Справа № 167/522/23
Номер провадження 2/167/171/23
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

24 серпня 2023 року м. Рожище

Суддя Рожищенського районного суду Волинської області Гармай І. Т. вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 , подану в її інтересах представником ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу

в с т а н о в и в :

18 травня 2023 року представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 01 червня 2023 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення № 534, № 713, які повернулися на адресу суду, копію ухвали позивач ОСОБА_1 отримала 09 червня 2023 року, представник позивача ОСОБА_2 отримала 06 червня 2023 року.

Проте, ні в строк визначений ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 01 червня 2023 року, ні станом на день постановлення даної ухвали, позивач та представник позивача недоліки позовної заяви не усунули, будь-яких документів до суду не подали.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України) якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно з ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім цього, у своїх рішеннях Європейський суд наголошує, що позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З матеріалів справи встановлено, що позивач та представник позивача тривалий час не цікавляться станом провадження в даній справі, у визначений судом строк ухвалу про залишення позовної заяви без руху не виконали, недоліки заяви не усунули.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

В рішеннях ЄСПЛ, постановлених за результатами розгляду справ «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулювання з боку держави.

В контексті цього, залишення позовної заяви без руху та в подальшому повернення позовної заяви з підстав не усунення недоліків позивачем/заявником не може розглядатись, як порушення "права на справедливий суд".

У зв`язку з тим, що у встановлений судом строк позивач та представник позивача вимоги ухвали суду від 01 червня 2023 року не виконали, суд доходить висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 , подану в її інтересах представником ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу необхідно вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що ч. 7 ст. 185 ЦПК України передбачено, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ч. 3 ст. 185 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 , подану в її інтересах представником ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, представнику позивача, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з моменту підписання ухвали.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складення повного тексту ухвали 24 серпня 2023 року.

Суддя І. Т. Гармай