Провадження № 2/554/1809/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2023 року місто Полтава

Октябрський районний суд міста Полтави в складі:

головуючого судді - Тімошенко Н.В.

за участю секретаря судового засідання Михайленко К.О.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Полтаві в порядку загального позовного провадження в режимі відеконференції цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про виділ ідеальних частин у спільній частковій власності і визначення порядку користування земельною ділянкою, -

встановив:

20 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Московського районного суду м. Харкова із позовною заявою до відповідачів про виділ ідеальних частин у спільній частковій власності і визначення порядку користування земельною ділянкою.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що їй та відповідачам на праві часткової приватної власності належить домоволодіння в різних частках за адресою АДРЕСА_1 .

У позивачка виникла необхідність виділу належної їй частки із домоволодіння та визначення порядку користування земельною ділянкою.

В ході розгляду справи, 09.06.2021 році позивачка уточнила позовні вимоги, які були прийняті судом ухвалою Московського районного суду м. Харкова 04.08.2021 року та закрито підготовче провадження.

Відповідно до розпорядження голови Верховного суду від 08.03.2022 року № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» вищевказана справа направлена до Октябрського районного суду м. Полтави.

15.08.2022 року відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями та ухвалою від 17.08.2022 року судді Октябрського районного суду м. Полтави Тімошенко Н.В. прийнята до свого провадження.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи та письмові докази по справі, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової приватної власності:

- ОСОБА_1 в розмірі 2/6 частини на підставі Договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Чуприною Г.О. від 14.09.2012 року № 3147;

- ОСОБА_4 в розмірі 1/6 частини на підставі Свідоцтва про право на спадщинку від 01.08.1950;

- ОСОБА_3 в розмірі 3/6 частини на підставі Договору купівлі-продажу від 21.12.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Зубарєвим І.Ю.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 12.02.2020 р. по вказаній справі було задоволено клопотання позивача про призначення судової будівельно-технічної експертизи, в якості забезпечення подання доказів, щодо проведення поділу житлового будинку і визначення порядку користування земельною ділянкою.

На виконання ухвали суду Харківським науково-дослідницьким інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса було проведено судову будівельно-технічну експертизу №5642/5128/5129 від 23.03.2021 р.

В дослідженні та висновках судової експертизи надано варіант розподілу будівель і споруд садиби за адресою: АДРЕСА_1 з виділом співвласнику ОСОБА_1 її частки за фактично сформованим порядком користування без відступу від ідеальної частки та запропоновано варіант виділу співвласнику ОСОБА_1 в натурі на належні їй 2/6 частини садиби за адресою: АДРЕСА_1 , за фактично сформованим порядком користування, а саме: житловий будинок літ «А-1» з прибудовами приміщення кухні 1-2, житлової кімнати 1-3, коридору 1-4, вбиральні 1-5, ванни1-6, тамбуру ІІ, кухні 2-2, житлової кімнати 2-3, житловою площею 27,9 кв.м. та загальною площею 55,0 кв.м., а також надвірних будівель: сарай літ. «Р», сарай літ. «Д», льох літ. «К», ворота №5, огорожа №6.

При цьому в користуванні відповідачів ОСОБА_2 (1/6 частина) та ОСОБА_3 (3/6 частин) знаходиться житловий будинок літ. Б-1 з приміщеннями позначеними в технічній документації як: кухня 3-1, кухня 3-2, житлова 3-3,санвузол 3-4, тамбур І, житлова 4- 2, житловою площею 27,9 кв.м., загальна площа 55,0 кв.м.; з прибудовами літ. «б» і літ «б-5», житловою площею 34,2 кв.м., загальною площею 63,0 кв.м.; сарай літ. «Ж», льох літ. «И», ,сарай літ. «Ц», хвіртка№ 7 огорожа,№8, гараж літ. «Л» .

Запропоновано два варіанти порядку користування земельною ділянкою, з урахуванням фактично сформованого порядку користування з виділом співвласнику ОСОБА_1 часини земельної ділянки на якій розташовані вищезазначені обєкти, що знаходяться в її фактичному користуванні.

Згідно запропонованому другому варіанту порядку користування земельною ділянкою пропонується виділити у користування першому співвласнику ОСОБА_1 земельну ділянку площею 227 кв. м., що на 50 кв. м. (227-177) більше ніж складено .

Іншим співвласникам земельну ділянку площею 203 кв. м., що на 50 кв. м. (354-304) менше ніж складено .

Межі земельних ділянок, що пропонується виділити співвласникам ( позначені на схемі лінією червоного кольору) проходять таким чином:

т.А на відстані 11,2 м. від межі по АДРЕСА_2 та на відстані 1 м. від стіни сараю літ «Ц»;

Відрізок АБ по прямій розміром 16,3 м. паралельно (на відстані 1 м.) зовнішнім сторонам сараю літ. «Ц» прибудов літ.б-5 та літ.б

т.Б на відстані 1,0 м. від стіни літ. «Б-1»

відрізок БВ по прямій розміром 1,15 м.

відрізок ВГ по прямій до межі із земельною ділянкою АДРЕСА_3 , поділивши її на відрізки розміром 10,0 м. та 15,3 м.

Проілюстровано у додатках №4 до висновку судової будівельно-технічної експертизи.

З урахуванням уточнених позовних вимог позивачка прохала виділити і визнати за нею право власності на належні 2/6 (дві шості) частини садиби за адресою: АДРЕСА_1 , за фактично сформованим порядком користування, а саме: житловий будинок літ «А-1» з прибудовами приміщення кухні 1-2, житлової кімнати 1-3, коридору 1-4, вбиральні 1-5, ванни 1-6, тамбуру ІІ, кухні 2-2, житлової кімнати 2-3, житловою площею 27,9 кв.м. та загальною площею 55,0 кв.м., а також надвірні будівлі: сарай літ. «Р», сарай літ. «Д», льох літ. «К», ворота №5, огорожа №6.

Виділити ОСОБА_1 у користування: земельну ділянку площею 227 кв. м..

Межі земельних ділянок, що пропонується виділити співвласникам ( позначені на схемі лінією червоного кольору) проходять таким чином:

т.А на відстані 11,2 м. від межі по АДРЕСА_2 та на відстані 1 м. від стіни сараю літ «Ц»;

Відрізок АБ по прямій розміром 16,3 м. паралельно (на відстані 1 м.) зовнішнім сторонам сараю літ. «Ц» прибудов літ.б-5 та літ.б

т.Б на відстані 1,0 м. від стіни літ. «Б-1»

відрізок БВ по прямій розміром 1,15 м.

відрізок ВГ по прямій до межі із земельною ділянкою АДРЕСА_3 , поділивши її на відрізки розміром 10,0 м. та 15,3 м.

Межі по варіанту розподілу земельною ділянкою вказана в додатку №4 судової будівельно-технічної експертизи №5642/5128/5129 від 23.03.2021 р. Харківського науково-дослідницького інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса , та позначені на схемі лінією червоного кольору.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на 2/6 (дві шостих) частини спільного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України).

Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.

Згідно п.п. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно ст. 367 Цивільного кодексу України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Нормами чинного законодавства України визначено, що правовий режим спільної власності визначається нормами Цивільного кодексу України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження спільною власністю здійснюється за згодою всіх її власників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно зі ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Співвласникам, як і кожному окремому власнику речі, належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, що належить їм на праві спільної часткової власності.

Отже, право спільної часткової власності - це право двох і більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися, розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Відповідно до ст.ст. 358, 364 ЦК України кожен із співвласників спільної власності має право на виділ у натурі частки, що є у спільній власності.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

У частині першій статті 86 ЗК України передбачено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Відповідно до частин першої, третьої статті 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 759/15156/16-ц (провадження № 61-3301св19) зазначено, що «при вирішенні спору про поділ в натурі земельної ділянки, визначаючи варіанти такого поділу, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого відсутні підстави, він ухвалює рішення про застосування саме такого варіанту поділу. Якщо ж відсутній погоджений або встановлений порядок користування земельною ділянкою, то суд здійснює поділ в натурі земельної ділянки з дотриманням розміру часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном».

Нормами чинного законодавства України визначено, що правовий режим спільної власності визначається нормами Цивільного кодексу України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження спільною власністю здійснюється за згодою всіх її власників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно зі ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Співвласникам, як і кожному окремому власнику речі, належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, що належить їм на праві спільної часткової власності.

Отже, право спільної часткової власності - це право двох і більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися, розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Відповідно до ст.ст. 358, 364 ЦК України кожен із співвласників спільної власності має право на виділ у натурі частки, що є у спільній власності.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

У частині першій статті 86 ЗК України передбачено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Відповідно до частин першої, третьої статті 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 759/15156/16-ц (провадження № 61-3301св19) зазначено, що «при вирішенні спору про поділ в натурі земельної ділянки, визначаючи варіанти такого поділу, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого відсутні підстави, він ухвалює рішення про застосування саме такого варіанту поділу. Якщо ж відсутній погоджений або встан`овлений порядок користування земельною ділянкою, то суд здійснює поділ в натурі земельної ділянки з дотриманням розміру часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном».

Керуючись ч. 6 ст. 259, ст. ст. 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд

ухвалив:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про виділ ідеальних частин у спільній частковій власності і визначення порядку користування земельною ділянкою задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 в натурі на належні їй 2/6 частини садиби за адресою АДРЕСА_1 за фактично сформованим порядком користування житловий будинок літ. «А-1» з прибудовами приміщення кухні 1-2, житлової кімнати 1-3, коридору1-4, вбиральні 1-5, ванни 1-6, тамбуру II, кухні 2-2, житлової кімнати 2-3 житловою площею 27,9 кв.м. та загальною площею 52,4 кв.м., а також частину надвірних будівель : сарай літ. «Р», сарай лит. «Д», льох літ «К», ворота № 5, огорожу № 6.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на 2/6 частини спільного домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Визначити порядок користування земельною ділянкою, розташованою за адресою АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та іншими співвласниками ОСОБА_2 і ОСОБА_3 відповідно до варіанту II додатку № 5 висновку експерта судової будівельно-технічної, будівельно-оціночної та земельно-технічної експертизи №5642/5128/5129 від 23.03.2021 року Харківського науково дослідного інституту судових експертиз ім.Засл. проф. М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України:

ОСОБА_1 - земельну ділянку площею 227 кв.м,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - земельну ділянку площею 203 кв.м,.

Межі земельних ділянок, що пропонується виділити співвласникам (позначені на схемі лінією червоного кольору) проходять таким чином:

т. А на відстані 11,2 м від межі по АДРЕСА_2 та на відстані 1,0 м від стіни сараю літ. «Ц»;

відрізок АБ по прямій розміром 16,3 м паралельно (на відстані 1,0 м) зовнішнім

стінам сараю літ. «Ц», прибудов літ. «б » та літ. «б» ;

т. Б на відстані 1,0 м від стіни літ. «Б-1»;

відрізок БВ по прямій розміром 1,15 м;

відрізок ВГ по прямій до межі із земельною ділянкою АДРЕСА_3 ,поділивши її навідрізки розміром 10,0 м та 15,3 м.

Копію повного судового рішення направити учасникам справи протягом 2 (двох) днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: невідомий;

відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: невідомий.

Рішення суду виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

З текстом рішення суду можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Повне рішення складено 21.08.2023 року.

Суддя Н.В.Тімошенко