Провадження 2/522/2700/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

18 квітня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого - судді Науменко А.В.,

за участю секретаря судового засідання - Звонецької І.М.,

розглянувши у загальному позовному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райффайзен банк аваль», Акціонерного товариства «Оксі банк», Товариства з обмеженою відповідальністю» Фінансова компанія «Алькор Інвест» про визнання недійсними договорів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду 22 вересня 2021 року з позовом до Акціонерного товариства «Райффайзен банк аваль», Акціонерного товариства «Оксі банк», Товариства з обмеженою відповідальністю» Фінансова компанія «Алькор Інвест» про визнання недійсними договорів.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що 01.12.2005 р був укладений Договір про іпотечний кредит за № 014/0027/74/41679, між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», в особі начальника 27-ого Одеського відділення Одеського обласного філіалу Акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль» Михайлюк Олени Іванівни, як кредитором і ОСОБА_2 , як позичальником. Квартира у АДРЕСА_1 складається з 2-ох житлових кімнат та підсобних приміщень загальною площею 45,5 кв. м., у т.ч. житловою 34,4 кв.м., була придбана ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу квартири. Право власності зареєстроване 02.12.2005 р. в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» номер запису: 291, в книзі 579пр-184, № витягу: 9148825, реєстраційний №: 8282440.

У забезпечення виконання зобов`язань по Договору про іпотечний кредит за № 014/0027/74/41679 від 01.12.2005 р., Банком 05.12.2005 р. з іпотекодавцем - ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір, за яким предметом іпотеки стала квартира у АДРЕСА_1 .

АТ «Райффайзен Банк Аваль» 24.11.2014 р. за № 114-0-0-00/15-10022 звернувся з Вимогою про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором бланк № 484186 до ОСОБА_1 .

Так, керуючись кредитним договором, ст. ст. 625, 1050 ЦК України Банк визначив у продовж 60 календарних днів з дати Вимоги здійснити дострокове погашення заборгованості визначеної станом на 20.11.2014 р. у повному обсязі:

-29 620,27 доларів США - заборгованість по сумі кредиту;

-2 949,87,17 доларів США - заборгованість за процентами;

-розрахована пеня - сума у Вимозі відсутня.

Отже кінцева дата сплати заборгованості за Договором про іпотечний кредит за № 014/0027/74/41679, що був укладений 01.12.2005 р. терміном дії за п.1.2. цього договору - по 01.12.2025 р. змінена на 24.01.2015 р. (24.11.2014 р. + 60 календарних днів).

Відповідно до умов п. 12.4. Договору про іпотечний кредит за № 014/0027/74/41679 від 01.12.2005 р. до правовідносин, пов`язаних з укладенням та виконанням цього договору, застосовується загальний строк позовної давності у три роки (ст. 257, 259 ЦК України).

Відповідно до вищевикладеного позивач вказує, що з 25.01.2018 р. Банк втрачає право як на стягнення суми боргу, визначеної Банком у Вимозі так і будь-які дії з таким боргом, зокрема й правочини цесїі, факторингу, тощо.

Позивач вказує, що згодом їй стало відомо, що між АТ «Райффайзен Банк Аваль, як первісним кредитором та ПАТ «Оксі Банк», як новим кредитором та/або новим іпотекодержателем 20.09.2018 р. був укладений Договір про відступлення прав за Договором іпотеки, посвідченим 05.12.2005 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тихомировою К.В., за реєстровим № 1501, посвідчений у м. Києві 20.09.2018 р. Кисельовою Н.В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим №1258 (бланки ННК № 097062, № 097063).

Згідно з предметом вказаного договору про відступлення прав за договором іпотеки зазначено, що у зв`язку із укладенням Договору відступлення права вимоги від 20.09.2018 р. за Договором про іпотечний кредит № 014/0027/74/41679 від 01.12.2005 р., що укладений між АППБ «Аваль» (правонаступником якого є первісний кредитор) та позичальником - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 - іпотекодержатель передає, а новий іпотекодержатель приймає всі права вимоги за Договором іпотеки від 05.12.2005 р., що укладений між АППБ «Аваль» та ОСОБА_2 .

В свою чергу, в цей же день (тобто 20.09.2018 р.) ТОВ «ФК «Алькор Інвест» (, місцезнаходження - 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1-Б, оф. 207) отримало у ПАТ «Оксі Банк» (, місцезнаходження - 79019, м. Львів, вул. Газова, буд. 17) право вимоги заборгованості за:

1)Договором про іпотечний кредит № 014/0027/74/41679 від 01.12.2005 р.. з усіма додатковими договорами та угодами до нього, на підставі Договору відступлення права вимоги від 20.09.2018 р. та

2)Договором іпотеки, посвідченим 05.12.2005 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тихомировою К.В., за реєстровим № 1501, на підставі Договору про відступлення прав за Договором іпотеки (посвідченим 05.12.2005 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тихомировою К.В., за реєстровим №1501), посвідченим у м. Києві 20.09.2018 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кисельовою Н.В. за реєстровим №1260 (бланки серії ННК №097068, №097069).

Згідно з умовами Договору відступлення права вимоги від 20.09.2018 р. за Договором про іпотечний кредит № 014/0027/74/41679 від 01.12.2005 р., що укладений між АППБ «Аваль» та позичальником - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 - вартість прав вимоги склала 412 100,00 гри., без ПДВ (п. 3.1. договору відступлення).

Відповідно до п.3.2. Договору відступлення права вимоги від 20.09.2018 р. новий кредитор (ТОВ «ФК «Алькор Інвест») зобов`язався сплатити первісному кредитору (ПАТ «ОКСІ БАНК») вартість прав вимоги у вказаній сумі у п.3.1. договору відступлення у день підписання договору шляхом переказу грошових коштів на рахунок, відкритий в ПАТ «Оксі Банк», МФО 325990, .

Позивач зазначає, що таким чином, укладаючи оскаржувані правочини з відступлення прав вимоги АТ Райффайзен Банк Аваль» достеменно знаючи про сплив строку позовної давності здійснив передачу прав грошової вимоги, які не відповідають вказаному ст. 1081 ЦК України критерію дійсності.

Також позивач зазначає, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка була передана Банку в іпотеку, підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Виходячи з викладеного позивачем визначені наступні позовні вимоги:

1) визнати недійсним Договір про іпотечний кредит за № 014/0027/74/41679, укладений 01 грудня 2005 року, між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», в особі начальника 27-ого Одеського відділення Одеського обласного філіалу Акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль» Михайлюк Олени Іванівни, як кредитором і ОСОБА_2 , як позичальником;

2)визнати недійсними укладені між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ОКСІ БАНК»:

a)Договір відступлення права вимоги від 20 вересня 2018 року за Договором про іпотечний кредит № 014/0027/74/41679 від 01 грудня 2005 року, що укладений між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (правонаступником якого є первісний кредитор) та позичальником - ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ,

b)Договір про відступлення прав за Договором іпотеки, посвідченим 05 грудня 2005 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тихомировою К.В., за реєстровим № 1501, посвідчений у м. Києві 20 вересня 2018 року Кисельовою Н.В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим № 1258 (бланки ННК № 097062, № 097063), як додатковий (акцесорний) до основного - Договору відступлення права вимоги від 20 вересня 2018 року;

3)визнати недійсними укладені між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ОКСІ БАНК» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛЬКОР ІНВЕСТ»:

a)Договір відступлення права вимоги від 20 вересня 2018 за Договором про іпотечний кредит № 014/0027/74/41679 від 01 грудня 2005 року, що укладений між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та позичальником - ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою:

АДРЕСА_2 )Договір про відступлення прав за Договором іпотеки, посвідченим у м. Києві 20 вересня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кисельовою Н.В. за реєстровим № 1260 (бланки серії ННК № 097068, № 097069), як додатковий (акцесорний) до основного - Договору відступлення права вимоги від 20 вересня 2018 року.

Ухвалою суду від 27 вересня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано термін для усунення недоліків.

На виконання ухвали про залишення позову без руху, позивачем 30 листопада 2021 року подано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 02 грудня 2021 року провадження у справі відкрито та призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження.

02 лютого 2022 року від відповідача АТ «Райффайзен Банк» надійшов відзив на позовну заяву.

Відповідно до наданого відзиву, відповідач заперечував проти задоволення вимог в повному обсязі. Вказали, що відступлення права вимоги за зобов`язаннями є законними. Щодо визнання Договору про іпотечний кредит недійсним, то відповідач вказує, що позивачем не наведено жодних підстав для задоволення вказаної вимоги.

Щодо факторингу зазначив, що Договори факторингу між сторонами не укладалися.

Щодо мораторію ,відповідач вказує, що позивач є власником 1/3 квартири за адресою: АДРЕСА_2 , таким чином ЗУ «Про мораторій про стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не перешкоджав укладенню Договорів про відступлення прав вимоги.

19 травня 2022 року від Відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Алькор Інвест» до суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до наданого відзиву, відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування позову вказує, що правочини з відступлення права вимоги є дійсними. Вказує, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами підстав для задоволення позову.

01 червня 2022 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05 липня 2022 підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

15 вересня 2022 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив.

У судове засідання призначене на 18 квітня 2023 року з`явились позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_3 , представник ТОВ «ФК «Алькор інвест» Главацький Ю. та представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» - Звєзділіна-Полішко А.Д.

Позивач наполягав на задоволенні позову з підстав зазначених у позові та особистих поясненнях. Відповідачі заперечували проти задоволення вимог з підстав зазначених у відповідних відзивах на позов, а також з відповідних пояснень.

Заслухавши думки сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

В матеріалах справи наявна Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 522/11234/15-ц від 02 лютого 2022 року якою вирішено касаційну скаргу ОСОБА_4 , в інтересах якої діє адвокат Чернушич Спартак Миколайович, задовольнити частково. Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2015 року та постанову Одеського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року в частині визначення розміру заборгованості за відсотками та пені, що підлягає стягненню за рахунок предмета іпотеки, змінити. У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором у розмірі 34 279,09 дол. США, що складається із: заборгованості за кредитом - 29 620,27 дол. США, заборгованості за відсотками - 3 895,44 дол. США, пені за прострочення кредиту та відсотків - 763,38 дол. США, звернути стягнення на предмети іпотеки, що належить ОСОБА_4 на праві приватної власності, а саме: квартиру АДРЕСА_3 , визначивши початкову ціну відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Так, постановою Верховного Суду по справі № 522/11234/15-ц від 02 лютого 2022 року встановленні наступні обставини:

«01 грудня 2005 року між АППБ «Аваль» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 014/0027/74/41679, згідно з яким банк надав ОСОБА_1 кредит у сумі 36 000,00 дол. США, з терміном остаточного погашення - до 01 грудня 2025 року, при сплаті 13,00 відсотків річних на умовах, визначених кредитним договором. ОСОБА_1 зобов`язалася належним чином використати та повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в обумовлені кредитним договором терміни.

Згідно з умовами зазначеного кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов`язався сплачувати банку відсотки в порядку, розмірах та строки, визначених в договорі.

Позивач свої зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином виконав, надавши ОСОБА_1 кредит у розмірі 36 000,00 дол. США готівкою. Факт отримання кредитних коштів відповідачкою підтверджується видатковим касовим ордером від 01 грудня 2005 року № К12/3 (т. 1, а. с. 30).

Встановлено, що в обумовлені кредитним договором строки ОСОБА_1 своїх зобов`язань з повернення кредиту не виконала, у зв`язку з чим сума її заборгованості станом на 21 квітня 2015 року за розрахунком банку становить 35 938,94 дол. США, що в еквіваленті становить 799 799,07 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом - 29 620,27 дол. США, що в еквіваленті становить 659 180,95 грн; заборгованості за відсотками - 5 170,17 дол. США, що в еквіваленті становить 115 058,96 грн; пені за прострочення кредиту та відсотків - 1 148,50 дол. США, що в еквіваленті становить 25 559,16 грн.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором банк 05 грудня 2005 року уклав іпотечний договір з іпотекодавцем ОСОБА_1 , предметом якого є квартира АДРЕСА_3 , належна ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 01 грудня 2005 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тихомировою К. В., реєстр за № 1467, і зареєстрованого 02 грудня 2005 року в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості», номер запису 291, в книзі 579пр-184, номер витягу 9148825, реєстраційний номер 8282440. Предмет іпотеки складається з двох житлових кімнат та підсобних приміщень загальною площею 45,5 кв. м, житловою площею 34,4 кв. м.

ОСОБА_1 своїх зобов`язань не виконала, в обумовлені строки заборгованість за кредитним договором не повернула.

Встановлено, що банк 24 листопада 2014 року надіслав відповідачці вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором за вих. № 114-0-0-00/15-10022, якою було зобов`язано у 60-денний термін достроково повернути всю суму заборгованості. Проте в установлений строк заборгованість за кредитом повернута не була (т. 1, а. с. 31).

Тобто, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати відсотків, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати відсотків за користування кредитом.»

На підставі вищевикладених обставин, суд встановлює, що позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було задоволено та в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором, у зв`язку з його невиконанням, звернуто стягнення на предмети іпотеки, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, а саме на квартиру АДРЕСА_3 .

Відповідно до ст. 215 ЦК України Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до 1.2. Кредитного Договору кредит надається з 01.12.2005 року до 01.12.2025 року.

Відповідно до п. 9.1. Кредитного договору Договір набуває чинності з часу надання Позичальнику кредитних коштів та діє до повного погашення кредитної заборгованості.

Виходячи з викладеного, суд критично ставиться до посилання позивача про те, що Банк з 25.01.2018 року втратив право на стягнення суми боргу, так і будь-які дії з таким боргом, зокрема й правочини цесії, факторингу, тощо.

Таким чином, наразі відсутні будь-які передбачені законом підстави вважати зобов`язання, що виникли з Договору про іпотечний кредит за № 014/0027/74/41679 від 01.12.2005 припиненими.

Також суд приходить до висновку, що будь-яких підстав для визнання недійсним Договору про іпотечний кредит за № 014/0027/74/41679 від 01.12.2005 року позивачем не доведено, а тому суд відмовляє в задоволенні позову в цій частині.

Щодо визнання недійсними договорів про відступлення прав вимоги суд встановлює наступне.

20 вересня 2018 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «ОКСІ БАНК» укладено Договір про відступлення права вимоги за Договором про іпотечний кредит № 014/0027/74/41679 від 01 грудня 2005 року за яким ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (Іпотекодержатель) передає, а ПАТ «ОКСІ БАНК» (новий Іпотекодержатель) приймає всі права вимоги за Договором іпотеки від 05 грудня 2005 року, що укладений між ОСОБА_4 та АППБ «Аваль»

20 вересня 2018 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль», як первісним кредитором та ПАТ «Оксі Банк» як новим кредитором та/або новим іпотекодержателем був укладений Договір про відступлення прав за Договором іпотеки, посвідченим 05.12.2005 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тихомировою К.В., за реєстровим № 1501, посвідчений у м. Києві 20.09.2018 р. Кисельовою Н.В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим №1258 (бланки ННК № 097062, № 097063).

20 вересня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест» придбало право вимоги заборгованості за Договором про іпотечний кредит № 014/0027/74/41679 від 01.12.2005 року, з усіма додатковими договорами та угодами до нього та Договір іпотеки, посвідченим 05.12.2005 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тихомировою К.В., за реєстровим № 1501 на підставі Договору відступлення права вимоги від 20.09.2018 року та Договору про відступлення прав за Договором іпотеки, посвідченим 5 грудня 2005 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тихомировою К.В., за реєстровим № 1501, що був посвідчений 20.09.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кисельовою Н.В. за реєстровим № 1260, які укладено між ПАТ «ОКСІ БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛЬКОР ІНВЕСТ».

Згідно з предметом договору про відступлення прав між АТ «Райффайзен Банк Аваль», як первісним кредитором та ПАТ «Оксі Банк» як новим кредитором за договором іпотеки зазначено, що у зв`язку із укладенням Договору відступлення права вимоги від 20.09.2018 р. за Договором про іпотечний кредит № 014/0027/74/41679 від 01.12.2005 р., що укладений між АППБ «Аваль» (правонаступником якого є первісний кредитор) та позичальником - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 - іпотекодержатель передає, а новий іпотекодержатель приймає всі права вимоги за Договором іпотеки від 05.12.2005 р., що укладений між АППБ «Аваль» та ОСОБА_2 .

В подальшому 20.09.2018 р. вже ТОВ «ФК «Алькор Інвест» отримало у ПАТ «Оксі Банк» право вимоги заборгованості за:

1) Договором про іпотечний кредит № 014/0027/74/41679 від 01.12.2005 р.. з усіма додатковими договорами та угодами до нього, на підставі Договору відступлення права вимоги від 20.09.2018 р.

та

2) Договором іпотеки, посвідченим 05.12.2005 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тихомировою К.В., за реєстровим № 1501, на підставі Договору про відступлення прав за Договором іпотеки (посвідченим 05.12.2005 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тихомировою К.В., за реєстровим №1501), посвідченим у м. Києві 20.09.2018 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кисельовою Н.В. за реєстровим №1260 (бланки серії ННК №097068, №097069).

Згідно з умовами Договору відступлення права вимоги від 20.09.2018 р. за Договором про іпотечний кредит № 014/0027/74/41679 від 01.12.2005 р., що укладений між АППБ «Аваль» та позичальником - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 - вартість прав вимоги склала 412 100,00 гри., без ПДВ (п. 3.1. договору відступлення).

Відповідно до п.3.2. Договору відступлення права вимоги від 20.09.2018 р. новий кредитор (ТОВ «ФК «Алькор Інвест») зобов`язався сплатити первісному кредитору (ПАТ «ОКСІ БАНК») вартість прав вимоги у вказаній сумі у п.3.1. договору відступлення у день підписання договору шляхом переказу грошових коштів на рахунок, відкритий в ПАТ «Оксі Банк», МФО 325990, .

У статтях 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 202 ЦК України).

Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами 1-3, 5, 6 статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 у справі № 905/1227/17 зазначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає.

Отже, визнання недійсним у судовому порядку правочину можливо з підстав недодержання сторонами в момент його вчинення вимог, які встановлені 1-3, 5, 6 статті 203 ЦК України, а саме правочин має відповідати вимогам ЦК України.

У п. 1 ч. 1 ст. 512 та ст. 514 ЦК України вказано, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 516 ЦК заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

Як вбачається з правової позиції, викладеної в постанові ВСУ від 06 липня 2015 року по справі №6-301цс15, відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначала, що оспорювані договори укладено відповідачами всупереч підпункту 3 пункту 1 цього Закону «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Підпунктом 3 пункту 1 Закону «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 цього Закону, протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Так, матеріалами справи підтверджено, що квартира за адресою: АДРЕСА_4 , яка була передана Банку в іпотеку, підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» так як:

1)згідно умов кредитного договору, кредит був наданий в іноземній валюті та на споживчі цілі;

2)загальна площа іпотечної квартири складає 45,5 кв.м., тобто не перевищує 140 кв.м для квартири, визначених законом;

3) ОСОБА_2 постійно проживаю у іпотечній квартирі з часу її придбання у приватну власність - 01.12.2005 р.

Досліджуючи обґрунтування та заперечення сторін з приводу застосування положень ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» суд зазначає наступне.

Метою Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є захист позичальників, поручителів та майнових поручителів від звернення стягнення на майно, що може призвести до втрати житла чи втрати іншого майна у значних сумах в складних економічних умовах внаслідок стрімкого зростання курсу іноземної валюти, в якій отримувався кредит. Частиною такого захисту законодавець визначив недопущення заміни кредитора, крім випадків відступлення прав вимоги кредитором-банком, визнаним неплатоспроможним.

Посилання відповідачів на те, що позивач має право власності на квартиру, що знаходиться у м. Ясинувата, Донецької області, суд сприймає критично виходячи з того, що м. Ясинувата Донецької області є тимчасово окупованою територією з 2014 року. Таким чином, суд встановлює об`єктивну неможливість позивача проживати у вказаній квартирі. Таким чином, застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є виправданим, та таким що відповідає меті цього закону, а саме захисту позичальників в складних економічних умовах.

Відтак, суд приходить до висновку, що укладенням спірних Договорів можуть бути порушені права та інтереси Позивача на захист від надмірного економічного тягаря кредитних зобов`язань в іноземній валюті у вигляді звернення стягнення та подальшої втрати належного житла, яке було предметом забезпечення виконання такого зобов`язання.

Позивачем підтверджено, що вона постійно проживає у квартирі за адресою АДРЕСА_1 . Про це свідчить зокрема довідка з місця роботи від 13.03.2023 року № 47/Б/15-32-11-02, відповідно до якої позивач працює в Головному управлінні ДПС в Одеській області з 17.10.2002 року. Про тривале проживання у вказаній квартирі свідчить також Довідка від 14 серпня 2017 року № 1582 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, в якій зазначено місце проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 .

Дія підпункту 3 пункту 1 цього Закону не поширюється на банки, віднесені до категорії неплатоспроможних та щодо яких здійснюються процедури виведення з ринку відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", у частині уступки (продажу, передачі) заборгованості або боргу на користь (у власність) іншої особи.

Згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою, шостою, статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

З урахуванням зазначених норм права та встановлених обставин, слід дійти висновку про те, що під час укладення зазначених договорів про відступлення прав вимоги від 20.09.2018 року, відповідачі по справі не дотримались вимог ч.3 ст. 512 ЦК України та п. п. 3 п.1 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", що відповідно до ст. 203, 215 ЦК України, є підставою для визнання спірних Договорів, від 20.09.2018 року, як письмової форми правочину, недійсним, відповідно до меж позовних вимог, оскільки підпункт 3 пункту 1 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" містить фактично повну заборону, на час дії закону (за винятком неплатоспроможного банку), щодо як продажу так і будь-якої передачі (без жодних виключень) заборгованості або боргу, визначеного у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

АТ «Райффайзен Банк Аваль» та в подальшому АТ «Оксі Банк» не мали права в період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в земній валюті» на укладання Договору відступлення прав вимоги в частині відступлення прав вимоги по кредитному договору та договору іпотеки року, оскільки вказаним Законом було заборонено відступати (відчужити) на користь (у власність) іншої особи свої права вимоги до позичальників за кредитами, забезпеченням за якими виступає нерухоме житлове майно, наданими громадянам в іноземній валюті.

З урахуванням вищенаведеного, оскільки порушення відповідачами під час укладення спірних Договорів Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", є окремою та безумовною підставою для визнання таких Договорів, в оскаржуваній частині, недійсними - відповідно до ст.203, 215 ЦК України.

Крім того, суд вбачає за необхідне зазначити також те, що відповідно до Розпорядження № 2995 від 04.07.2017 року від Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, та відповідно до Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи реєстраційний номер 13103047 від 18.02.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор інвест» має право здійснювати наступні види фінансових послуг: надання позик, факторинг.

Суд встановлює, що зазначений у Свідоцтві перелік діяльності є вичерпним.

Як прямо зазначено у відзиві, а також виходячи з пояснень сторін, суд приходить до висновку, що зазначені договори про відсутплення прав вимог укладені між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «ФК «Алькор інвест» за своєю правовою природою не є договорами факторингу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у ТОВ «ФК «Алькор Інвест» відсутній спеціальний дозвіл (ліцензія) на право здійснення фінансової діяльності щодо валютних операцій, тобто, набуття ТОВ «ФК «Алькор Інвест» статусу сторони у кредитних правовідносинах - валютного кредитодавця суперечить нормам права, а укладені ним оскаржувані договори відступлення прав не відповідають ст. 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст. 1054 ЦК України, а тому, у відповідності до ст.203 ЦК України - є недійсними також і з цієї підстави

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, дають об`єктивні підстави вважати, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, зокрема в частині визнання недійсними Договорів про відступлення прав вимоги

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 15, 16, 202, 203, 204, 215, 512, 514, 516 ЦК України, Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», ст. ст.2 4, 10, 11-13, 15, 76-82, 133, 141, 259, 263-265 274-279 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райффайзен банк аваль», Акціонерного товариства «Оксі банк», Товариства з обмеженою відповідальністю» Фінансова компанія «Алькор Інвест» про визнання недійсними договорів - задовольнити частково.

Визнати недійсними укладений між Акціонерним Товариством «Райффайзен Банк Аваль» (, місцезнаходження - 01011, м. Київ, вул. Лескова, буд. № 9) та Публічним Акціонерним Товариством «Оксі банк» (, місцезнаходження - 79019, м. Львів, вул. Газова, буд. № 17) Договір відступлення права вимоги від 20 вересня 2018 року за Договором про іпотечний кредит № 014/0027/74/41679 від 01 грудня 2005 року, що укладений між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (правонаступником якого є первісний кредитор) та позичальником - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати недійсними укладений між Акціонерним Товариством «Райффайзен Банк Аваль» (, місцезнаходження - 01011, м. Київ, вул. Лескова, буд. № 9) та Публічним Акціонерним Товариством «Оксі банк» (, місцезнаходження - 79019, м. Львів, вул. Газова, буд. № 17) Договір про відступлення прав за Договором іпотеки, посвідченим 05 грудня 2005 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тихомировою К.В., за реєстровим № 1501, посвідчений у м. Києві 20 вересня 2018 року Кисельовою Н.В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим № 1258 (бланки ННК № 097062, № 097063), як додатковий (акцесорний) до основного - Договору відступлення права вимоги від 20 вересня 2018 року;

Визнати недійсними укладений між Публічним Акціонерним Товариством «Оксі банк» (, місцезнаходження - 79019, м. Львів, вул. Газова, буд. № 17) та Товариством з Обмеженою Відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор інвест» Договір відступлення права вимоги від 20 вересня 2018 року за Договором про іпотечний кредит № 014/0027/74/41679 від 01 грудня 2005 року, що укладений між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та позичальником - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ,

Визнати недійсними укладений між Публічним Акціонерним Товариством «Оксі банк» (, місцезнаходження - 79019, м. Львів, вул. Газова, буд. № 17) та Товариством з Обмеженою Відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор інвест» Договір про відступлення прав за Договором іпотеки (посвідченим 05 грудня 2005 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тихомировою К.В., за реєстровим № 1501), посвідченим у м. Києві 20 вересня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кисельовою Н.В. за реєстровим № 1260 (бланки серії ННК № 097068, № 097069), як додатковий (акцесорний) до основного - Договору відступлення права вимоги від 20 вересня 2018 року.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Суддя А.В. Науменко

Повний текст рішення виготовлений 28.04.2023 року.

Суддя А.В. Науменко

18.04.23