Дата документу 25.08.2023 Справа № 334/3717/23
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний №334/3717/23 Головуючий у 1-й інстанції: Добрєв М.В.
Провадження №22-ц/807/1825/23 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
У Х В А Л А

25 серпня 2023року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Подліянової Г.С.,

суддів: Гончар М.С.,

Маловічко С.В.,

розглянувши питання про прийняття до розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 липня 2023 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж» до ОСОБА_1 про стягнення вартості спожитої електричної енергії, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості спожитої електричної енергії.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 липня 2023 року позов Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж» заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 1428,82 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж» судовий збір у розмірі 2684 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу безпосередньо до Запорізького апеляційного суду засобами поштового зв`язку 08 серпня 2023 року, що надійшла до суду апеляційної інстанції 10 серпня 2023 року, яка містить клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 10 серпня 2023 року матеріали справи витребувані з Ленінського районного суду м. Запоріжжя.

16 серпня 2023 року матеріали справи надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 17 серпня 2023 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги відмовлено, апеляційну скаргу залишено без руху для усунення недоліків, а саме сплати судового збору у розмірі 4026 грн. Встановлено строк п`ять днів з дня вручення копії ухвали для усунення зазначених в ній недоліків. Також, роз`яснено, що у випадку невиконання зазначених вимог у встановлений строк будуть застосовані наслідки, передбачені ч.3 ст. 185, ст.357 ЦПК України(а.с.55-60).

22 серпня 2023 року до Запорізького апеляційного суду м. Запоріжжя надійшла заява ОСОБА_1 , в якій останній вказує, що звільнений від сплати судового зборуна підставі статті 22 Закону «Про захист прав споживачів», де зазначено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Проте посилання особи, яка подала апеляційну скаргу на рішення суду на звільнення відповідача від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставним.

Так, згідно зі статтею 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Судовий збір справляється за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України (частина перша статті 3 Закону України «Про судовий збір»).

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначено пільги щодо сплати судового збору особами, які звертаються до суду із позовом, скаргою, заявою та іншим зверненням процесуального характеру.

Наведений закон не визначає пільги щодо сплати судового збору споживачів.

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Преамбула Закону України «Про захист прав споживачів» визначає, що Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Отже, позивач, який звільнений від сплати судового збору при пред`явленні позову, також звільняється від його сплати й при поданні апеляційної чи касаційної скарги якщо спір вирішено по суті.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц зазначила, що статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте системний і комплексний аналіз зазначеного Закону і статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, встановленому статтею 5 Закону України «Про судовий збір», не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів. Велика Палата констатувала, що стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред`явлення позову. Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову, зазначив, що вони звільняються з метою захисту своїх порушених прав (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів»). Отже, при прийнятті Закону України «Про судовий збір» законодавець передбачив можливість застосування Закону України «Про захист прав споживачів» при визначенні пільг певних категорій осіб щодо сплати судового збору. Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що порушені права можуть захищатись як у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу, а саме при апеляційному перегляді.

Отже, Велика Палата Верховного Суду визначила єдиний підхід щодо застосування судами норм матеріального права під час визначення, чи звільнена особа від сплати судового збору за звернення до суду із позовом на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», сформулювавши, що виключно позивачі - споживачі у таких справах звільняються від справляння судового збору на всіх стадіях судового розгляду.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 160/15864/20 зазначено, що стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів» підтверджує можливість судового захисту прав споживачів, передбачених законодавством, і встановлює певні особливості судового захисту їх прав, однією з яких є звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. У регулюванні сплати судового збору положення зазначеної норми права є спеціальними щодо положень статті 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки остання загалом урегульовує питання звільнення різних суб`єктів звернення до суду від сплати судового збору за різні процесуальні дії (об`єкти сплати судового збору) в судах усіх інстанцій.

Ураховуючи наведене, споживачі звільняються від сплати судового збору на всіх стадіях цивільного процесу у випадку, якщо вони є позивачами і звертаються до суду з позовами про захист прав споживачів.

Зокрема, такої ж позиції дотримується Верховний Суд при вирішенні питання про звільнення від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» за подачу касаційної скарги особами, які не мають процесуального статусу позивача (ухвала від 10 січня 2023 року у справі №344/8736/21).

Отже, споживачі звільняються від сплати судового збору на всіх стадіях цивільного процесу у випадку, якщо вони є позивачами і звертаються до суду із позовами про захист прав споживачів.

В даній справі, позивач Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію.

Отже, ОСОБА_1 не має статусу позивача, є відповідачем по справі, а тому не є особою, яка звільнена від сплати судового збору відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Ураховуючи те, що ОСОБА_1 є відповідачем по справі за позовом ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж» про стягнення вартості спожитої електричної енергії та заявлені вимоги не пов`язані з порушенням його прав саме як споживача, судовий збір підлягає сплаті на загальних підставах.

За таких умов, апелянтом має бути сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги на судове рішення у цій справі.

Таким чином, апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою у цій справі не може бути відкрито з огляду на те, що вона не відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України, а саме скаржником при зверненні до суду з апеляційною скаргою не сплачено судовий збір.

Відповідно до п.3 ч.4 ст.356 ЦПК України, до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 2684 гривень.

За вимогами підпунктом один п.1) ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з підпунктом шість п.1) ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору встановлюється в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

З матеріалів справи вбачається, що у травні 2023 року позивач (юридична особа) звернулася до суду з вищезазначеним позовом, позов майнового характеру з ціною позову 1428,82 грн, за подання якого до суду першої інстанції підлягає сплаті судовий збір у розмірі 2684 грн.

З апеляційної скарги вбачається, що апелянт оскаржує рішення суду першої інстанції в повному обсязі.

Таким чином, сплаті підлягає судовий збір за подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції у розмірі (2684*150%)= 4026 грн.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 17 серпня 2023 року ОСОБА_1 було надано строк п`ять днів з дня отримання копії ухвали суду для усунення вказаних в ній недоліків, зокрема сплати судового збору у розмірі 4026 грн.

Проте, вимоги вищевказаної ухвали суду апеляційної інстанції про сплату судового збору ОСОБА_1 не виконав, водночас в поданій заяві знову зазначає, що на підставі п.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів він звільнений від сплати судового збору, у зв`язку із порушенням його прав.

Доводи щодо звільнення від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» не заслуговують на увагу, оскільки у даній справі ОСОБА_1 є відповідачем.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України).

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

За змістом частини другої статті 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

За приписами ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У рішенні ЄСПЛ у справі «ЮніонАліментаріяСандерс С.А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі «Тойшлер проти Германії» від 04 жовтня 2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Так, у кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального права.

Відповідно до ч. 6 ст. 357 ЦПК України, питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Відповідно до ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 357 ЦПК України, якщо особа, яка подала скаргу відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги, визначені ч. 3 ст. 357 цього Кодексу, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

Оскільки, ОСОБА_1 надавався достатній строк для усунення недоліків апеляційної скарги, однак він своїми процесуальними правами не скористався, не проявив належної обачності у захисті своїх прав, у відведений судом строк та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 17 серпня 2023 року не виконав (судовий збір у розмірі 4026 грн не сплатив, оригіналу квитанції про його сплату за вищезазначеними реквізитами до Запорізького апеляційного суду не надав), що перешкоджає апеляційній інстанції вирішити питання про відкриття апеляційного провадження за його апеляційною скаргою у цій справі, тому апеляційна скарга підлягає поверненню ОСОБА_1 ..

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України, ч. 7 ст. 185ЦПК України, повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення.

Роз`яснити, що згідно до ч.7 ст.185 ЦПК України повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись ст. ст. 185, 357,381 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 липня 2023 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж» до ОСОБА_1 про стягнення вартості спожитої електричної енергії - вважати неподаною та повернути скаржнику.

Ухвалу разом із апеляційною скаргою надіслати скаржнику апеляційної скарги.

Роз`яснити, що повернення апеляційної скарги у цій справі при вищевикладених обставинах не перешкоджає її повторному зверненню у подальшому із апеляційною скаргою на вказане рішення суду першої інстанції до апеляційного суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги. Справу повернути до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, але може бути оскаржена в Касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий, суддя Суддя Суддя

Подліянова Г.С. Гончар М.С. Маловічко С.В.