УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2023 року Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Митрофанової А.О.,

за участю секретаря судового засідання Костюк В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа: ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 (далі по тексту - заявник) звернувся до Подільського районного суду міста Києва зі скаргою на дії старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа: ОСОБА_2 , в якій просив суд:

- визнати незаконними дії державного виконавця Подільського районного відділу ДВС ГТУ юстиції у м. Києві Бабенко О.О. щодо нарахування заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_3 згідно виконавчого листа Солом`янського районного суду міста Києва № 760/3781/17 від 09 червня 2017 року, які нараховані згідно довідки розрахунку № НОМЕР_4/2 від 15 листопада 2022 року;

- зобов`язати державного виконавця Подільського районного відділу ДВС ГТУ юстиції в м. Києві Бабенко О.О. провести перерахунок заборгованості ОСОБА_4 по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , згідно виконавчого листа Солом`янського районного суду міста Києва № 760/3781/17 від 09 червня 2017 року за весь час.

В обґрунтування скарги заявник послався на те, що на примусовому виконанні у Подільському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавчий лист № 760/3781/17 від 09 червня 2017 року, виданий Солом`янським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 щомісячно аліментів в розмірі 1/4 частини від всіх його видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 лютого 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

В рамках виконавчого провадження державним виконавцем було здійснено розрахунок заборгованості по аліментах від 03 червня 2022 року, про що складена довідка - розрахунок № НОМЕР_4/2 за вих. № 26425, відповідно до якої заборгованість за період з лютого 2017 року по 31 травня 2022 року становить 220 741,35 грн., також нараховано штраф у розмірі 50%, що становить 114 639,00 грн. та виконавчий збір - 31 110,59 грн.

Не погодившись з вказаною сумою заборгованості заявник через свого представника звернувся до державного виконавця з заявою про перерахунок заборгованості по аліментам.

15 липня 2022 року на електронну адресу представника заявника надійшла нова довідка - розрахунок, відповідно до якої заборгованість станом на 31 січня 2021 року становить 107 319,00 грн., без врахування штрафу та виконавчого збору.

Проте, як зазначено у скарзі, заявник з цим розрахунком також не погоджується, з огляду на те, що довідка - розрахунок не відповідає вимогам закону, в ній не враховано всі сплачені боржником кошти в рахунок погашення заборгованості, які були стягнуті в примусовому порядку з карткового рахунку, на який він отримував пенсію. Також заявник стверджує, що державний виконавець в порушення вимог закону, здійснив розрахунок заборгованості, виходячи з частини другої статті 195 Сімейного кодексу України, тоді як заявник з 05 лютого 2019 року перебував в місцях позбавлення волі.

Представником заявника було надано державному виконавцю квитанції про сплату аліментів за період з 2018 року по 2022 рік, довідка про перебування заявника в місцях позбавлення волі та отримання там заробітної плати.

22 листопада 2022 року на адресу представника заявника надійшла нова довідка - розрахунок НОМЕР_4/2 від 15 листопада 2022 року , згідно з якою заборгованість по аліментам становить 54 460,99 грн., штраф у розмірі 50% від суми заборгованості - 63 947,84 грн. та виконавчий збір у розмірі 19 184,35 грн., загальна сума заборгованості - 137 593,18 грн.

Заявник з вказаним розрахунком також не погоджується, посилаючись на порушення державним виконавцем вимог чинного законодавства при обчисленні заборгованості, оскільки з березня 2018 року він має статус інваліда ІІІ групи та отримував пенсію, проте, державним виконавцем розрахунок був здійснений, виходячи із середньої заробітної плати по місту Києву.

Крім того, заявник вказує, що з 16 лютого 2019 року він відбуває покарання в Державній установі «Бориспільська виправна колонія №119», відповідно, не має статус безробітного, а тому не підлягали застосуванню положення частини другої статті 195 Сімейного кодексу України при обчисленні заборгованості по аліментам.

Також заявник зазначає, що загальна сума сплачених аліментів за період з травня 2019 року по теперішній час становить 86 913,00 грн., а не 73 434,69 грн., як зазначено у довідці.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з цією скаргою.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 13 грудня 2022 року справа № 758/11350/22 передана за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду цивільної справи № 758/11350/22 визначено суддю Солом`янського районного суду міста Києва Митрофанову А.О.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 15 лютого 2023 року скарга ОСОБА_1 залишена без руху та останньому наданий строк для усунення виявлених судом недоліків.

14 березня 2023 року на адресу суду надійшла заява представника заявника про усунення недоліків разом з доказами направлення копії скарги та копій доданих до неї документів на адресу заінтересованих осіб.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 15 березня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі та справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 11 травня 2023 року витребувано від Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) належним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_4 та відкладено розгляд справи до 30 червня 2023 року.

26 червня 2023 року на адресу суду надійшли копії матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_4 разом з відзивом, в якому представник Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) послався на те, що державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості по аліментам у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому підстав для задоволення вимог, викладених у скарзі не має.

В судовому засіданні 30 червня 2023 року представник заявника підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити, надавши суду аналогічні пояснення тим, що викладені у скарзі.

Представник Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, хоча і був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до прохальної частини відзиву справу просив розглянути за його відсутністю.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

09 червня 2017 року Солом`янським районним судом міста Києва видано виконавчий лист № 760/3781/17 про стягнення з ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 щомісячно аліменти у розмірі 1/4 від всіх його видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 24 лютого 2017 року до досягнення їх спільною дитиною ОСОБА_6 повноліття.

Постановою старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабенко О.О. від 21 вересня 2017 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного вище виконавчого листа (ВП НОМЕР_4).

Постановою старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабенко О.О. від 15 лютого 2018 року накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_1 .

Постановою старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабенко О.О. від 06 грудня 2021 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржник, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів 318 401,15 грн.

Відповідно до довідки - розрахунку № НОМЕР_4/2 від 15 листопада 2022 року загальна сума заборгованості по сплаті аліментів за період з лютого 2017 року до 30 вересня 2022 року становить 137 593,18 грн., з яких штраф у розмірі 50% суми заборгованості - 63 947,84 грн. та виконавчий збір у розмірі 10% - 19 184,35 грн.

Згідно наявної в матеріалах справи копії посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІІ групи з 2018 року.

Матеріалами справи також підтверджено, що ОСОБА_1 з березня 2018 року отримував державну соціальну допомогу інвалідам ІІІ групи, про що свідчать копії відповідних довідок, виданих Управлінням соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації міста Києва.

Також матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 16 лютого 2019 року відбуває покарання в Державній установі «Бориспільська виправна колонія (№ 119)» та з липня 2019 року отримує заробітну плату.

Так, згідно частин першої - другої статті 195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Кабінетом Міністрів України постановою №146 від 26 лютого 1993 року було затверджено Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб.

Слід зауважити, що державна соціальна допомога особам з інвалідністю підпадає під перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб.

Таким чином, керуючись вказаним переліком та частинами першою та другою статті 195 Сімейного кодексу України державний виконавець мав здійснити обчислення заборгованості за аліментами виходячи з фактичного заробітку (доходу) платника аліментів, або ж виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Водночас, як вбачається з довідки - розрахунку № НОМЕР_4/2 від 15 листопада 2022 року, державним виконавцем при обчисленні заборгованості по аліментам було застосовано середню заробітну плату працівника для міста Києва та не було прийнято до уваги, що ОСОБА_1 з 05 березня 2018 року має статус особи з інвалідністю ІІІ групи та отримує державну соціальну допомогу.

Також державним виконавцем не враховано, що заявник з 16 лютого 2019 року відбуває покарання у виправній колонії та з липня 2019 року отримує заробітну плату за місцем відбування покарання.

Більш того, слід зазначити, що як в матеріалах справи, так і в матеріалах виконавчого провадження містяться квитанції про перерахування на адресу ОСОБА_2 грошових коштів з призначенням платежу «аліменти» за жовтень 2018 року у розмірі 800,00 грн., за грудень 2018 року - 1000,00 грн., квітень 2019 року - 2800,00 грн., листопад 2019 року - 700,00 грн., грудень 2019 року - 700,00 грн., січень 2022 року - 1000,00 грн., лютий 2022 року - 1000,00 грн., квітень - вересень 2022 року по 1000,00 грн. кожного місяця, але вказані платежі не враховані у довідці - розрахунку заборгованості від 15 листопада 2022 року з невідомих підстав.

Наведене в сукупності дозволяє суду дійти висновку, що державним виконавцем не вірно застосовано до спірних правовідносин положення частини другої статті 195 Сімейного кодексу України, оскільки ОСОБА_1 з 05 березня 2018 року отримував дохід у вигляді державної соціальної допомоги особам з інвалідністю, а з липня 2019 року, відбуваючи покарання у виправній колонії, працював та отримував заробітну плату.

Також, як вже зазначалось судом, державним виконавцем не враховано суми перерахованих коштів ОСОБА_2 у вказані вище періоди.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень частини 1, пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Вимога частини 8 статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні (пункт 53 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Так, відповідно до наданої суду копії договору про надання правової допомоги №03/2022 від 28 січня 2022 2022 року, укладеного між адвокатом Мещаніновим Анатолієм Михайловичем (далі по тексту - адвокат) та ОСОБА_1 (далі по тексту - клієнт), адвокат зобов`язався надати клієнту правову допомогу у тому числі в суді першої інстанції щодо примусового виконання виконавчого листа № НОМЕР_4 (пункт 1.1. договору).

Відповідно до пункту 5.1. договору за правову допомогу, передбачену пунктом 1.1 даного договору клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар) в розмірі 15 000,00 грн. (п`ятнадцять тисяч) грн.., з яких клієнт сплачує 3 000,00 грн. в момент підписання договору, інші 12 000,00 грн. після виконання договору в позасудовому порядку, або винесення рішення суду на користь клієнта.

Відповідно до наданої суду копії розрахунку суми гонорару за надання правової допомоги від 01 грудня 2022 року, загальна вартість правових послуг визначена сторонами договору у 15 000,00 грн.

Вирішуючи питання щодо доцільності стягнення витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, суд вважає за необхідне зазначити, що у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по-новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд звертає увагу, що представник Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не надав жодних заперечень щодо розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу.

З урахуванням вищевикладеного, судом не встановлено завищення витрат на послуги адвоката, неспівмірності їх зі складністю справи та надмірністю таких витрат, а тому суд, враховуючи договірні умови оплати адвокатських послуг, визначає відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 258, 261, 263, 264, 265, 447 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - задовольнити.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабенко Ольги Олександрівни щодо нарахування заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_3 згідно виконавчого листа Солом`янського районного суду міста Києва № 760/3781/17 від 09 червня 2017 року, які нараховані згідно довідки розрахунку № НОМЕР_4/2 від 15 листопада 2022 року.

Зобов`язати старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабенко Ольгу Олександрівну провести перерахунок заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , згідно виконавчого листа Солом`янського районного суду міста Києва № 760/3781/17 від 09 червня 2017 року, починаючи з 24 лютого 2017 року по теперішній час.

Стягнути з Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 15 000,00 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок).

Відомості щодо учасників справи:

Заявник - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суб`єкт оскарження - Старший державний виконавець Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабенко Ольга Олександрівна, адреса: 04208, місто Київ,проспект Гонгадзе, будинок 5б, .

Заінтересована особа - ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Ухвалу суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.О. Митрофанова