Провадження № 2/734/182/23 Справа № 734/2829/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 квітня 2023 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Бараненка С.М.,

при секретарі судових засідань - Ієвлевій О.В.,

за участю:

представника позивача - адвоката Лущик О.М.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

представника третьої особи - Березан Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Козелець справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки і піклування Козелецької селищної рада Чернігівського району Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 , звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки і піклування Козелецької селищної рада Чернігівського району Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач у справі, ОСОБА_2 є матір`ю для ОСОБА_3 , який є батьком неповнолітніх дітей: сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; доньки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Неповнолітні діти народженні в період спільного проживання у шлюбі ОСОБА_3 , сина для позивачки, та ОСОБА_1 , відповідачки у справі, яка є матір`ю неповнолітніх дітей. На даний час шлюб між відповідачкою та батьком дітей не розірвано, а ОСОБА_3 перебуває на військовій службі в лавах ЗСУ, несе службу у м. Бахмут, Донецької області. Позивачка у справі, є бабусею для неповнолітніх дітей і вони нині повністю перебувають на її забезпеченні та спільно з останньою проживають. Так склались обставини, що неповнолітні діти ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 не проживають разом з матір`ю, відповідачкою у справі, перебувають на повному утриманні та забезпеченні позивача. Відповідач у справі ОСОБА_1 взагалі відмовляється від своїх неповнолітніх дітей, життям доньки та синів не цікавився, не виявляє бажання спілкуватись з ними та приймати участь у їх вихованні. На сьогоднішній день діти ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 до матері не мають ніяких почуттів. Також в спілкуванні з позивачем, діти ніколи про відповідачку не запитують та не цікавляться. Матір дітей, відповідач у справі ОСОБА_1 , не бажає забезпечувати дітям відповідні соціально - побутові умови, в тому числі і задля здобуття освіти. Позивач у справі ОСОБА_2 стверджує, що за час проживання, матір дітей не відвідує, інтересу щодо проживання не виявляє, допомоги не надає. Діти проживають разом з позивачкою, їм забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між ними склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню, їх повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Враховуючи те, що відповідачка по справі жодним чином не була позбавлена інформації стосовно місця перебування дітей, а з боку позивачки ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні доньки та синів з матір`ю та прийманні участі матері у вихованні, тому позивач вважає, що вищевикладені обставини свідчать про вольове небажання виконувати відносно дітей ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 батьківських обов`язків, що покладені на відповідача законом. Нехтування батьківськими обов`язками з боку матері, на думку позивача, принижує гідність дітей, а наявність людини, яка юридично має права матері, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті доньки ОСОБА_9 та синів ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , як з моральної, так і з правової точки зору, тому позивач вважає, що відповідач має бути позбавлений батьківських прав.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити та пояснила, що позивач займається всім, вихованням, фізичним та духовним розвитком дітей, проявляє турботу до них, купує одяг, взуття інші необхідні речі, докладає всіх зусиль, щоб діти отримували все необхідне, а мати цього робити не бажає.

Представник третьої особи Орган опіки і піклування Козелецької селищної рада Чернігівського району Чернігівської області в судовому засіданні позов підтримала та просила позов задовольнити з метою захисту законних прав та інтересів дітей.

Відповідач позов не визнала та пояснила, що діти проживають у бабусі (свекрухи), всім займається свекруха. Цей рік дітьми не цікавилася, а ті роки цікавилася.

Заслухавши сторони, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні дав показання, що батько дітей ОСОБА_3 в травні 2022 року був у тер обороні, перед цим відповідач якийсь час вже з ним не проживала, потім залишила дітей у бабусі (позивачки) і поїхала. Дітей не відвідувала, забезпеченням не займалася. Часом могла приїхати привезти по цукерці і все. Баба дітей одягає, обуває, забезпечує всім необхідним. Діти казали, що матір їм не потрібна, бо не піклується про них.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , згідно копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , є матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 є матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та згідно копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 7-9).

Відповідно до ст. 19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Козелецької селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_1 відносно малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , встановлено наступне.

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Козелецької селищної ради розглянуто заяву ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , жительки АДРЕСА_1 , про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також розглянуто матеріали, надані Білейківським старостинським округом Козелецької селищної ради, відділенням поліції № 1 Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області, Білейківським ліцеєм Козелецької селищної ради про невиконання батьківських обов`язків ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , є матір`ю малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_3 (свідоцтво про шлюб, серія НОМЕР_4 , видане відділом державної реєстрації актів, цивільного стану Козелецького районного управління юстиції від 25.07.2014 року). На даний час ОСОБА_3 перебуває в ЗСУ.

Малолітні діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виховуються в сім`ї бабусі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Діти знаходяться на утриманні ОСОБА_3 та бабусі ОСОБА_2 .

Відповідно до Акту обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_2 від 19 вересня 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , для малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , створені належні умови для проживання, виховання та розвитку. Діти забезпечені повноцінним харчуванням, одягом, взуттям, предметами гігієни, шкільним приладдям. Зі слів бабусі ОСОБА_2 мати дітей ОСОБА_1 з дітьми не проживає, не бере участі у вихованні дітей, матеріально не утримує, не проявляє батьківської турботи до дітей, тобто не виконує батьківські обов`язки.

За інформацією, наданою Білейківським ліцеєм, мати дітей ОСОБА_1 не бере участі у вихованні та навчанні дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вихованням дітей займається бабуся ОСОБА_2 .

За інформацією відділення поліції № 1 Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , складено адміністративні протоколи: 27 червня 2022 року за частиною 1 статті 184 КУпАП; 29 серпня 2022 року за частиною 1 статті 184 КУпАП. Постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 18 липня 2022 року на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП накладено стягнення у вигляді попередження.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 150, ст. 164 та ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей та несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків.

Виходячи із вищевикладеного, з метою захисту прав та інтересів дітей, орган опіки та піклування Козелецької селищної ради визнає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , відносно дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 14-15).

Згідно з ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст. 155 Сімейного Кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.

Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Відповідно до приписів ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст. 152 Сімейного Кодексу України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За приписом ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ч. 4 ст. 155 Сімейного Кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

В п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них, а також повно і всебічно досліджувати обставини справи, оскільки, позбавлення батьківських прав - це крайній захід впливу на недобросовісних батьків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви … про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина (параграф 57, 58).

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100).

Аналіз зазначених положень закону, практики Європейського суду з прав людини дає можливість зробити висновок, що підставою позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї обставин, коли батьки внаслідок свідомої, винної поведінки не виконують своїх обов`язків щодо виховання, утримання, розвитку дітей, їх навчання та лікування і коли таку ситуацію неможливо виправити іншими заходами.

Позбавлення батьківських прав, відповідно до ст. 166 Сімейного Кодексу України, є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька та матері, так і для дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Матеріали справи містять належні та допустимі докази, в розумінні ст. ст. 12, 81 ЦПК України, на підтвердження того, що відповідач байдуже ставиться до дітей, на які посилається позивач, як на підставу задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав.

Позивачем доведено ті обставини, що відповідач не піклується про фізичний, духовний та моральний розвиток дітей, не забезпечує харчуванням.

Відповідач не надала суду жодного доказу на підтвердження неможливості виконувати своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, а також прояву з її боку материнської турботи, поведінка відповідача направлена на вдавання піклування про дітей, а не належного забезпечення рівня життя, достатнього для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

В судовому засіданні не встановлені об`єктивні перешкоди для відповідача у належному вихованні дітей, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми материнськими обов`язками.

Емоційний зв`язок між відповідачем та дітьми фактично відсутній, відповідач не виявляє до своїх дітей материнської турботи, долею дітей не цікавиться.

Отже, встановлені обставини вказують на злісне ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню й матеріальному утриманню дітей, не забезпечує законних прав дітям на нормальні умови життя, також жодним чином не приймає участі в утриманні дітей, не цікавиться їх життям та не приймає участь у їх вихованні.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем, як матір`ю дітей, обов`язками щодо малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення її батьківських прав.

Позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 буде відповідати інтересам дітей, оскільки відповідачка в подальшому буде позбавлена можливості негативно впливати на психічний стан дітей до моменту зміни нею свого ставлення та поновлення у встановленому порядку батьківських прав, а тому позовна вимога про позбавлення відповідача батьківських прав є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача, а тому з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

На підставі викладеного та керуючись, Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. 150, 155, 164, 165, 166, 180, 183, 191 Сімейного Кодексу України, ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 211, 245, 259, 263-265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки і піклування Козелецької селищної рада Чернігівського району Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав, - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , у відношенні її неповнолітніх дітей:сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; доньки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП: НОМЕР_5 , судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Козелецький районний суд Чернігівської області до Чернігівського апеляційного суду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 21 квітня 2023 року.

Головуючий суддя С.М. Бараненко