Справа № 195/312/14-ц
У Х В А Л А

іменем України

27.04.2023 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді - Скрипченка Д.М., за участі секретаря судового засідання - Левкович Н.М., заявника - ОСОБА_1 , представника заявника - Луньова С.М. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Томаківського районного суду Дніпропетровської області в режимі відеоконференції цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Луньов Сергій Миколайович, на дії державного виконавця Томаківського ВДВС у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Вільховської Світлани Юріївни, заінтересовані особи: стягувач ОСОБА_3 , про скасування постанови про арешт коштів боржника,

В С Т А Н О В И В :

До Томаківського районного суду Дніпропетровської області надійшла скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Луньов Сергій Миколайович, на дії державного виконавця Томаківського ВДВС у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Вільховської Світлани Юріївни, заінтересовані особи: стягувач ОСОБА_3 , про скасування постанови про арешт коштів боржника.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що на підставі виконавчого листа №195/312/14-ц від 30.10.2014 року, виданого Томаківським районним судом Дніпропетровської області, постановою ВДВС Томаківського районного управління юстиції Дніпропетровської області від 04.11.2014 року відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_1.

В рамках виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 постановою від 05.02.2015 року ВДВС Томаківського районного управління юстиції у зв"язку з ненаданням боржником ОСОБА_1 документального підтвердження виконання рішення суду, накладено арешт на все майно боржника та оголошено заборону відчуження будь-якого майна боржника.

Також, в рамках даного виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 постановою від 25.02.2015 року ВДВС Томаківського районного управління юстиції звернено стягнення на дохід (пенсію) боржника ОСОБА_1 та зобов`язано УПФУ в Томаківському районі проводити щомісячно утримання з усіх видів доходу, що належить до виплати боржнику ОСОБА_1 , після відрахування податків в розмірі 20% до погашення боргу в сумі 120 118,00 грн.

З цього часу з пенсії ОСОБА_1 обов`язок щомісячно здійснювати утримання грошових коштів в розмірі 20% з пенсії боржника покладено на Управління ПФУ в Томаківському районі, який здійснює нарахування та виплату йому пенсії по-інвалідності, а саме УПФУ в Томаківському районі забезпечувалося перерахування стягнутих коштів на рахунок ВДВС. Тому ОСОБА_1 жодним чином не перешкоджав та не перешкоджає УПФУ в Томаківському районі здійснювати відповідні дії за постановою від 02.05.2015 року в рамках ВП НОМЕР_1 в частині фактичного звернення стягнення на пенсію боржника.

Проте, в подальшому в рамках ВП НОМЕР_2 головним державним виконавцем Томаківського ВДВС у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Вільховською С.Ю. постановою 13 грудня 2022 року про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів 110 757,29 грн., накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та /або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

Так, 13 грудня 2022 року ОСОБА_1 від АТ КП «Приватбанк» отримано повідомлення про арешт рахунків виконавчою службою, тому усі операції за рахунками будуть доступні лише після нового запиту про знаття арешту.

В зв`язку з цим заявник змушений звернутися до суду із даною скаргою.

Ухвалою від 21.03.2023 судом було відкрито провадження із розгляду даної скарги.

В судовому засіданні заявник та його представник - адвокат Луньов С.М., заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Головний державний виконавець Томаківського ВДВС у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Вільховська С.Ю., надала суду лист/пояснення на скаргу ОСОБА_1 , в якому просить суд відмовити у задоволенні даної скарги, так як вимоги боржника є необґрунтованими та безпідставними, окрім того, просить слухати скаргу у її відсутність.

Заінтересована особа: стягувач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у відповідності до вимог ст.128 ЦПК України.

Вислухавши пояснення заявника та його представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

За змістом ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1ст. 76 ЦПК Українидоказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін. Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тобто, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що на підставі виконавчого листа №195/312/14-ц від 30.10.2014 року, виданого Томаківським районним судом Дніпропетровської області, постановою ВДВС Томаківського районного управління юстиції Дніпропетровської області від 04.11.2014 року відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_1.

В рамках виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 постановою від 05.02.2015 року ВДВС Томаківського районного управління юстиції у зв"язку з ненаданням боржником ОСОБА_1 документального підтвердження виконання рішення суду, накладено арешт на все майно боржника та оголошено заборону відчуження будь-якого майна боржника.

Також, в рамках даного виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 постановою від 25.02.2015 року ВДВС Томаківського районного управління юстиції звернено стягнення на дохід (пенсію) боржника ОСОБА_1 та зобов`язано УПФУ в Томаківському районі проводити щомісячно утримання з усіх видів доходу, що належить до виплати боржнику ОСОБА_1 , після відрахування податків в розмірі 20% до погашення боргу в сумі 120 118,00 грн.

З цього часу з пенсії ОСОБА_1 обов`язок щомісячно здійснювати утримання грошових коштів в розмірі 20% з пенсії боржника покладено на Управління ПФУ в Томаківському районі, який здійснює нарахування та виплату йому пенсії по-інвалідності, а саме УПФУ в Томаківському районі забезпечувалося перерахування стягнутих коштів на рахунок ВДВС. Тому ОСОБА_1 жодним чином не перешкоджав та не перешкоджає УПФУ в Томаківському районі здійснювати відповідні дії за постановою від 02.05.2015 року в рамках ВП НОМЕР_1 в частині фактичного звернення стягнення на пенсію боржника.

Проте, в подальшому в рамках ВП НОМЕР_1 головним державним виконавцем Томаківського ВДВС у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Вільховською С.Ю. постановою 13 грудня 2022 року про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів 110 757,29 грн., накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та /або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААВ №134843 ОСОБА_1 з 01.04.2022 року безстроково встановлено третю групу інвалідності.

Як вбачається з довідки АТ КБ "Приватбанк" ОСОБА_1 станом на 29.12.2022 року в АТ КБ "Приватбанк" має рахунок/картку, на яку отримує пенсійні виплати.

Рахунок на який скаржник отримує пенсійні виплати відкритий в АТ КБ "Приватбанк" - не є рахунком зі спеціальним режимом використання.

За приписами ст.447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст.449 Цивільного процесуального кодексу України,скаргу може бути подано до суду в десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

В ст. 129-1 Конституції України зазначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України обов`язковість виконання рішень суду є однією з основних засад судочинства.

Згідно вимог ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

З наведених правових норм вбачається, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За приписами ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 6, 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження, крім іншого, має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

Згідно вимог ч.1,2 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Частиною третьою статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року за № 1404-VIII передбачено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до ч.1-3 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника . Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна . Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Крім того, суд зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Згідно ч. 6 ст. 70 цього ж Закону, звернення стягнення на пенсію здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до абзаців 1 та 4 ч.2 ст.50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень. З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму ВСУ №6 від 07.02.2014 р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при виконанні судових рішень про стягнення грошових коштів державний виконавець на підставі статті 52 Закону про виконавче провадження у першу чергу звертає стягнення на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів, і лише за відсутності у боржника коштів і цінностей - на належне йому інше майно, за винятком того, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Стягнення на нерухоме майно (будинок, квартиру, інше приміщення та земельну ділянку) звертається за відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна з додержанням вимог статті 63 Закону про виконавче провадження, крім звернення стягнення на предмет іпотеки, яке здійснюється на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса (стаття 33 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-IV "Про іпотеку").

У зв`язку з вищевикладеним слід зазначити, що у відповідності зі ч. 2 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року за № 1404-VIII із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом - 20 відсотків.

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Відповідно до ст.43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до статті 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно вимог ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Отже, враховуючи вимоги діючого законодавства України, обставини справи, суд приходить висновку, що накладення арешту на кошти на рахунку заявника ОСОБА_1 , що відкритий у АТ КБ "Приватбанк", поза межами розміру стягнення, - є протиправним.

При винесенні постанови про накладення арешту на рахунок боржника, головним державним виконавцем не здійснено дій для належного визначення статусу коштів, що зараховуються на рахунок належний боржнику, що призвело до порушення законних прав особи на отримання належного заявнику пенсійного утримання.

Особливості примусового виконання рішень у період воєнного стану визначено пунктом 10.2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону, відповідно до якого тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України:

А) фізичні особи можуть здійснювати видаткові операції з рахунків, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, без урахування такого арешту за умови, якщо сума стягнення завиконавчим документом не перевищує 100 тисяч гривень; Б) юридичні особи-боржники можуть здійснювати видаткові операції зрахунків, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, виключно для виплати заробітної плати в розмірі небільше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати в місяць на одного працівника такої юридичної особи, а також сплати податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; В) припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни російської федерації); Г) визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану; Д) зупиняється дія постанов державних виконавців про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядженими гумовими чи аналогічними засвоїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії.

Дія заборони, встановленої абзацом дванадцятим пункту 10.2 розділу XIII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону, не поширюється на рішення, стягувачами за якими є держава, органи Пенсійного фонду України, інші державні цільові фонди, суб`єкти, визначені в абзаці дванадцятому цього пункту, а також на рішення про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення.

Забороняється у період дії воєнного стану: примусове виконання виконавчих написів нотаріусів; відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають у тимчасовій окупації, оточенні(блокуванні), відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої російською федерацією території України, а також прилеглих до неї територій.

Таким чином, слід визнати дії головного державного виконавця Томаківського ВДВС у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Вільховської Світлани Юріївни щодо накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунках ОСОБА_1 , неправомірними, а постанову головного державного виконавця Томаківського ВДВС у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), від 13 грудня 2022 року у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_2, - скасувати.

Керуючись ст.ст.7,12,13,76-89,447-451 ЦПК України, Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод,ст.ст.59,60,74 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Луньов Сергій Миколайович, на дії державного виконавця Томаківського ВДВС у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Вільховської Світлани Юріївни, заінтересовані особи: стягувач ОСОБА_4 , про скасування постанови про арешт коштів боржника, - задовольнити.

Визнати дії головного державного виконавця Томаківського ВДВС у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Вільховської Світлани Юріївни щодо накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунках ОСОБА_1 , - неправомірними.

Постанову головного державного виконавця Томаківського ВДВС у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Вільховської Світлани Юріївни від 13 грудня 2022 року у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_2, про арешт коштів на рахунках ОСОБА_1 , - скасувати.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Повний текст ухвали складено 08.05.2023 року.

Суддя: Д.М.Скрипченко

27.04.2023