РІШЕННЯ

іменем України

04 травня 2023 рокуСправа №451/426/23
Провадження № 2/451/169/23

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Федорук І.Б.

розглянув у підготовчому судовому засіданні у м. Радехові в залі суду цивільну справу №451/426/23 за позовом ОСОБА_1 до Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування,

у с т а н о в и в:

5 квітня 2023 року адвокат АО «Галицька правнича група» Фрей Андріан Васильович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування.

В позовній заяві зазначив, що спадкоємцем за законом до майна померлої ОСОБА_2 був її чоловік ОСОБА_3 , який фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, так як на момент смерті Спадкодавця проживав разом із дружиною за однією адресою та після смерті дружини продовжував розпоряджатися та управляти належним спадкодавцю майном, однак не зміг оформити своїх спадкових прав. Маючи намір оформити спадщину після смерті ОСОБА_3 , в тому числі на спадкове майно, яке належало ОСОБА_2 , а саме право на земельну частку (пай) розміром 2,56 в умовних кадастрових гектарах, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач звернулася до Приватного нотаріуса Комарницької Н.І. Червоноградського районного нотаріального округу Львівської області, проте нотаріусом було відмовлено в оформленні спадщини у нотаріальному порядку відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ЛВ №0116286 зареєстрованого 5 травня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 7421, виданого ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки даний сертифікат був виданий після її смерті. З огляду на вищезазначене позивач не може реалізувати свої майнові права як спадкоємець у позасудовому порядку, а тому змушена звернутися з позовом до суду. Таким чином, просить визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що належали їй згідно Сертифікату на земельну частку пай, серії ЛВ №0116286 зареєстрованого 5 травня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 7421 (а.с.3-12).

Ухвалою судді від 7 квітня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с.1-2).

Ухвалою судового засідання від 21 квітня 2023 року постановлено витребувати у Приватного нотаріуса Червоноградського районного нотаріального округу Львівської області Комарницької Н.І. (вул. Івана Франка, 8/3, м. Радехів, Червоноградський район, Львівська область, 80200) копію спадкової справи №30/2014, заведеної після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.51-52).

27 квітня 2023 року до суду поступила копія спадкової справи №30/2014 (а.с.56-75).

У підготовче судове засідання позивач не з`явився, проте представник позивача подав до суду заяву, в якій позов підтримує повністю та просить задовольнити, розгляд справи здійснювати без участі позивача (а.с.76).

Представник відповідача подав до суду клопотання про розгляд справи без участі Лопатинської селищної ради, позовні вимоги визнають повністю та не заперечують щодо їх задоволення (а.с.49).

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися сторони.

З урахуванням наведеного, на підставі ч. 4 ст.223 та ч. 2 ст.247 ЦПК України розгляд справи проведено без участі учасників справи, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів.

У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.206-207 ЦПК України.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. 13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого визнання права.

Суд установив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла родичка позивача - ОСОБА_2 (надалі «Спадкодавець 1»), у віці 68 років у с. Грицеволя, Радехівського району Львівської області, про що в книзі реєстрації актів про смерть 24 вересня 1996 року зроблено відповідний актовий запис № 23, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 від 24 вересня 1996 року, виданого Березівською сільською радою (а.с.16).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер родич позивача - ОСОБА_3 (надалі «Спадкодавець 2»), у віці 81 рік в с. Грицеволя, Радехівського району Львівської області, про що в книзі реєстрації актів про смерть 1 листопада 2013 року зроблено відповідний актовий запис №14, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_2 від 1 листопада 2013 року, виданого Березівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.17).

Згідно з Свідоцтвом про одруження, серії НОМЕР_3 від 30 вересня 1950 року, ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) зареєстрували шлюб 25.09.1950. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку та дружині - ОСОБА_5 (прізвище, ім`я та по-батькові осіб зазначені мовою оригіналу, а.с.18).

Відповідно до Довідки № 686 від 8 грудня 2022 року, виданої Лопатинською селищною радою Червоноградського району Львівської області, померла ОСОБА_2 постійно була зареєстрована та проживала по АДРЕСА_1 до дня своєї смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Від імені померлої ОСОБА_2 виконкомом Березівської сільської ради заповіт не посвідчувався (а.с.19).

Із Довідки № 687 від 8 грудня 2022 року, виданої Лопатинською селищною радою Червоноградського району Львівської області, видно, що на момент смерті померлої ОСОБА_2 разом з нею в одному житловому будинку по АДРЕСА_1 ) був зареєстрований її чоловік ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.20).

Отже, на момент смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом з нею спільно проживав її чоловік ОСОБА_3 , який фактично прийняв спадщину шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном після смерті своєї дружини, згідно з ст. 529 ЦК УРСР та був спадкоємцем першої черги за законом.

Згідно з Довідкою № 495 від 23 квітня 2014 року, виданої виконкомом Березівської сільської ради, у житловому будинку по АДРЕСА_2 , що належав померлому ОСОБА_3 , ніхто не зареєстрований і не проживав (а.с.21).

Відповідно до Заповіту, посвідченого 07.10.2013 секретарем Березівської сільської ради Радехівського району Львівської області Ліхтар В.П. (зареєстрований в реєстрі №86), ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб №, що мешкає по АДРЕСА_2 , народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Грицеволя Радехівського району Львівської області), на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: «Все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день моєї смерті мені буде належати і на що я за законом матиму право заповідаю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , яка проживає по АДРЕСА_2 » (а.с.22).

Після смерті спадкодавця - ОСОБА_3 відкрилася спадщина та залишилось наступне спадкове майно, яке належало його дружині ОСОБА_2 , а саме: земельні ділянки загальною площею 2,56 в умовних кадастрових гектарах, на території Березівської сільської ради Радехівського району Львівської області, згідно з сертифікатом на земельну частку пай, серії ЛВ №0116286 зареєстрованого 5 травня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) № 7421 (а.с.23).

Відповідно до Витягу із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) № 3088/15-22 від 15.12.2022, виданого відділом №6 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, ОСОБА_2 отримала сертифікат, серії ЛВ №0116286, реєстраційний номер: 7421; загальною площею 2,56 умовних кадастрових гектарів, виданого на підставі Розпорядження райдержадміністрації № 203 від 23.04.1997 (а.с.24).

Згідно з Рішенням шостої сесії XXII скликання Березівської сільської ради народних депутатів Радехівського району Львівської області від 18 квітня 1996 року про погодження проекту роздержавлення земель селянської спілки «Стир» Березівської сільської ради, погоджено проект роздержавлення і приватизації земель селянської спілки «Стир», яким передбачено: залишити в державній власності - 5256,0 га, в тому числі сільськогосподарських угідь - 891,4 га.; залишити у приватній власності - 392,0 га, в тому числі сільськогосподарських угідь - 361,0 га.; осіб, які мають право на середню земельну частку - 967 чол. В тому числі працівників селянської спілки «Стир» - 374 чол., пенсіонерів - 468 чол. працівників соціальної сфери 99 чоловік, пенсіонерів соціальної сфери - 22 чол., осіб які включені сільською радою - 4 чол.; середня земельна частка сільськогосподарських угідь, яка становить 257 га, з них ріллі 2,12 га; погоджено вищезгадані розміри середньої земельної частки особам, які мають право на неї (а.с.25).

Відповідно до Розпорядження голови Радехівської районної Державної адміністрації Львівської області №317 від 3 липня 1996 року про затвердження проекту роздержавлення і приватизації земель спілки селян «Стир», було прийнято наступні рішення: затвердити, виготовлений Львівським філіалом Інституту землеустрою, проект роздержавлення і приватизації землі спілки селян «Стир» Березівської сільської ради народних депутатів; затвердити середню земельну частку по Березівській сільській раді народних депутатів в розмірі 2,57 га, сільськогосподарських угідь, з них 2,12 га, ріллі (а.с.26).

Із списку осіб, які мають право на середню земельну частку пай з категорії осіб «Пенсіонери» видно, що у списку зазначена спадкодавець ОСОБА_2 1926 року народження, с. Грицеволя (а.с.27-28).

Відповідно до Розпорядження голови Радехівської районної Державної адміністрації Львівської області №203 від 23 квітня 1997 року про затвердження розрахунку вартості земельної частки /паю/ та її розмірів в умовних кадастрових гектарах спілки селян «Стир». Було вирішено: затвердити розрахунок вартості земельної частки /паю/ та її розміри в умовних кадастрових гектарах, спілки селян «Стир» /розрахунок додається/; внести зміни в проект роздержавлення і приватизації земель у відповідності з затвердженим розрахунком (а.с.29).

Згідно з розрахунком вартості земельної частки /паю/ та її розміри в умовних кадастрових гектарах, загальна площа земель, що підлягають паюванню включаючи землі, що є у приватній власності і постійному користуванні пайовиків / 2548,6 га, з них площа сільгоспугідь господарства, що підлягає паюванню 2208,5 га. Землі, що є у приватній власності та постійному користуванні пайовиків 340,1 га. Розмір середньої земельної частки /паю/ в умовних кадастрових гектарах по території сільської ради народних депутатів 2548,6:997=2,56 умовних га. Розмір земельної частки /паю/ в умовних кадастрових гектарах та її вартість по кожному пайовику визначено у додатку, що додається (а.с.30).

Із додатку до розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації №203 від 23 квітня 1997 року видно, що у даному списку на ст. 21 зазначена ОСОБА_2 , якій було виділено земельну ділянку загальною площею: 2,56 умовних кадастрових гектарів, загальною вартістю 7526,4 грн (а.с.31).

Відповідно до звіту про оцінку майна земельної ділянки, загальною площею 2,56 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , ринкова вартість об`єкта оцінки складає без ПДВ: 70212 (Сімдесят тисяч двісті дванадцять гривень 00 копійок) (а.с.32-38).

З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 70839540 від 07.12.2022, виданої Приватним нотаріусом Комарницькою Н.І. видно, що після смерті Спадкодавця - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , інформація у спадковому реєстрі відсутня, тобто спадкова справа не відкривалася, та жоден документ про отримання спадкового майна не видавався.

Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, винесеної Приватним нотаріусом Червоноградського районного нотаріального округу Львівської області Комарницькою Н.І. від 16.03.2023 № 52/02-14, постановлено - відмовити гр. ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) розміром 2,56 умовних кадастрових гектарів у колективній власності спілки селян «Стир» з таких мотивів: Сертифікат на право на земельну частку (пай), серії ЛВ №0116286 зареєстрований 05 травня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 7421 був виданий після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 . А оскільки, правоздатність громадянина, відповідно до закону, виникає в момент його народження і припиняється зі смертю, ОСОБА_2 не могла набути права на земельну частку (пай) після смерті. Отже Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №0116286 зареєстрований 05 травня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 7421 є недійсним.

Із копії Спадкової справи №30/2014 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , видно, що 23.04.2014 ОСОБА_1 звернулася в Радехівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 (а.с.58-75).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.12, 229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529-531 УРСР.

Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно зі ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Із ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР видно, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

За змістом ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР).

Так, в пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 (720/95) «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР (1540-06). У цьому разі потрібно враховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року (2768-14) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям урегульований Указом Президента України №720/95 від 08.08.1995.

Відповідно до пунктів 2, 5 зазначеного Указу Президента України №720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Тобто, право на земельну частку (пай) має особа включена у списки на розпаювання.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ листом від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», а саме п. 3.1 роз`яснив, що умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини.

Згідно з нормами п.3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10.11.1994 №666/94, право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави.

Оскільки, у такому випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

За правилами статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Приймаючи до уваги вищенаведене, визнання позову відповідачем, позиції з цього приводу, Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013, суд робить висновки, що позовні вимоги сторони щодо встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

У зв`язку з клопотанням позивача, суд не вирішує питання розподілу судових витрат.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 19, 81, 82, 89, 141, 200, 206, 211, 223, 229, 247, 258-259, 263-265, 315, 354 ЦПК України; ст. 524, 525, 526, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст. 328, 1216, 1217, 1218, 1223, 1258, 1262, 1268, 1269, 1299 ЦК України, суд

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті Спадкодавця - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , який прийняв спадщину після смерті Спадкодавця - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що належали їй згідно з Сертифікатом на земельну частку пай, серії ЛВ №0116286 зареєстрованого 5 травня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 7421.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони та інші учасники у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Представник позивача: адвокат Фрей Андріан Васильович; юридична адреса: пр.Юності, 39, с. Павлів, Червоноградський район, Львівська область, 80250.

Відповідач: Лопатинська селищна рада Червоноградського району Львівської області; ; місцезнаходження: вул. Центральна, 15А, смт Лопатин, Червоноградський район, Львівська область, 80261.

Головуючий суддяСеменишин О. З.

Рішення суду виготовлено в нарадчій кімнаті 4 травня 2023 року.