САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1882/22
Провадження №2-др/726/1/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2023 м. Чернівці

Суддя Садгірського районного суду м. Чернівці Байцар Л. В. , розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в межах розгляду цивільної справи за позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Пустовіт Юрія Омеляновича до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ :

18.01.2023 р. Садгірським районним судом м. Чернівці ухвалено рішення , яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

04.04.2023 року до Садгірського районного суду м. Чернівці було подано заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

В заяві зазначено, що Садгірським районним судом м. Чернівці при ухваленні рішення від 18.01.2023 р., яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі. В заяві зазначає, що нею були понесені витрати на професійну правничу допомогу, проте, розглянувши справу по суті позовних вимог, судом в рішенні не відображено питання про судові витрати. Враховуючи вищевикладене, просить суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 15000 грн.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності, свої вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відпрвідача в судове засідання не з`явився, про розгляд даної заяви повідомлявся у встановленому законом порядку, однак його неявка не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 430 цього Кодексу.

Як роз`яснив Верховний Суд України в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК України (в редакції на час ухвалення постанови Пленуму); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Отже, додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених законом, і воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Судові витрати відповідно до ст.133 ЦПК України складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц.

Так з матеріалів справи вбачається, що 18.01.2023 Садгірським районним судом м. Чернівці ухвалено рішення , яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

Про розгляд справи судом позивачка була повідомлена у встановленому законом порядку, проте доказів понесення витрат на оплату професійної правничої допомоги чи заяви про поважність причин неподання таких доказів вона до суду не надала.

Крім того, рішення про задоволення позовних вимог позивачки судом було ухвалене 18.01.2023 року, а із заявою до суду про ухвалення додаткового рішення з додаванням відповідних доказів понесення витрат на оплату позивачкою професійної правничої допомоги звернулася лише 04.04.2023 р.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Надання суду таких документів є базовою та необхідною умовою для розподілу витрат на правову допомогу, а їх задоволення залежить від рівня деталізації та обґрунтованості.

Так, відповідно до розрахунку суми судових витрат, які позивач понесла і планує понести в зв`язку із розглядом справи від 17.10.2022 року вказано, що всього клієнт за надану правничу допомогу зобов`язаний сплатити орієнтновно 13 500 грн. з огляду на кількість затрачених 9 годин, тобто 1500 гр. за 1 год., серед яких вказані години за учать у судових засіданнях першої та апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи відповідно до заяви ОСОБА_1 від 12.01.2023 р. договір між ОСОБА_1 та адвокатом Пустовіт Ю.О. було розірвано, а отже припинено надання професійної правничої допомоги та адвокат Пустовіт Ю.О. не був присутній при розгляді справи, тому суду не зрозуміло про яку саме оплату правничої допомоги за участь у судових засіданнях першої інстанції йде мова. Крім того, у вищеописаному розрахунку також включена сума витрат за участь у судових засіданнях апеляційної інстанції. Суд звертає увагу заявниці на те, що апеляційної скарги подано не було, а отже вказана сума витрат необгрунтована. Також суду не зрозуміла заявлена заявницею сума судових витрат в розмірі 15000 грн., коли у розрахунку вказано орієнтовно суму витрат 13 500 грн. Суду не подано в якості доказу жодної квитанції про оплату послуг адвоката як професійної правничої допомоги на вказану суму.

З огляду на викладене, враховуючи, що заявниця не виконала вимог ст.141 та ст. 246 ЦПК України, оскільки не надала жодних доказів понесених нею витрат на оплату правничої допомоги до закінчення розгляду справи по суті, не заявила до закінчення розгляду справи про поважність причин їх ненадання, не дотрималася строку подання таких доказів після ухвалення рішення, необгрунтовано заявлено суму витрат, суд дійшов висновку про відмову ОСОБА_1 у задоволенні її заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Керуючись ст.ст.133,137, 141, 246, 270 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л. В. Байцар