РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року Рівненський міський суд

Рівненської області

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Фурдись В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом Рівненської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування рішення про державну реєстрацію прав, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її у придатний для використання стан,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд 12 червня 2019 року з позовом до ОСОБА_1 про скасування рішення про державну реєстрацію прав, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її у придатний для використання стан звернулась Рівненська міська рада у якому просить суд скасувати рішення державного реєстратора Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Данилевич Ірини Євгеніївни від 05.12.2018 індексний №44410944, згідно з яким до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про реєстрацію змін до відомостей про об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення першого поверху на АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта 101, а саме: загальну площу об`єкта 59,3 кв.м. змінено на 77 кв.м., а також включено до складу цього об`єкта навіс літ. «а»; зобов`язати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) звільнити самовільно зайняту земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 шляхом знесення самочинного прибудованого приміщення, що відображене в технічному паспорті, виготовленому Товариством з обмеженою відповідальністю «БП Експерт» від 27.11.2018 №БП1745/2018, як навіс літ. «а» та стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою Рівненського міського суду від 03 липня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 05 листопада 2019 року.

Згідно Розпорядження керівника апарату Рівненського міського суду від 25 вересня 2020 року призначено повторний автоматичний розподіл справи і на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями вказана цивільна справа передана у провадження судді Ковальова І.М.

Ухвалою Рівненського міського суду від 02 грудня 2020 року залучено ОСОБА_2 до участі в справі у якості співвідповідача.

Ухвалою Рівненського міського суду від 19 січня 2022 року у задоволенні клопотання представника позивача Рівненської міської ради про прийняття заяви про зміну предмету позову по даній цивільній справі відмовлено.

Ухвалою Рівненського міського суду від 02 березня 2023 року у задоволенні клопотання представника позивача Рівненської міської ради про приєднання доказів, а саме висновку експерта №Е3-29/20 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи по заяві Рівненської міської ради складеного 24.12.2020 відмовлено.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, просить суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та скасувати рішення державного реєстратора Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Данилевич Ірини Євгеніївни від 05 грудня 2018 року індексний №44410944, згідно з яким до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про реєстрацію змін до відомостей про об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення першого поверху на АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта 101, а саме: загальну площу об`єкта 59,3 кв.м. змінено на 77,2 кв.м., а також включено до складу цього об`єкта навіс літ. «а»; зобов`язати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) звільнити самовільно зайняту земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 шляхом знесення самочинно прибудованого приміщення, що відображене в технічному паспорті, виготовленому Товариством з обмеженою відповідальністю «БП Експерт» від 27.11.2018 №БП1745/2018, як навіс літ. «а» та стягнути з відповідача судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги позивача не визнала та просить суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у письмовому відзиві на позов.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги позивача не визнав та просить суд відмовити у їх задоволенні посилаючись на ті обставини, що при подачі позову до суду 12 червня 2019 року у позовній заяві, яка фактично розглядається судом, його довірителька не була стороною по справі і до неї не було заявлено жодної вимоги. Ухвалою Рівненського міського суду від 02 грудня 2020 року залучено ОСОБА_2 до участі в справі у якості співвідповідача. 26 січня 2021 року представником позивача було подано до Рівненського міського суду заяву про зміну предмету позову і у якій вже була наявна позовна вимога до ОСОБА_2 . Однак, у прийнятті даної заяви ухвалою Рівненського міського суду від 19 січня 2022 року позивачу було відмовлено.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Судом встановлено, що 19 липня 2018 року до державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис №27121266 про державну реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на нежитлове приміщення першого поверху загальною площею 59,3 кв.м., розташоване за адресою АДРЕСА_1 .

05 грудня 2018 року державним реєстратором Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Данилевич І.Є. відповідно до рішення індексний №44410944 здійснено реєстрацію змін до відомостей про об`єкт нерухомості в частині зміни його загальної площі з 59,3 кв.м. на 77,2 кв.м., а також включення до складу цього об`єкта навісу літ. «а».

З дослідженої в судовому засіданні інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.02.2019 №155868519 вбачається, що підставою для прийняття державним реєстратором зазначеного рішення слугували технічний висновок від 27.11.2018 №БП1745/2018 та технічний паспорт від 27.11.2018 №БП1745/2018 видані Товариством з обмеженою відповідальністю «БП Експерт».

В судовому засіданні представник позивача суду пояснив, що Рівненською міською радою виявлено, що так званий навіс літ. «а» до його включення у склад об`єкта нерухомості був самочинно збудованою спорудою. Дана обставина підтверджується тим, що Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради в період з 13 листопада 2018 року по 16 листопада 2018 року проведено позапланову перевірку на предмет дотримання ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт на об`єкті «Будівництво за адресою: АДРЕСА_1 ». В ході перевірки встановлено що прибудова до об`єкта нерухомості не є навісом, оскільки вона має фундаментальну основу на якій зведені капітальні стіни з піноблоків на цементному розчині. У стінах влаштовані віконні та дверні прорізи, верхня частина яких містить з/б перемички. Віконні прорізи заповнені металопластиковими вікнами. З огляду на виявлення факту самочинного будівництва ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності згідно з постановою №052А/01-22 від 23.11.2018.

Крім того, в своїй позовній заяві та в судовому засіданні, представник позивача посилається на ті обставини, що наявний факт невідповідності характеристики так званого навісу, наведеної в технічному паспорт. Зокрема, в технічному паспорті зазначено, що стіни навісу складаються з металевого каркасу без влаштування фундаменту. Однак, де-факто стіни прибудови зведені з піноблоків, які розміщені на фундаментній основі. Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 08.02.2019 №8-17-0.4-128/90-19 спеціалістами управління також встановлено, що до приміщення на АДРЕСА_1 здійснено добудову до існуючого приміщення. Згідно інформації, розміщеною на офіційному веб-сайті «публічна кадастрова карта України» і відповідно до положень ст.83 ЗК України земельна ділянка на АДРЕСА_1 належить на праві власності територіальній громаді м.Рівне. Таким чином, факт реєстрації права власності на так званий навіс літ. «а» шляхом його включення до складу об`єкта нерухомості призвів до самовільного захоплення земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності.

Однак, вказані твердження представника позивача спростовуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

Як вбачається з долученої відповідачем ОСОБА_1 кс.копії рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 29 листопада 2019 року по справі №569/785/19 за його позовом до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради про скасування постанови, адміністративний позов задоволено частково; скасовано постанову №052А/01-22 від 23 листопада 2018 року заступника начальника Управління державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради Дядюсь Миколи Миколайовича по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.; справу надіслано на новий розгляд до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради.

З дослідженого в судовому засіданні листа Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 08.02.2019 №8-17-0.4-128/90-19 адресованого Управлінню державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради вбачається, що «На лист щодо проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства на предмет самовільного зайняття земельної ділянки шляхом добудови громадянином ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 повідомляє наступне. В ході розгляду листа з виїздом на місце встановлено, що до приміщення по АДРЕСА_1 здійснено добудову до існуючого приміщення. Громадянином ОСОБА_1 було надано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.07.2018 №27121266, згідно якого йому на праві приватної власності належить об`єкт нерухомого майна, а саме нежитлове приміщення першого поверху літ. «А», навіс літ. «а». Відповідно до наданого технічного паспорта на нежитлове приміщення першого поверху від 27.11.2018 року добудова, яка є предметом перевірки є складовою об`єкту права власності, а саме навісом, який складається з металевого каркасу, металочерепиці, дерева та бетонної стяжки. Згідно ст.ст.125,126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. При набутті права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, відповідно до вимог статті 377 Цивільного кодексу України ат частини 2 статті 120 Земельного кодексу України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Статтею 211 Земельного кодексу України визначено перелік порушень, за вчинення яких передбачено цивільну, адміністративну та кримінальну відповідальність. Використання земельних ділянок без державної реєстрації прав не визначено у вказаній статті як правопорушення, за яке чинним законодавством передбачено відповідальність. В зв`язку з цим, правові підстави для вжиття заходів адміністративного впливу відносно громадянина ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 та видачі припису з вимогою звільнення державної реєстрації прав на земельну ділянку відсутні.».

Однією з позовних вимог позивача є зобов`язання відповідача ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 шляхом знесення самочинно прибудованого приміщення, що відображене в технічному паспорті, виготовленому Товариством з обмеженою відповідальністю «БП Експерт» від 27.11.2018 №БП1745/2018, як навіс літ. «а». При цьому, яким саме чином це має відбутися ні в позовній заяві ні в судовому засіданні представник позивача суду не пояснив.

Як слідує з Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 грудня 2019 року у справі №127/23136/17 «…У разі встановлення порушення суб`єктом містобудівної діяльності факту здійснення самочинного будівництва об`єктів нерухомого майна без відповідного дозволу, відповідний орган державної влади наділений повноваженнями на звернення з позовом до суду щодо знесення самочинно збудованого об`єкта нерухомого майна, як крайній захід, і лише тоді коли використані всі передбачені законодавством України заходи реагування за чотирьох умов, а саме: за умови складання припису щодо усунення порушень вимог містобудівного законодавства шляхом надання можливості відповідачеві для проведення відповідної перебудови; за умови, що вказане будівництво суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб; за умови відсутності можливості проведення перебудови самочинно збудованого нерухомого майна; за умови, якщо особа, яка здійснила самочинне будівництво, відмовляється від проведення такої перебудови, при цьому відмовою забудовника від перебудови слід вважати як його заяву про це, так і його дії чи бездіяльність щодо цього, вчинені до або після ухвалення рішення суду про зобов`язання здійснити перебудову.».

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 суду пояснив, що не визнає навіс самочинним будівництвом, оскільки це є тимчасовою спорудою.

З дослідженого в судовому засіданні технічного паспорту на нежитлове приміщення першого поверху за адресою: АДРЕСА_1 , замовник ОСОБА_1 , виготовлений станом на 27.11.2018 року ТОВ «БП Експерт» вбачається, що наявний об`єкт «навіс», рік побудови 2018, стіни металевий каркас, покрівля метало черепиця, перекриття дерево, підлога бетонна стяжка; відомості щодо фундаменту відсутні.

З дослідженого в судовому засіданні витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на нежитлове приміщення першого поверху, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею (кв.м.): 77,2. Опис об`єкту нерухомого майна: нежитлове приміщення першого поверху літ. «А», навіс «літ «а».

Крім того, як вбачається з дослідженого в судовому засіданні рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року по справі №460/1013/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради про визнання протиправним та скасування припису, у задоволені позовних вимог позивачу було відмовлено. Зокрема, як слідує з даного рішення, «Суд встановив, що ні акт перевірки №189-ПП, ні протокол №1890ПП про адміністративне правопорушення, ні приписи №189/1-ПП та №189/2-ПП від 16.11.2018 не містять жодних відомостей щодо конструктивних характеристик об`єкта будівництва, зазначено лише про те, що ОСОБА_1 здійснює реконструкцію нежитлових приміщень першого поверху двоповерхової будівлі за вищевказаною адресою шляхом влаштування до цих приміщень прибудови габаритними розмірами 9 х 6 м. Ні Законом України «Про архітектурну діяльність» ні Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» не визначено терміну «тимчасова споруда». Відтак, суд враховує, що відповідно до п.1.3. Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2021 №244, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 листопада 2011 року за №1130/20068, тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (далі - ТС) - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до спору, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Таким чином, суть спору безпосередньо пов`язана з вирішенням питання, чи є досліджуваний об`єкт будівництва тимчасовою спорудою, без улаштування фундаменту, чи таким не являється, позаяк тісно пов`язаний з земельною ділянкою фундаментною основою.

Як встановлено судом, в акті перевірки та інших документах, складених відповідачем за наслідками перевірки, технічні характеристики об`єкта будівництва, окрім параметрів, не встановлені.

До відзиву відповідачем долучено фотознімки об`єкта будівництва станом на 14.11.2018 (а.с.50), однак, суд зауважує, що дослідженням фотознімків об`єктивно неможливо встановити наявність/відсутність фундаменту прибудови.

Таким чином, наведені у відзиві відповідачем доводи про те, що об`єкт будівництва не є тимчасовою спорудою, не підтверджені ні актом позапланової перевірки, ні іншими матеріалами справи. Отже, суд зазначає, що відповідач належними, допустимими та достатніми доказами не підтвердив ті доводи, на яких ґрунтуються його заперечення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в ході судового розгляду даної адміністративної справи відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування та не довів порушення позивачем п.1 ч.1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності"» та абз.2 п.5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №466, на усунення яких було видано оскаржений припис.

Також суд встановив, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 148080198 від 05.12.2018, за ОСОБА_1 зареєстроване право власності на нежитлове приміщення першого поверху, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею (кв.м): 77,2. Опис об`єкту нерухомого майна: нежитлове приміщення першого поверху літ. "А"; навіс літ "а" (а.с.34).

У зв`язку з цим, 08.01.2019 начальником управління Державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради видано наказ №1-СП від 08.01.2019 «Про скасування припису», яким відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553, Положення про Управління державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради, затвердженого рішенням Рівненської міської ради від 06.07.2017 №3121, враховуючи факт включення самочинно прибудованого приміщення навісу літ. «а» до складу нежитлового приміщення першого поверху, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та слідує зі службової записки головного спеціаліста інспекційно-адміністративного відділу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради Кравця О.М. від 04.01.2019, скасовано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 16.11.2018 №189-2-ПП, виданий головним спеціалістом архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради Кравцем О.М. за результатами проведення позапланової перевірки на об`єкті: «Будівництво за адресою: АДРЕСА_1 » (а.с.51).

Таким чином, з моменту видачі наказу № 1-СП від 08.01.2019 «Про скасування припису» юридичний спір між сторонами було вичерпано. Відтак, на час звернення позивача до адміністративного суду з даним позовом в квітні 2019 року предмет судового спору був відсутній.

Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення (висновок, що сформований у постанові Верховного Суду України від 15 листопада 2016 року у справі №800/301/16).

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту (висновок, сформований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №802/2474/17-а; провадження №11-1081апп18).

При цьому суд зауважує про відсутність підстав для застосування п.8 ч.1 ст.238 КАС України, скільки оскаржений позивачем припис було скасовано відповідачем ще до звернення позивача до суду, у зв`язку з реєстрацією права власності позивача на об`єкт будівництва, що унеможливлює набуття ним права на виконання будівельних робіт.

З урахуванням наведеного вище, за результатами судового розгляду адміністративної справи суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.».

Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Будь-яких письмових доказів того, що реєстрація ОСОБА_1 права на навіс літ. «а» проведена з порушенням чинного законодавства України представником позивача суду надано не було.

Крім того, як було встановлено в судовому засіданні на підставі договору купівлі-продажу від 05 березня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Бештинарським О.В. власником нежитлового приміщення першого поверху за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, були повністю спростовані поясненнями та наданими письмовими доказами відповідачами по справі, а тому у їх задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,81,141,263,264,265,268,273,

354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог Рівненської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування рішення про державну реєстрацію прав, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її у придатний для використання стан відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Рівненська міська рада, м.Рівне, вул.Соборна, 12А

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов