Провадження № 2/752/2668/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 лютого 2023 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання: Сітайла В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС», ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди -

в с т а н о в и в:

30 вересня 2022 року позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_4 , звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 23 червня 2021 року, близько 21 год. 20 хв., по вул. Зодчих, 40 в м. Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю мотоцикла Piaggio Vespa, номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , та яким керував ОСОБА_1 та автомобіля Мерседес Віто, номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 ..

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року, з урахуванням висновку судово-технічної експертизи, провадження у справі відносно ОСОБА_5 закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 4 липня 2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «СК «ЮНІВЕСТ», тому після отримання постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 4 липня 2022 року позивач звернувся до ПрАТ «СК «ЮНІВЕСТ» із повідомленням про ДТП та про виплату страхового відшкодування. Проте, ПрАТ «СК «ЮНІВЕСТ» відмовила йому у виплаті, оскільки заява про страхове відшкодування була подана пізніше одного року з дати вчинення ДТП. Крім того, ОСОБА_2 не повідомив страхову компанію про вчинення ДТП. Несвоєчасне звернення із заявою сталося через обставини, які не залежали від нього. Постанова про визнання винним у ДТП ОСОБА_2 набрала законної сили 14 липня 2022 року. До цього часу у нього не було підстав для звернення до ПрАТ «СК «ЮНІВЕСТ» за страховим відшкодуванням, оскільки винуватець ДТП не був визначений. В результаті ДТП мотоцикл Piaggio Vespa отримав механічні пошкодження, а позивачу завдана матеріальна шкода, яка, відповідно до Звіту № 61/56.08.22 від 21 серпня 2022 року про оцінку вартості матеріального збитку, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6 , складає 122710,76 грн. Вартість проведення оцінки становить 3000 грн. Тому позивачу завдано майнової шкоди на суму 125710,76 грн. Крім цього, йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює у в 5000 грн., і яка полягає в тому, що він був змушений змінити повсякденний спосіб життя, що створює йому значний дискомфорт. Було порушено душевне і соціальне благополуччя як його так і його сім`ї.

Позивач просить суд стягнути на його користь із відповідачів: ПрАТ «СК «ЮНІВЕСТ» заподіяну майнову шкоду в розмірі 125710,76 грн.; із ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 5000 грн., та стягнути з відповідачів судові витрати.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 7 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 50-51).

Відповідачам був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів, що підтверджують заперечення проти позову.

В судовому засіданні сторони відсутні, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача (а.с. 73).

Відповідач ПрАТ «СК «ЮНІВЕСТ» про причини неявки представника суд не повідомив; подав до суду відзив на позовну заяву (а.с. 58-63), в якому просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що 27 липня 2022 року позивачем подано відповідачу ПрАТ «СК «ЮНІВЕСТ» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 23 червня 2021 року за участі транспортного засобу під керуванням позивача та транспортного засобу Mersedes - Benz Vito під керуванням ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «ЮНІВЕСТ» згідно полісу ЕР-200865028. Того ж дня, а саме 27 липня 2022 року позивачем було подано заяву про страхове відшкодування. На підставі поданих позивачем документів та інформації 27 липня 2022 року страховиком прийнято рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування за вищевказаною подією на підставі п.п. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку із неподаннями заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Відповідач не погоджується із твердженнями позивача щодо здійснення останнім всіх можливих розумних, необхідних та достатніх заходів для вчасного отримання страхового відшкодування, оскільки в матеріалах справи відсутні докази щодо вжиття позивачем своєчасних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика та що річний строк пропущено ним через незалежні від нього причини. Позивач не звертався до відповідача в межах річного строку ані з заявою про страхове відшкодування, ані з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, будь-яких обставин, які перешкоджали позивачу звернутися до відповідача з відповідними заявами в позову не наведено. Крім того, пошкоджений в ДТП транспортний засіб для огляду не надавався, жодних документів, пов`язаних із ДТП позивачем відповідачу надано не було, що позбавило відповідача вжити, передбачені Законом заходи щодо розслідування події, що містить ознаки страхового випадку. Вважає, що посилання позивача в позовній заяві на те, що причиною несвоєчасного звернення до відповідача з заявою про страхове відшкодування стало тривале вирішення органами Національної поліції та судами питання хто є винуватцем ДТП, є безпідставним та не може вважатися поважною причиною пропуску річного строку для подання вказаної заяви. Також відповідач не погоджується із розміром майнової шкоди в сумі 125710,76 грн., яка складається з матеріального збитку - 122710,76 грн. та вартості проведення оцінки - 3000 грн. До матеріального збитку в сумі 122710, 76 грн. входить вартість відновлювального ремонту КТЗ в сумі 114257,06 грн. та втрата товарної вартості в сумі 8453,71 грн. Відповідно до п. 32.7 ст. 32 Закону страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Тому вимоги позивача про стягнення втрати товарної вартості транспортного засобу в сумі 8453,71 грн. є безпідставними та не ґрунтуються на положеннях Закону. Крім того, відповідач був позбавлений вжити заходи щодо розслідування події, що містить ознаки страхового випадку, визначення причин настання страхового випадку, обсягу завданих пошкоджень та розміру збитків. На момент скоєння ДТП (23.06.2021) видимими пошкодженнями мотоцикла були пошкодження лако-фарбового покриття, про що зазначено в додаткових поясненнях позивача від 27 липня 2022 року. Фото фіксацій завданих пошкоджень на момент скоєння ДТП позивачем не надано, іншим чином пошкодження мотоцикла не фіксувалися. Інші пошкодження мотоцикла Piaggio Vespa (передня вісь та рама) були виявлені позивачем при намагання подальшої експлуатації та зафіксовані при огляді транспортного засобу Piaggio Vespa ФОП ОСОБА_6 17 серпня 2022 року, тобто більше ніж через рік від дати ДТП. Тому встановити факт завдання мотоциклу пошкоджень зазначених в Звіті саме в результаті ДТП, яке мало місце 23 червня 2021 року, неможливо, що свідчить про безпідставність вимог позивача. Звернув увагу суду на те, що Звіт, виконаний суб`єктом оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_6 , не є належним доказом завданих ДТП збитків в зв`язку з невідповідністю його змісту здійсненим суб`єктом оціночної діяльності процедурам та суттєвими порушеннями. Зі змісту Звіту вбачається, що довідка про ДТП ФОП ОСОБА_6 надана не була, тому характер та обсяг отриманих пошкоджень транспортного засобу - мотоциклу Piaggio Vespa саме у зв`язку з ДТП у Звіті не встановлено. Крім того, відповідно до ремонтної калькуляції від 21.08.2022, що є додатком до звіту, ціни на запасні частини визначалися станом на 24.06.2021 року, при цьому курс валютна запасні частини визначався станом на 22.07.2022 року, тому розмір вартості на запасні частини визначеної в Звіті не відповідає опису процедур та даним зазначеним ФОП ОСОБА_6 . Представник відповідача просить постановити ухвалу про забезпечення судових витрат шляхом зобов`язання позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. у випадку невнесення на депозитний рахунок вказаної суми залишити позовну заяву без розгляду. Відмовити в задоволенні позову. У випадку задоволення зменшити розмір витрат на правничу допомогу у зв`язку з не співмірністю та недоведеністю.

Відповідач ОСОБА_2 про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався.

Третя особа ОСОБА_3 про причини неявки суд не повідомив, пояснення щодо позову не подав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 червня 2021 року, близько 21 год. 20 хв., по вул. Зодчих, 40 в м. Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю мотоцикла Piaggio Vespa, номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , та яким керував ОСОБА_1 та автомобіля Мерседес Віто, номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 .

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року провадження у справі відносно ОСОБА_5 закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 9).

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 4 липня 2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП., провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП (а.с. 10).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на викладене та відповідно до положення ст. 82 ЦПК України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 4 липня 2022 року, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка набрала законної сили, відповідно до яких відповідача ОСОБА_2 визнано винуватим у дорожньо-транспортній пригоді.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений мотоцикл Piaggio Vespa, номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 ..

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «СК «ЮНІВЕСТ».

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження пошкодження мотоцикла Piaggio Vespa, номерний знак НОМЕР_1 , позивачем були надані копії фотокарток цього транспортного засобу (а.с. 21-22), Акт огляду транспортного засобу № 6156 (дефектна відомість), за участю власника транспортного засобу ОСОБА_3 , підписаний оцінювачем ОСОБА_6 (а.с. 18), розрахунки ремонтної калькуляції від 21 вересня 2022 року (а.с. 19-20), Звіт № 61/56.08.22 про оцінку вартості матеріального збитку від 21 серпня 2022 року (а.с. 11-17).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо - транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування а Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Як вказує у відзиві представник відповідача ПрАТ «СК «ЮНІВЕСТ» позивач не надав для огляду пошкоджений в ДТП транспортний засіб та жодних документів, пов`язаних із ДТП, що позбавило відповідача вжити, передбачені Законом заходи щодо розслідування події, що містить ознаки страхового випадку.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик (постанова від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 провадження № 14-95цс20).

Отже, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем щодо відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, - буде страховик.

З 21 вересня 2019 року набирало чинності розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (надалі - Нацкомфінпослуг) від 09 квітня 2019 року № 538 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів з питань обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Вказане розпорядження діяло до 30 травня 2022 року з огляду на Постанову Правління Національного банку України «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 108 від 30 травня 2022 року.

Згідно з розпорядженням, збільшуються на 30% страхові суми за договорами обов`язкового страхування: за шкоду, заподіяну майну потерпілих, - до 130000 грн., за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, - до 260000 грн.

Відповідно до ст.ст. 28 ч. 1, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Таким чином, обов`язком страховика є відшкодування витрат потерпілого, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, у межах страхового відшкодування.

Згідно із звітом про оцінку вартості матеріального збитку від 21 серпня 2022 року, складеного ФОП « ОСОБА_6 » (а.с. 11-17) вартість відновлювального ремонту мотоцикла з врахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових КТЗ складає 114257,05 грн. (а.с. 19), то у межах ліміту страхового відшкодування 130000 грн. належним відповідачем щодо відшкодування 114257,05 грн. буде страховик - ПрАТ «СК «ЮНІВЕСТ».

Відповідно до вказаного звіту позивачу також завдано шкоди внаслідок втрати товарної вартості транспортного засобу в розмірі 8453,71 грн.

При цьому п. 32.7 частини 1 статті 32 Закону №1961-IV встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Згідно з п. 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції, Фонду державного майна від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до п. 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

За змістом наведених положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу.

Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду.

Ураховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, зумовлене передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів і агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів у зв`язку з ДТП і подальшим ремонтом. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є наслідком проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу.

Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до реальних збитків.

Відповідно до пп.8.6.1 п.8.6 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.

Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкоджених деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації усіх типів КТЗ.

Підпунктом 8.6.2 Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема в разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо) (підпункт «е»).

Таким чином, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується.

Системний аналіз п.32.7 частини 1 статті 32 Закону №1961-IV, статті 22, абз.3 п.3 частини 1 статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пп.1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі, завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Проте, позивач не звертається із вказаною вимогою про відшкодування шкоди внаслідок втрати товарної вартості транспортного засобу до особи, яка завдала шкоду.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача ПрАТ «СК «ЮНІВЕСТ» звернув увагу суду на те, що звіт, виконаний суб`єктом оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_6 , не є належним доказом завданих ДТП збитків в зв`язку з невідповідністю його змісту здійсненим суб`єктом оціночної діяльності процедурам та суттєвими порушеннями. Зі змісту Звіту вбачається, що довідка про ДТП ФОП ОСОБА_6 надана не була, тому характер та обсяг отриманих пошкоджень транспортного засобу - мотоциклу Piaggio Vespa саме у зв`язку з ДТП у Звіті не встановлено. Крім того, відповідно до ремонтної калькуляції від 21.08.2022, що є додатком до звіту, ціни на запасні частини визначалися станом на 24.06.2021 року, при цьому курс валютна запасні частини визначався станом на 22.07.2022 року, тому розмір вартості на запасні частини визначеної в Звіті не відповідає опису процедур та даним зазначеним ФОП ОСОБА_6 .

Разом з тим, представник відповідача ПрАТ «СК «ЮНІВЕСТ» з клопотанням про призначення судово-автотоварознавчої експертизи для встановлення розміру заподіяних збитків до суду не звертався.

Отже, зважаючи на вище викладене, суд вважає, що звіт про оцінку вартості матеріального збитку від 21 серпня 2022 року, складений ФОП « ОСОБА_6 » є належним і допустимим доказом у цій справі.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що 27 липня 2022 року позивач звернувся до ПрАТ «СК «ЮНІВЕСТ» із повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 13, 31).

ПрАТ «СК «ЮНІВЕСТ» відмовила ОСОБА_1 у виплаті, оскільки заява про страхове відшкодування була подана пізніше одного року з дати вчинення ДТП (а.с. 33)

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до підпункту 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 зазначено, що підпункт 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає наслідком пропуску потерпілою особою річного строку подання заяви до страховика про страхове відшкодування, право страховика на відмову у виплаті регламентних виплат. Разом з тим, ані Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ані ЦК України, ані будь-який інший закон не передбачає в цьому випадку припинення взагалі права потерпілою особи на отримання відшкодування або на задоволення позову як, наприклад, передбачено ЦК України при пропуску позовної давності. Водночас ЦК України передбачається також поновлення, зупинення, переривання позовної давності (статті 263-264, стаття 267 ЦК України). Сплив строку, протягом якого потерпіла особа може реалізувати своє суб`єктивне право (у цьому випадку протягом одного року) за рахунок страховика (страхової компанії), призводить до неможливості отримання страхового відшкодування від особи, що застрахувала відповідальність винної в ДТП особи в позасудовому порядку. Однак законодавством не передбачено в цьому випадку припинення взагалі права на відшкодування шкоди, ані у повному обсязі, ані в обсязі страхового відшкодування. Тоді як згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявила сторона у спорі, є підставою для відмови в позові. Крім того, немає підстав вважати, що річний строк звернення з заявою про виплату страхового відшкодування є спеціальним строком позовної давності, передбаченим статтею 258 ЦК України, оскільки це суперечить змісту зазначеної норми, яка не передбачає встановлення спеціальної позовної давності в інших випадках, ніж випадки, передбачені в цій норми. З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі. Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а у випадку, зазначеному у пункті 80 цієї постанови - винною особою. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, від 22 лютого 2022 року по справі № 201/16373/16-ц).

Встановивши, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «ЮНІВЕСТ», позивач звернувся із заявою про страхове відшкодування, однак пропустив визначений підпунктом 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» річний строк через обставини, які не залежали від нього (судове рішення про встановлення вини ОСОБА_2 у спричиненні ДТП було ухвалене лише 4 липня 2022 року), при цьому відповідна заява подана протягом строку позовної давності (заява про виплату страхового відшкодування була подана 27 липня 2022 року).

Щодо позовних вимог про стягнення з ПрАТ «СК «ЮНІВЕСТ» на користь позивача 3000 грн. за складання звіту, то суд вважає, що відсутні підстави для стягнення вартості витрат на проведення оцінки транспортного засобу, оскільки ОСОБА_1 не був дотриманий порядок залучення експерта та відшкодування страховиком витрат за проведення такої експертизи, передбачений положеннями пунктів 34.2, 34.3 статті 34 Закону № 1961-IV

Крім того, відповідно до копії квитанції до прибуткового касового ордера № 61/56.08.22 від 21 серпня 2022 року (а.с. 28) 3000 грн. за послуги експерта прийнято від ОСОБА_3 ..

Стосовно стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 5000 грн. слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

На підставі ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, моральна шкода відшкодовується незалежно від наявності вини.

Відповідно до п. 5 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди відповідач звільняється від обов`язку відшкодовувати шкоду, в тому числі моральну, лише якщо доведе, що шкоди завдано не з його вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Оскільки ОСОБА_2 не спростовано свою вину у ДТП, то саме він повинен відшкодувати позивачу моральну шкоду, завдану внаслідок ДТП.

З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди, оскільки з вини останнього вчинено ДТП, внаслідок чого завдано майнової шкоди позивачу, що призвело до душевних страждань останнього.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Також законодавцем визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що в обґрунтування позовних вимог щодо завдання моральної шкоди ОСОБА_1 посилався на те, що внаслідок ДТП з вини відповідача ОСОБА_2 він зазнав душевних переживань. Емоційне напруження, переживання через ДТП вплинули на його емоційний стан та на його сімейне і соціальне життя. Він вимушений був змінити повсякденний спосіб життя, що приносить йому значний дискомфорт.

Як зазначалось вище, постановою судді Сятошинського районного суду м. Києва від 4 липня 2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні ДТП.

Таким чином, протиправна поведінка ОСОБА_2 призвела до того, що позивачу необхідно було постійно та тривалий час відвідувати усі можливі інстанції та організації, судові засідання, які пов`язані з вирішенням питання щодо ДТП та відновлення транспортного засобу, та змінювати звичний до ДТП спосіб життя.

Наведені фактичні обставини свідчать про те, що позивачу завдано душевних страждань, що є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Беручи до уваги тривалість порушення прав позивача, недобросовісність поведінки відповідача, а також виходячи із принципу розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлена позивачем позовна вимога про стягнення з відповідача ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 5000 грн. підлягає задоволенню.

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просив понесені ним судові витрати покласти на відповідачів.

В позовній заяві позивач зазначив, що крім сплати судового збору він очікує понести витрати на правову допомогу в розмірі 4500 грн.

Проте, доказів отримання правової допомоги та понесених витрат на таку допомогу суду не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1192,61 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 265, 268, 280-289 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позовні вимоги ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС», ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська,72 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 ) суму страхового відшкодування в розмірі 114257 (сто чотирнадцять тисяч двісті п`ятдесят сім) гривень 05 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер: невідомо) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 ) моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська,72 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 596 (п`ятсот дев`яносто шість) гривень 31 копійка.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер: невідомо) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі у розмірі 596 (п`ятсот дев`яносто шість) гривень 31 копійка.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя К.Г. Плахотнюк