Єдиний унікальний № 371/265/23
Номер провадження № 2/371/273/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2023 р. м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі

головуючого судді Каневського В. О.,

за участю секретаря судового засідання Овчаренко В. С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миронівка Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на малолітню дитину,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася із позовом до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на малолітню дитину. Позов обґрунтований тим, що сторони перебувають у шлюбі та мають спільну дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Миронівського районного суду Київської області стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дитини у розмірі частки всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття сина. Разом з тим, утримання дитини потребує додаткових витрат, зокрема дитина потребує обстеження та лікування в стоматологічній клініці. За проходження лабораторних досліджень ОСОБА_6 в лабораторії Сінево позивач сплатила кошти у сумі 1950,00 грн; за лікування в стоматології для дітей «Зубна Фея» сплатила кошти у розмірі 37570,00 грн. З огляду, що позивач не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, указані втрати понести сама не в змозі, тому просила стягнути з відповідача 39520,00 грн суму додаткових витрат на утримання дитини.

Відповідач надав відзив, за яким зазначив, що позивач самостійно вибрала лікувальний заклад та враховувала розміри цін на послуги такої стоматологічної клініки. Самостійно нести всі додаткові витрати він не має змоги, оскільки сплачує аліменти на утримання сина та дружини до досягнення дитиною трьох років, що становить 50% всього його заробітку. Тому позов визнав частково, а саме у розмірі половини заявлених вимог 19760,00 грн. Також просив врахувати, що позивач не обґрунтувала факту того, що відвідування лікаря стоматолога було зумовлене саме виникненням особливих обставин у дитини, та не відносилося до повсякденних побутових потреб дитини. Разом з тим, надані докази не містять показань лікарів щодо призначення саме такого виду лікування у лікаря стоматолога.

У судовому засіданні представник позивача, позивач вимоги підтримали, просили позов задовольнити.

Представник відповідача, відповідач щодо позову заперечували з урахуванням обставин, зазначених у відзиві.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних в справі доказів, суд дійшов наступного висновку.

Так, суд встановив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданого Миронівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

За довідкою від 27.01.2023, ОСОБА_5 відвідав лікаря стоматолога 27.01.2023. Відвідування лікаря стоматолога, також підтверджуються: договором про надання платних стоматологічних послуг від 28.02.2023; планом попереднього лікування від 07.02.2023; інформованою добровільною згодою пацієнта на проведення діагностики, лікування та на проведення операцій та знеболення від 28.02.2023; інформованою згодою на проведення анестезіологічної допомоги в амбулаторних умовах від 28.02.2023; медичною карткою стоматологічного хворого №2774.

За рахунком за експертне дослідження від 21.02.2023 в Сінево де клієнт - ОСОБА_5 , вартість послуг становить 1950,00 грн.

За актом надання послуг №00002146 від 28.02.2023 вартість послуг Стоматології для малюків та їх батьків « ОСОБА_7 », наданих ОСОБА_8 становить 37570,00 грн.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (частина перша статті 185 СК України): той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається у цій статті. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення.

У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

У постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20 (провадження № 61-17663св21) викладено правові висновки про те, що особливі обставини, яких стосується стаття 185 СК України, можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Виходячи із аналізу статті 185 СК України та встановлених обставин справи, що є предметом розгляду, суд вважає, що надання послуг із відвідування лікаря стоматолога є тією особливою обставиною, щодо яких передбачено стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, відповідно до положень статті 185 СК України.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

З урахуванням викладеного, суд виходячи з принципу рівності прав та обов`язків батьків, позов задовольняє частково та стягує з відповідача половину додаткових витрат на малолітню дитину.

Керуючись ст. 13, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) про стягнення додаткових витрат на малолітню дитину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на малолітню дитину у розмірі 19760,00 грн (дев`ятнадцять тисяч сімсот шістдесят гривень).

У задоволенні позову в частині стягнення додаткових витрат на малолітню дитину у розмірі 19760,00 грн (дев`ятнадцять тисяч сімсот шістдесят гривень) відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).

Судовий збір у розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок) компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 01 травня 2023 року.

Суддя В. О. Каневський