ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року м.Суми

Справа №591/6956/22

Номер провадження 22-ц/816/640/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

у присутності :

представника скаржника ОСОБА_1 адвоката Сергеєвої Світлани Анатоліївни,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 13 березня 2023 року у складі судді Ніколаєнко О.О., постановленої в м. Суми, повний текст якої виготовлено 13 березня 2023 року,

в цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Дудченко Дар`ї Анатоліївни про визнання відмови із врахування до розрахунку заборгованості по аліментам фактично сплачених сум неправомірною, зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості по аліментам, заінтересована особа ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі вказаною скаргою, мотивуючи її тим, що за судовим рішенням з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дітей дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частині заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Постановою державного виконавця від 14 липня 2011 року відкрито виконавче провадження ВП №27630103. Старша донька досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказує на те, що він мав домовленість із своєю матір?ю - ОСОБА_2 , щодо здійснення нею перераховування коштів ОСОБА_2 , на виконання його зобов`язань зі сплати аліментів на утримання дітей. Протягом значного періоду часу мати працювала у Росії та направляла кошти банківськими переказами отримувачу аліментів, квитанції пред`являла державним виконавцям. У 2021 році він вирішив перевірити наявність заборгованості зі сплати аліментів та дізнався, що платежі, які сплачувалися його матір`ю, не враховані як сплачені аліменти, у зв`язку з чим сума боргу значно перевищує суму фактично не сплачених коштів. Неодноразово звертався до виконавчої служби, але йому було повідомлено про відмову у зарахуванні сплачених коштів з підстав, що неможливо ідентифікувати інформацію кому перераховані аліменти. 14 грудня 2022 року він отримав розрахунок заборгованості, у якому не було враховано фактично перераховані ним суми сплачених аліментів. Вважає такі дії посадових осіб органу виконавчої служби неправомірними.

Уточнивши скаргу (а.с. 67), просив: визнати протиправною відмову із врахування фактично перерахованих сум ОСОБА_2 в рахунок сплачених аліментів на виконання рішення суду у справі № 2-2209; зобов`язати старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Північно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Дудченко Д.А. здійснити перерахунок заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні ВП № 27630103, включивши до розрахунку фактично перераховані суми відповідно до наданих квитанцій: 07 березня 2011 року - 5000 руб РФ, що еквівалентно 1415 грн; 19 липня 2011 року - 100 доларів США, що еквівалентно 800 грн; 27 липня 2011 року - 300 доларів США, що еквівалентно 2400 грн; 02 грудня 2011 року - 150 доларів США , що еквівалентно 1200 грн; 27 лютого 2012 року - 6120 руб. РФ, що еквівалентно 1704 грн; 17 березня 2012 року - 100 доларів США, що еквівалентно 800 грн; 11 лютого 2012 року - 5000 руб. РФ, що еквівалентно 1360 грн; 16 травня 2012 року - 3000 руб РФ, що еквівалентно 800 грн; 26 травня 2012 року - 3000 руб. РФ, що еквівалентно 852 грн; 04 червня 2012 року - 2000 руб РФ, що еквівалентно 542 грн; 14 червня 2012 року - 2000 руб. РФ, що еквівалентно 542 грн; 02 липня 2012 року - 3000 руб. РФ, що еквівалентно 817 грн; 03 квітня 2012 року - 1234 грн; 04 вересня 2014 року - 4148 грн; 10 листопада 2014 року - 3000 руб РФ, що еквівалентно 1044 грн; 13 жовтня 2014 року - 158 доларів США , що еквівалентно 2232 грн; 25 квітня 2015 року - 750 грн; 26 вересня 2016 року - 5150 РФ, що еквівалентно 3074 грн; 18 січня 2017 року - 2000 руб РФ, що еквівалентно 870 грн; 12 грудня 2018 року - 1000 грн; 19 лютого 2019 року - 800 грн; 24 квітня 2019 року - 1000 грн; 10 жовтня 2020 року - 2000 грн; 07 грудня 2020 року - 2000 грн; 30 грудня 2021 року - 1200 грн; 29 січня 2022 року - 1300 грн; 24 квітня 2019 року - 1000 грн; 24 квітня 2018 року - 1000 грн.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 13 березня 2023 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам у справі, порушення норм матеріального права, просить ухвалу суду скасувати на ухвалити нове рішення, яким скаргу задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на його думку, не було підстав для неврахування перерахованих його матір`ю ОСОБА_5 стягувачу ОСОБА_2 сум, як сплачених аліментів, а проведений старшим державним виконавцем розрахунок заборгованості зі сплати аліментів не відповідає фактично отриманим коштам.

Вказує на те, що матеріалами справи встановлено, що грошові кошти фактично перераховувалися стягувачу, наявність домовленості про переказ грошових коштів на виконання рішення суду про стягнення аліментів підтвердила допитана свідок ОСОБА_5 , в якої відсутні будь-які грошові зобов`язання перед ОСОБА_6 .

У встановлений апеляційним судом строк відзивів на апеляційну скаргу подано не було.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника скаржника адвоката Сергєєвої С.А., яка підтримала доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою від 14 липня 2011 року державного виконавця органу державної виконавчої служби управління юстиції відкрито виконавче провадження ВП№27630103 з примусового виконання виконавчого листа №2-2209, виданого 13 липня 2011 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/3 частини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 13).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, здійсненого 14 грудня 2022 року за період з 01 січня 2016 року по 01 листопада 2022 року за боржником рахується заборгованість в сумі 147136 грн 21 коп.

Судом також були досліджені у судовому засіданні матеріали виконавчого провадження, з яких встановлено, що ОСОБА_5 , діючи як представник ОСОБА_1 , звернулась із заявою до відділу ДВС, у якій просила зарахувати здійснені нею грошові перекази в рахунок сплати аліментів. До заяви було надано копію службового чеку АТ «Укрпошта» про здійснення переказу аліментів на суму 2 000 грн, одержувачем зазначено « ОСОБА_7 ». Листом від 16 серпня 2022 року у задоволенні цієї заяви відмовлено, оскільки з копії службового чеку неможливо ідентифікувати особу, якій були адресовані аліменти (а.с. 11)

15 вересня 2022 року ОСОБА_5 звернулась до відділу виконавчої служби із заявою про перерахунок заборгованості по аліментах, просила врахувати грошові кошти, які нею перераховувались на рахунок ОСОБА_2 . До заяви додано копії розрахункових документів. Листом від 26 жовтня 2022 року повідомлено про не зарахування копій чеків, оскільки відсутнє призначення платежу, як аліменти.

На підтвердження фактичного перерахування коштів скаржником надано заявки на відправку грошей через систему Western Union:

- від 07 березня 2011 року на суму 5000 руб РФ, у якій відправником зазначено ОСОБА_5 , одержувачем - ОСОБА_2

- від 19 липня 2011 року на суму 100 доларів США, від 27 липня 2011 року на суму 300 доларів США, у якій відправником зазначено ОСОБА_5 , одержувачем - ОСОБА_2

- від 10 листопада 2014 року на суму 3000 російських рублів від ОСОБА_5 одержувачу ОСОБА_8 .

- від 02 грудня 2011 на суму 4726,55 російських рублів від ОСОБА_5 одержувачу ОСОБА_2 .

На вказаних розрахункових документах кульковою ручкою ОСОБА_5 поряд із графою «мета переказу» зазначено «аліменти» або «допомога від сина»

Також надано квитанцію від 23 січня 2022 року ТОВ «НоваПей» про переказ коштів на суму 1300 грн., у якій не вказано ні відправника, ні одержувача, та квитанцію ПАТ «Укрпошта» від 19 лютого 2019 року про поштовий переказ на суму 800 грн. Інформація про відправника у квитанції відсутня, одержувачем зазначено « ОСОБА_7 », призначення платежу аліменти.

Відповідно до копій та оригіналів квитанцій про прийняття грошового переказу ВАТ АКБ «Авангард» Касяненко Н.В. перераховувались на користь ОСОБА_9 кошти за призначенням платежу: переказ грошових коштів за дорученням фізичної особи (на квитанції міститься допис кульковою ручкою «аліменти»): 17 березня 2012 року на суму 100 доларів США, 11 лютого 2012 року на суму 5000 російських рублів; 16 травня 2012 року на суму 3 000 російських рублів, 04 червня 2012 року на суму 3 000 російських рублів; 26 травня 2012 року на суму 3 000 російських рублів; 14 червня 2012 року на суму 2 000 російських рублів; 02 липня 2012 року на суму 3 000 російських рублів.

Також на підтвердження сплати аліментів скаржником надано:

квитанцію від 03 квітня 2012 року про замовлення до типового договору побутового прокату на суму 1234 грн, яка не містить інформації про замовника послуг;

заявки на переказ грошей через систему Western Union від 13 жовтня 2014 року на суму 6500 російських рублів, від 18 січня 2017 року на суму 2 000 російських рублів, у яких відправником зазначено ОСОБА_5 , одержувачем - ОСОБА_2 ;

копію та оригінал товарного чека від 25 квітня 2019 року ПП ОСОБА_10 на суму 750 грн. Надавачем коштів зазначено ОСОБА_8 ;

копію та оригінал прибуткового касового ордера від 26 вересня 2016 року про переказ коштів від ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 на суму 5300 рублів;

фіскальний чек від 04 вересня 2014 року про придбання товарів на суму 4148 грн 82 коп (а.с. 91)

копії експрес - накладних ТОВ «Нова пошта» про пересилання продуктів харчування від 30 грудня 2021 року від ОСОБА_11 на користь ОСОБА_2 , оголошену вартість товарів встановити неможливо, оскільки у відповідній графі на друкованому зазначенні оголошеної вартості міститься рукописний напис «1200», від 31 грудня 2021 року передані продукти харчування оголошеною вартістю 200 грн.;

копію фіскального чека ТОВ «Нова Пей» про переказ коштів 30 грудня 2021 року на суму 97 грн.

Надано оригінал касового чеку про переказ коштів від ОСОБА_12 на користь ОСОБА_2 на суму 6 000 рублів. Дату цього документа встановити неможливо. Кульковою ручкою міститься напис 27 лютого 2012 року (а.с. 82).

Судом першої інстанції встановлено також, що до заяви ОСОБА_5 від 15 вересня 2022 року про перерахунок заборгованості по аліментах було додано відмінний від того, що міститься у матеріалах справи, пакет документів. Зокрема, було подано копії заяв на переказ коштів за 2010 рік, тобто до відкриття виконавчого провадження. Не було надано копії платіжних документів, про які зазначено у скарзі як такі, що безпідставно не враховані виконавцем в рахунок погашення заборгованості за виконавчим провадженням: від 27 лютого 2012 року на суму 6 000 рублів РФ, від 17 березня 2012 року на суму 100 доларів США, 12 грудня 2018 року на суму 1000 грн., від 24 квітня 2019 року на суму 1000 грн., 10 жовтня 2020 року на суму 2000 грн., 24 квітня 2019 року на суму 1000 грн., 24 квітня 2018 року на суму 1000 грн. Також додано три копії розрахункових документів, зміст яких неможливо встановити через низьку якість копій.

Постановляючи ухвалу в оскаржуваній частині, судом першої інстанції виходив з того, що при здійсненні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 14 грудня 2022 року державний виконавець діяв в межах повноважень та відповідно до вимог законодавства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

За змістом статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

Рішення виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження. У разі тимчасової відсутності доступу до автоматизованої системи допускається виготовлення документів на паперових носіях з подальшим обов`язковим внесенням їх до автоматизованої системи не пізніше наступного робочого дня після відновлення її роботи.

Згідно ч. 4 ст. 71 цього Закону, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі:

1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача;

2) подання заяви стягувачем або боржником;

3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи;

4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби;

5) закінчення виконавчого провадження.

У відповідності до пунктів 4, 7 Розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року за №512/5, розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

У разі надходження до органу державної виконавчої служби, приватного виконавця заяви стягувача про видачу довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів орган державної виконавчої служби, приватний виконавець протягом трьох робочих днів видають стягувачу довідку про наявність заборгованості зі сплати аліментів (далі - довідка) (додаток 16), яка скріплюється печаткою органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Для видачі довідки виконавець обчислює розмір заборгованості зі сплати аліментів з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (стаття 195 СК України).

Колегія суддів вважає, що усупереч доводам апеляційної скарги, судом суд першої інстанції надана належна оцінка платіжним документам (заяви на переказ коштів, квитанції, платіжні доручення тощо).

Зокрема, частиною 1 статті 15 СК України визначено, що сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

Тобто, виконання обов`язок зі сплати аліментів на утримання дітей покладено безпосередньо на батьків та не можуть бути перекладені ними на інших осіб.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України).

Проте, як обґрунтовано вказував суд першої інстанції, ОСОБА_1 не було надано належних та достатніх доказів на підтвердження існування між ним та стягувачем ОСОБА_2 домовленостей про перерахування коштів зі сплати аліментів на утримання дітей матір`ю ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , а також те, що спірні квитанції мали призначення саме аліменти, а не бабою надавалися кошти для своїх онуків. Показання свідка ОСОБА_5 не є такими доказами, оскільки вона є матір`ю боржника та особисто заінтересована в результат розгляду скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Установивши, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 13 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 4 травня 2023 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

С. С. Ткачук