обґрунтовувала тим, що у провадженні Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Луценко І.І. перебуває виконавче провадження щодо виконання виконавчого документу у справі №504/1419/20, виданого Комінтернівським районним судом Одеської області 11 червня 2020 року. Державним виконавцем Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Луценко І.І. 20 жовтня 2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63348173 щодо стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача - Житлово-комунального господарства Чорноморської селищної ради Лиманського району Одеської області суму боргу 10837 грн 98 коп. за житлово-комунальні послуги; суму 210 грн 20 коп. судового збору (а.с. 1-11).

09 серпня 2021 року ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області скаргу ОСОБА_1 до Головного державного виконавця Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Луценко Ірину Іванівну на дії та рішення державного виконавця по справі №504/1419/20 за заявою Чорноморської селищної ради Лиманського району Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги задоволено. Визнано неправомірними дії головного державного виконавця Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Луценко І.І. відносно внесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 20 жовтня 2020 року ВП №63348173 на підставі не чинного судового наказу №504/1419/20 від 11 червня 2020 року. Визнано неправомірною та скасовано постанову головного державного виконавця Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Луценко І.І. про відкриття виконавчого провадження від 20 жовтня 2020 року про примусове виконання судового наказу №5041419/20 від 11 червня 2020 року про стягнення грошової суми 10859,18 грн з ОСОБА_1 на користь Житлово-комунального господарства Чорноморської селищної ради Лиманського району Одеської області (а.с. 73-74).

12 жовтня 2021 року Одеським апеляційним судом отримано апеляційну скаргу начальника ДВ ДВС Південного МУМЮ (м. Одеса) Стоніса Юрія Вікторовича на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 09 серпня 2021 року про задоволення скарги на дії державного виконавця. Апелянт коротко викладає обставини справи та вважає, що винесена ухвала є необґрунтованою та безпідставною. Апелянт повідомляє, що 19 жовтня 2020 року на адресу відділу надійшов судовий наказ Комінтернівського районного суду Одеської області №504/1419/20 щодо стягнення з ОСОБА_1 боргу та суми судового збору. В свою чергу, як пояснює апелянт, державний виконавець повинен вживати всі дії, передбачені Законом про виконавче провадження, а так як, за твердженням апелянта, виконавчий документ відповідав вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема містив відомості щодо набрання документом чинності 01 липня 2020 року, а також був скріплений підписом судді Доброва П.В. та гербовою печаткою. Апелянт наполягає на тому, що виконавче провадження було відкрито на підставі судового наказу, в якому було чітко вказано про його чинність, а тому державним виконавцем не було порушено вимоги законодавства. З огляду на зазначене, апелянт просить суд скасувати ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 09 серпня 2021 року, якою задоволено скаргу ОСОБА_1 та в задоволенні скарги ОСОБА_1 щодо визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця відмовити в повному обсязі (а.с. 81-90).

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 12, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

У судове засідання 27 квітня 2023 року сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції до суду не подавали. 11 квітня 2023 року від апелянта надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга частково підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що станом на час відкриття провадження по виконавчому провадженню, а саме на 20.10.2020 року, судовий наказ виданий Комінтернівським районним судом Одеської області 10.06.2020 року по справі №504/1419/20 не вступив в законну силу (а.с. 73 зворот).

Апеляційний суд, частково задовольняючи апеляційну скаргу, вважає за потрібне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно з ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У ст. 126 ЦПК України визначено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 5 Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року №14 судам необхідно враховувати, що в тому разі, коли законом встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду, то їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за загальними правилами. Скарга (заява), пропущений строк на подання якої не поновлено, залишається без розгляду.

Постанова про відкриття виконавчого провадження була винесена державним виконавцем 20 жовтня 2020 року (а.с. 31), зі скаргою на рішення державного виконавця звернулася 10 листопада 2020 року (а.с. 1), однак заяви про поновлення такого строку до суду скаржник не подавала.

З огляду на це, апеляційний суд вважає, що оскільки скаржником було пропущено десятиденний строк на звернення до суду із відповідною скаргою, не заявлено клопотань про поновлення строку, а також не обґрунтовано причин поважності пропуску такого строку, дана скарга підлягала залишенню без розгляду судом першої інстанції, який з порушенням процедури розглянув її по суті.

Апеляційний суд також зазначає, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Проніна проти України від 18 липня 2006 року п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права.

Таким чином, оскільки оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України, частково задовольняючи апеляційну скаргу, скасовує ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 09 серпня 2021 року та постановляє нову, про залишення скарги без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу начальника Доброславського відділу державної виконавчої служби в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України - Стоніса Юрія Вікторовича задовольнити частково.

Ухвалу Комінтернівського районного суду від 09 серпня 2021 року скасувати та постановити нову.

Скаргу ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня постановлення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький