Провадження №2/447/132/23
Справа №447/2900/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

25.04.2023 Миколаївський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Бачуна О.І.

з участю секретаря судових засідань Данилів О.І.

представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , відповідачки ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві Львівської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_5 01.12.2022 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики. В обгрунтування позовних вимог вказала, що 23.04.2012 вона позичила, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 7000 доларів США для купівлі будинку. Одержання зазначеної суми підтверджується розпискою ОСОБА_2 , який зобов`язувався разом із ОСОБА_4 повернути борг з часом, але не пізніше кінця 2020р. Відповідачі ухиляються від виконання зобов`язання. Гроші в сумі 7000 доларів США, позичала для потреб сім`ї відповідача та з дозволу його колишньої дружини. Оскільки відповідачі отримані гроші відмовляються повернути, позивачка змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 19.12.2022 відкрито провадження та призначено справу у підготовче судове засідання.

01.03.2023 відповідачка ОСОБА_4 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому вказує, що відповідач ОСОБА_2 являється її колишнім чоловіком, рішенням суду шлюб між ними розірвано. Ствердила, що під час перебування в шлюбі із відповідачем вона ніколи не позичала грошей ні в кого з членів сім`ї ОСОБА_2 , а вказаний позов заявлений з метою зменшення спільного майна подружжя, оскільки в суді перебуває справа між ними про поділ спільного майна подружжя. Розписку вона не підписувала та не уповноважувала ОСОБА_2 від свого імені отримувати грошові кошти та не давала на це письмової згоди, тому просила у задоволенні позову відмовити.

07.09.2023 ОСОБА_5 подала до суду відповідь на відзив ОСОБА_4 , в якому вказала, що ОСОБА_2 позичав у неї гроші для потреб сім`ї з метою придбання будинку. Вказані гроші відповідачі зобов`язувалися повернути не пізніше 2020р., однак у 2020 вона звернулася до сина з метою повернення коштів, однак грошей син не повертав. На її вимогу, в квітні 2022року син- відповідач ОСОБА_2 , написав розписку, в якій зазначив, що кошти позивач для сім`ї, а не в особистих інтересах.

20.03.2023року відповідачка ОСОБА_4 подала до суду письмові заперечення.

27.03.2023 р. відповідач ОСОБА_2 , подав до суду відповідь на позовну заяву ОСОБА_5 .

03.04.2023 ОСОБА_4 подала до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що вона дійсно у 2012році перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 та 23.04.2012року ними був придбаний житловий будинок по АДРЕСА_1 . Своєї письмової згоди на укладання договору позики, оформлений розпискою, між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 в інтересах подружжя , вона не надавала, а тому його слід визнати недійсним.

04.04.2023 ОСОБА_4 подала до суду заперечення на відповідь ОСОБА_2 .

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 04.04.2023року прийнято зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним та об`єднано в одне провадження із позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, закрито підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті.

24.04.2023року ОСОБА_4 подала до суду відповідь на відзив

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 первісні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задоволити, проти зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 заперечив, вважає, що такі заявлені безпідставно. Додатково пояснив, що гроші позичала двом відповідачам для купівлі будинку. Син написав розписку про отримання коштів у 2022року. Вказав, що зустрічний позов подано із пропуском передбаченого законом строку та заявлений безпідставно.

В судовому засіданні ОСОБА_2 первісні позовні вимоги визнав. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 заперечив, вважає, що такі заявлені безпідставно, оскільки договір позики ним укладався з відома дружини та в інтересах сім`ї. Пояснив, що гроші позичав у матері з метою придбання будинку. Будинок придбали 23.04.2012року. Гроші отримав біля нотаріальної контори перед укладенням договору купівлі-продажу, в присутності батька. Вважає, що ОСОБА_4 теж має віддавати кошти, оскільки вона була присутня при їх передачі.

В судовому ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_3 первісні позовні вимоги ОСОБА_5 заперечили, а заявлений зустрічний позов підтримали в повному обсязі. ОСОБА_4 додатково пояснила, що про позику між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 не знала, згоди на її укладення не надавала, жодних грошей в ОСОБА_5 не позичала та не отримувала, а також відсутні докази, що отримані ОСОБА_2 кошти використанні на потреби сім`ї.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав, що ОСОБА_5 вирішила позичити ОСОБА_2 7000 доларів США для купівлі будинку. Син писав розписку. Коли ОСОБА_5 передавала гроші сину, його вдома не було, і він цього не бачив. Додатково пояснив, що він з 1975р. по 2019р. працював водієм автобуса, здійснював пасажирські перевезення, а тому заробляв багато грошей, якими розпоряджалася дружина.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, вважає, що цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики підлягає до часткового задоволення, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 слід відмовити.

Судом установлено, що 16.09.1999 між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено шлюб.

Відповідно до розписки від 23.04.2012 ОСОБА_2 разом із дружиною ОСОБА_4 при купівлі будинку та земельної ділянки у ОСОБА_7 позичили у ОСОБА_5 сім тисяч доларів США, з тим розрахунком, що вони з часом віддадуть всю суму , але не пізніше ніж до кінця 2020року. Вказана розписка підписана ОСОБА_2 .

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 13.09.2021 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 640 ЦК України визначено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (ч.1). Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч.2). Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення (ч.3).

Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору, так і умови договору, а також засвідчуючи факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми в борг та видається боржником кредитору після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Відповідний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 10.12.2018 у справі № 319/1669/16, від 08.07.2019 у справі № 524/4946/16, від 12.09.2019 у справі № 604/1038/16 та від 23.04.2020 у справі № 501/1773/16-ц.

В судовому засіданні ОСОБА_4 стверджує, що перебуваючи у шлюбі із ОСОБА_2 гроші в борг від ОСОБА_5 не отримувала, письмової або усної згоди на написання розписки про отримання грошових коштів від ОСОБА_5 вона не надавала. Кошти, які ОСОБА_2 стверджує, що отримав від ОСОБА_5 не були використанні в інтересах сім`ї. Доказів протилежного ОСОБА_5 та ОСОБА_2 не представлено, а судом не здобуто.

ОСОБА_4 категорично заперечує факт позики коштів від ОСОБА_5 і мотивує складання цієї розписки не інакше як уникнення ОСОБА_2 розподілу спільної власності подружжя.

Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_5 , як на підставу своїх позовних вимог посилалася на те, що борг за договором позики є спільним боргом колишнього подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , тому стягненню підлягає з обох відповідачів.

Згідно з частиною третьою статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (ч. 2 ст. 65 СК України).

За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Судом встановлено, що стягнути з дружини грошові кошти , отримані чоловіком за борговою розпискою можливо, однак саме чоловік, в даному випадку ОСОБА_2 повинен довести належними та допустимими доказами, що він уклав договір позики в інтересах сім`ї, а одержані в борг грошові кошти також витратив в інтересах сім`ї .

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 позичав у ОСОБА_5 гроші. Вказані гроші він обов`язувався повернути не пізніше 2020р., однак у 2020, у зв`язку із невиконанням зобов`язання, ОСОБА_5 звернулася до сина з метою повернення коштів, однак останній грошей не повернув, а на вимогу ОСОБА_5 в квітні 2022року написав розписку, яка датована «23 квітня 2012року» в якій зазначив, що кошти позичав із згоди дружини ОСОБА_4 та для потреб сім`ї. На підтвердження вказаного, жодного належного та допустимого доказу не подав. Враховуючи те, що ОСОБА_2 в судовому засіданні визнав позовні вимоги ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики, суд вважає, що з нього в користь ОСОБА_5 слід стягнути 143500грн. боргу за договором позики від 23.04.2012 в межах заявлених позовних вимог.

Відповідно до статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом.

Зустрічний позов ОСОБА_4 про визнання договору позики недійсним, задоволенню не підлягає, оскільки судом не здобуто, а ОСОБА_5 , ОСОБА_2 не представлено доказів, що розписка була написана із відома та згоди ОСОБА_4 , а грошові кошти позичалися для потреб та були використані в інтересах сім`ї. Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_4 не є стороною договору, її права та інтереси не порушені, а тому судовому захисту не підлягають.

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_5 та відсутності підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_4 .

Крім цього, суд вважає, що із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_5 слід стягнути судовий збір в сумі 1435 гривень.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Первісний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики - задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в користь ОСОБА_5 143500 ( сто сорок три тисячі п`ятсот) гривень боргу згідно розписки від 23.04.202року.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в користь ОСОБА_5 судовий збір в сумі 1435 ( одна тисяча чотириста тридцять п`ять) гривень.

В решті позову відмовити.

У задоволені зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 03.05.2023року

Суддя Бачун О. І.