Провадження № 2/752/800/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 квітня 2023 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання: Сітайла В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс-Банк» третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в:

05 жовтня 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що у вересні 2020 року вона дізналася, що 31 жовтня 2017 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. було вчинено виконавчий напис № 25294 про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором № 958/3-121 від 13 листопада 2007 року, що виникла перед АТ «Укрсоцбанк» в розмірі 112985 дол. США 52 центів. 10 вересня 2019 року АТ «Укрсоцбанк» було реорганізовано шляхом приєднання до АТ «Альфа - Банк», яке є правонаступником прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк». Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного округу від 8 вересня 2020 року по справі № 620/3494/20 за заявою АТ «Альфа - Банк» замінено у вказаному виконавчому написі стягувача АТ «Укрсоцбанк» на АТ «Альфа - Банк».

Вважає, що оспорюваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню в зв`язку з порушенням приватним нотаріусом Чуловським В.А. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами та чинного законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчого напису нотаріусом. Зазначає, що приватний нотаріус вчинив напис не перевіривши безспірність заборгованості позивача та з пропуском трирічного строку стягнення заборгованості, враховуючи, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 4 травня 2016 року у цивільній справі 750/3477/16-ц у задоволенні позову АТ «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором відмовлено з підстав пропуску строку позовної давності. Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 2 липня 2016 року рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 4 травня 2016 року по вказаній справі залишено без змін.

Позивачка просить суд виконавчий напис № 25294, вчинений 31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. визнати таким, що не підлягає виконанню.

ОСОБА_1 також просила витребувати у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. документи, на підставі було вчинено вказаний виконавчий напис.

11 січня 2021 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 23-24).

Відповідачу був наданий строк для надання відзиву, третій особі - для подання до суду письмових пояснень.

Витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. належним чином завірену копію виконавчого напису № 25294 вчиненого 31.10.2017 та копії всіх документів, які були подані АТ «Альфа-Банк» нотаріусу для вчинення вказаного виконавчого напису.

20 квітня 2021 року представник відповідача АТ «Альфа-Банк» адвокат Стеценко М.В. направив до суду відзив на позовну заяву (а.с. 36-40), в якому просить суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що 13 листопада 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав позивачу кредит у сумі 79000 дол. США., який остання зобов`язалася повернути та сплатити відсотки за його користуванням в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк свої зобов`язання виконав, надав кредит, проте ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором не виконувала, в зв`язку з чим утворилася заборгованість. АТ «Альфа-Банк» на підставі ст. 262 ЦК України, ст. 34, 87-91 Закону України «Про нотаріат», глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМ України від 29 червня 1999 року № 1172 звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. про вчинення виконавчого напису. 31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис № 25294, яким запропоновано стягнути на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість що виникла за кредитним договором № 958/3-121 від 13.11.2007 укладеним між АКБСМ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 за період з 01.12.2016 по 12.09.2017 у сумі 112985 дол. США 52 центи та сума за вчинення виконавчого напису. Звернув увагу суду на те, що позивач не надав жодних доказів про виконання зобов`язання. Твердження позивача про порушення строків позовної давності є безпідставним, оскільки договір діє з дня його підписання і до 8 листопада 2032 року. Крім того, сплив позовної давності не призводить до спливу строку звернення для вчинення виконавчого напису. Відповідач допускає, що позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню з метою уникнення виконання зобов`язань за кредитним договором. Щодо безспірності заборгованості, то надані нотаріусу виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних операцій. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових су4м або витребування від боржника майна Це право існує поки суд не встановить зворотнього. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Станом на час вирішення справи судом загальновідомою є інформація про те, що 01.12.2022 року внесено запис про зміну найменування з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк».

У судовому засіданні сторони відсутні, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Позивачка в позовній заяві зазначила, що просить справу розглядати без її участі (а.с. 1-4).

Відповідач АТ «Сенс-Банк» про причини неявки представника суд не повідомив, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався.

Третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. про причини неявки суд не повідомив, своїм правом на надання письмових пояснень по суті позову не скористався, будь-яких клопотань до суду не надсилав; витребувані ухвалою суду від 11 січня 2021 року належним чином завірену копію виконавчого напису № 25294 вчиненого 31.10.2017 та копії всіх документів, які були подані АТ «Альфа-Банк» нотаріусу для вчинення вказаного виконавчого напису, суду не надав.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 4 травня 2016 року у справі № 750/3477/16-ц, в задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу відмовлено (а.с. 6-8).

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 2 липня 2016 року вказане рішення залишено без змін (а.с. 9-12).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З вказаного рішення вбачається, що 13 листопада 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав позивачу кредит у сумі 79000 дол. США., який остання зобов`язалася повернути та сплатити відсотки за його користуванням в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк свої зобов`язання виконав, надав кредит, проте ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором не виконувала, в зв`язку з чим утворилася заборгованість. ПАТ «Укрсоцбанк», звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу, пропустив строк позовної давності та не надав суду доказів на підтвердження наявності в нього поважних причин для його пропуску.

31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 25294 про стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором № 958/3-121 від 13.11.2007 укладеним між нею та ПАТ «Укрсоцбанк». Стягнення заборгованості проводиться за період з 1 грудня 2016 року по 12 вересня 2017 року. Сума заборгованості складається з простроченої заборгованості - 75576,71 дол. США; простроченої заборгованості за нарахованими відсотками 37408,81 дол. США. Загальна сума, заборгованості складає 112985,52 дол США та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису (а.с. 7).

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного округу від 8 вересня 2020 року по справі № 620/3494/20 за заявою АТ «Альфа - Банк» замінено у вказаному виконавчому написі стягувача АТ «Укрсоцбанк» на АТ «Альфа - Банк» (а.с. 13-17).

Звертаючись у суд з даним позовом ОСОБА_1 зазначила, що оспорюваний виконавчий напис був вчинений з порушенням вимог Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше.

Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Виконавчим написом є розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника.

В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Тому, вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов`язань боржника.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

У пункті 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, визначено, що нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язань.

Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року до зазначеного Переліку внесено зміни, відповідно до яких, серед іншого, Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та п. 2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, п. 2 змін, що вносяться до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 31 жовтня 2017 року, тобто до набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Суд позбавлений можливості оцінити документи на підставі яких було здійснено виконавчий напис приватним нотаріусом Чуловським В.А. оскільки витребувані ухвалою судді від 11 січня 2021 року документи він не надіслав, а також не надав пояснення, що при вчиненні оспорюваного виконавчого напису належним чином переконався у безспірності розміру сум, встановив у якому розмірі виникла заборгованість.

Як встановлено рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 4 травня 2026 року, яке ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 2 липня 2016 року, залишено без змін (а.с. 6-8, 9-12), останній платіж на погашення тіла кредиту ОСОБА_1 внесла 8 грудня 2008 року, а на погашення суми відсотків - 14 березня 2012 року, тому виходячи з вимог п. 4.5 Договору (вразі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених пунктами 3.3.8, 3.3.9 Договору (своєчасна сплата тіла кредиту та відсотків), протягом більше ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції), вважається, що починаючи з 16 травня 2012 року строк користування кредитом є таким, що сплив. Саме з цієї дати починається обчислення загального та спеціального строку позовної давності в межах якого позивач має право звернутися до суду з позовом про захист свого порушеного права. За таких обставин загальний строк позовної давності закінчився 16 травня 2015 року, а спеціальний строк позовної давності - 16 травня 2013 року.

Суд критично оцінює посилання представника відповідача АТ «Альфа Банк» у відзиві на позов щодо того, що сплив позовної давності не призводить до спливу строку звернення для вчинення виконавчого напису, так як кредитний договір діє до 8 листопада 2032 року, оскільки вказане суперечить ст. 88 Закону України «Про нотаріат», в якій зазначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Право вимоги у АТ «Альфа-Банк» за вказаним кредитним договором настало 16 травня 2012 року.

У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором).

Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів:

- перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса;

- другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).

Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 201/4198/17 (провадження № 61-48504св18), від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18).

Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання.

Встановлено, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження належного направлення боржнику заключної вимоги про погашення заборгованості та, відповідно, отримання її боржником.

Порушення порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Така позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21).

Слід звернути увагу на те, що не отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило її можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або спростувати вимоги банку.

Позивачка не мала можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення спірного виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Позивачка заперечує безспірність заборгованості, яку також не визнавала під час розгляду цивільної справи за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до неї про стягнення боргу, вважаючи безпідставним нарахування позивачем заборгованості за користування кредитними коштами за ставкою 14% річних, яка не обумовлена умовами договору кредиту, що підтверджується копією рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 4 травня 2016 року (а.с. 6-8).

Отже, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого.

З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В матеріалах справи відсутні переконливі докази, які б свідчили про те, що безспірність заборгованості була належним чином підтверджена банком при подачі документів нотаріусу, та боржник про заборгованість достеменно знала, однак, проігнорувала вимогу про її погашення.

Зазначене вище дає підстави для визнання виконавчого напису № 25294 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, а відтак суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з АТ «Альфа-Банк» необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.15,16, 18 ЦК України, ст.ст. 1, 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, ст. ст. 4, 5, 6, 12, 13, 18, 82, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

позовні вимоги ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Сенс-Банк» третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати виконавчий напис від 31 жовтня 2017 року за реєстровим номером 25294, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 958/3-121 від 13 листопада 2007 року, що виникла перед акціонерним товариством «Укрсоцбанк» в розмірі 112985 (сто дванадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят п`ять) доларів США 52 центів та суму плати за вчинення виконавчого напису, таким, що не підлягає виконанню

Стягнути з акціонерного товариства «Сенс-Банк» (місцезнаходження 03150 м. Київ вул. Велика Васильківська 100 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя К.Г. Плахотнюк