ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1160/22
Провадження №2/477/16/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2023 року Жотвневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання Джулікян А.В.,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_2 , до Мішково-Погорілівської сільської ради Миколаївського (раніше територія Вітовського, а раніше - Жовтневого) району Миколаївської області про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду, діючи як опікун недієздатної ОСОБА_2 , та як її представник, із позовом, в якому просила визнати за ОСОБА_2 право власності на частину житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишився нерухомий спадок у виді зазначеного будинку, частину якого вона ОСОБА_1 , оформила в порядку спадкування як дружина померлого.

В той же час, його дочка, яка визнана недієздатною і перебуває під її опікою спадщину прийняла, але вона її не оформила. Тому звернулася до суду як її представник, вказавши, що спадщину неможливо оформити через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на майно свідоцтва, а також через те, якщо б воно і було у наявності, але оформленого вже після смерті власника ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судове засідання сторони не з`явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином. Від позивачки надійшла заяви з проханням розглянути справу за її відсутності та позов задовольнити. Представник відповідача в своїй заяві позов визнав та не заперечував проти його задоволення.

Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін в підготовчому судовому засіданні відповідно до положень ст. 200 ЦПК України, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який на час смерті проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 .

Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, розташованого за цією ж адресою.

Часом відкриття спадщини є день смерті.

У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні норми ЦК України 1963 року.

Відповідно до ст. 549 цього ж Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ч. 2 ст. 548 ЦК України 1963 року).

Відповідно до ст. 524 цього Кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Згідно зі ст. 525 та ст. 526 ЦК України 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу; місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, місце знаходження майна або його основної частини.

Статтями 529 та 530 того ж Кодексу передбачено хто із осіб відноситься до першої та другої черги спадкоємців за законом, в тому числі до спадкоємців першої черги відносяться дружина та діти померлого. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Даних про те, що за свого життя ОСОБА_3 склав заповіт, не встановлено.

Слід відмітити, що Постановою Верховної Ради України № 1377-VIII від 19 травня 2016 року «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський, а на тепер, в зв`язку з проведенням процесу децентралізації, Мішково-Погорілівська сільська рада увійшла до складу Миколаївського району Миколаївської області.

Відповідно до довідки Мішково-Погорілівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 24 січня 2022 року, доданою позивачкою до позову, на час смерті ОСОБА_3 з ним постійно проживала дружина ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_2 .

Таким чином вони вважаються такими що прийняли спадщину шляхом вступу в управління спадковим майном.

21 січня 2002 року за заявою дружини, Жовтневою державною нотаріальною конторою Миколаївської області була заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , а 06 лютого 2002 року тією ж нотаріальною конторою їй було було оформлено та видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 .

При цьому, рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 13 травня 2002 року дочка спадкодавця ОСОБА_2 була визнана недієздатною, а іншим рішенням цього ж суду від 22 листопада 2021 року позивачку, яка є її матір`ю, призначено її опікуном.

В 2022 році позивачка, діючи в інтересах своєї недієздатної дочки, звернулася до Вітовської державної нотаріальної контори із заявою про оформлення спадщини на іншу частину будинку. Проте отримала письмове роз`яснення від 12 лютого 2022 року, в якому їй роз`яснювалося, що нотаріальному оформленню спадщини заважає неналежність оформленого свідоцтва про право власності на будинок: воно видане 21 січня 2002 року, а власник помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто видане після його смерті.

За пунктами 4.1, 4.15, 4.18, 4.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус перевіряє наявність спадкоємців, які прийняли спадщину, а також наявність правовстановлюючих документів, у разі їх відсутності, роз`яснює про вирішення такого питання в судовому порядку. Що і стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В той же час, видача свідоцтва про право власності на будинок після смерті власника не спростовує його власності на нього, оскільки дослідженими доказами підтверджується, що будинок належав йому на праві власності ще за довго до видачі свідоцтва на нього.

Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, позивачка не може захистити спадкове майнове право своєї недієздатної дочки, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права на нерухомість в порядку спадкування.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , поданий в інтересах ОСОБА_2 , - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на 1/2 частину житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Р.В. Козаченко