КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2/947/2460/23
УХВАЛА

03.05.2023 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Калініченко Л.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики,

В С Т А Н О В И В:

01.05.2023 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики, в якій позивач просить суд стягнути з відповідачки на свою користь суму боргу за договором позики від 26.01.2018 року у розмірі 66800,00 доларів США, в національній валюті гривні України за курсом НБУ станом на день ухвалення рішення суду, а також заборгованість за договором позики від 07.11.2019 року у розмірі 10000,00 доларів США, та суму трьох відсотків щомісячних у розмірі 12600,00 доларів США.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу на підставі вказаного позову розподілено судді Калініченко Л.В.

Оглянувши позовну заяву, суддя дійшла до висновку про залишення заяви без руху, з наступних підстав.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Однією із закріплених у наведеній нормі гарантій справедливого судочинства є доступ до суду, що передбачає можливість безперешкодного звернення до суду за захистом своїх прав. Забезпечення такого права в національному законодавстві випливає із положень Конституції України.

Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Частиною 4 статті 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Закон України «Про судовий збір» визначає ставки для сплати судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви, що містить вимоги майнового та немайнового характеру.

Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 8.07.2011 р., за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру стягується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2023 році з 01 січня встановлений у розмірі 2684,00 гривні.

Отже, судовий збір за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру вираховується у співвідсотковому відношенні від визначеної ціни позову, та не може бути менше ніж 1073,60 грн. та не більше 13420,00 грн.

Відповідно до ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити ціну позову.

Приймаючи вищевикладене та оглядаючи позовну заяву, суддею встановлено, що позивачем пред`явлено до суду позов майнового характеру, з визначеною ціною позовною у розмірі 89400 доларів США, що еквівалентно 3268646,00 грн.

Один від соток від вказаної ціни позови перевищує 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у зв`язку з чим за пред`явленим позовом підлягає сплаті судовий збір у розмірі 13420,00 грн.

Позивачем надано до позову квитанції на підтвердження сплати судового збору у загальному розмірі 13420,00 грн., а саме: квитанцію №9304-2553-3615-3218 від 01.05.2023 року на суму 1015,00 грн.; дублікат квитанції №9260-8646-2867-5271 від 21.02.2022 року на суму 12405,00 грн.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про судовий збір», суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до абз. 2 п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року за № 10, з урахуванням внесених змін і доповнень від 25 вересня 2015 року, відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір», суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір.

Під час перевірки зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України судового збору на підставі вищевказаних платіжних доручень, суддею встановлено:

- зарахування судового збору в сумі 1015,00 грн. на підставіквитанції №9304-2553-3615-3218 від 01.05.2023 року;

- відсутність підтвердження зарахування судового зборув сумі 12405,00 грн., на підставі дублікату квитанції №9260-8646-2867-5271 від 21.02.2022 року.

Разом з тим, суддею у відповідності до автоматизованої системи документообігу суду було встановлено, що відомості про квитанцію №9260-8646-2867-5271 від 21.02.2022 року внесені повторно, оригінал квитанції внесено в рамках розгляду цивільної справи №947/16597/22.

Відомості про повернення позивачеві судового збору за вказаною справою, відсутні.

Приймаючи викладене, а саме, що квитанція №9260-8646-2867-5271 від 21.02.2022 року про сплату судового збору в сумі 12405,00 грн. є підтвердженням сплати судового збору в межах розгляду іншої цивільної справи №947/16597/22, суддею це платіжне доручення не приймається в якості належного документа на підтвердження сплати судового збору в сумі 12405,00 грн. за пред`явлення цього позову.

За наслідком чого, позивачеві необхідно надати до суду належний документ на підтвердження сплати судового збору за пред`явлення до суду позовної заяви майнового характеру, який з урахуванням сплаченої суми судового збору у розмірі 1015,00 грн., підлягає доплаті у розмірі 12405,00 грн. (13420-1015=12405).

Суд роз`яснює, що судовий збір повинен бути сплачений за реквізитами Київського районного суду міста Одеси, а саме: Отримувач коштів - ГУК в Од.обл./Київський р-н/22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37607526; Банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.); Код банку отримувача (МФО)- 899998; Рахунок отримувача - UA0015756; Код класифікації доходів бюджету: 22030101; Призначення платежу; *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Київський районний суд м. Одеси (назва суду, де розглядається справа).

Роз`яснити позивачеві, що у відповідності до ч.1 ст. 177 ЦПК України, у разі надання додаткових документів до суду, позивач повинен надати їх копії, у відповідності до кількості відповідачів та третіх осіб по справі.

Частинами 1, 2 статті 185 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Оскільки встановлено не відповідність позовної заяви вимогам ст. 175, 177 ЦПК України, суддя вважає, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики, підлягає залишенню без руху та слід надати позивачеві строк для усунення вказаних недоліків поданої заяви, терміном в п`ять днів з дня отримання копії ухвали, та роз`яснити, що в іншому випадку позовна заява буде вважатися неподаною і повернута.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики залишити без руху.

Надати позивачеві строк для усунення недоліків поданої заяви п`ять днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити позивачеві, що у разі виконання недоліків поданої заяви відповідно до ухвали суду у встановлений строк, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. У разі не усунення недоліків поданої заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Калініченко Л. В.