печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Батрин О.В.

секретар судового засідання Лимар А.О.

справа № 757/33221/22-ц

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач 1: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»

відповідач 2: Національний банк України

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банку України», Національного банку України про повернення суми грошового вкладу, процентів, компенсацій та стягнення моральної шкоди,

представник відповідача 1 - Солдатенко А.М.,

представник відповідача 2 - Булгаков С.В.

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ «Державний ощадний банк України», Національного банку України, в якому просила зобов`язати відповідачів повернути їй грошовий вклад в повному обсязі з процентами у розмірі 5 310 970, 30 грн., компенсаціями та стягнути на її користь моральну шкоду на розсуд суду.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з 1989 року є вкладником Ощадбанку Україні, на базі якого було створено Ощадбанк України після проголошення самостійності Держави, передала свої грошові заощадження у користування на умовах збільшення їх під проценти та її гарантії про повне збереження і видачу їх на першу вимогу. Грошовий вклад позивача знаходиться у відповідача Ощадбанку України на рахунку № НОМЕР_1 у Філії № 52 м. Харкова, на позабалансовому рахунку у розмірі 1 018 карбованців станом на 05.01.1990 року підтверджений золотом і дорівнює 1005,1854 грамів чистого золота, що станом на 01.01.2022 року за даними НБУ становить 2 181 252,30 грн. Крім того, компенсаційний вклад/рахунок позивача знаходиться у відповідача АТ «Державний ощадний банк України» на позабалансовому рахунку № 9153/1-5339 у розмірі 1 324,05 карбованців станом на 21.04.1997 року підтверджений золотом і дорівнює 1307,3828 грамів чистого золота, що станом на 01.01.2022 року за даними НБУ становить 2 873 188,50 грн. Тому, позивач звернувся з даним позовом до суду та просила зобов`язати відповідачів повернути їй грошовий вклад в повному обсязі з процентами у розмірі 5 310 970, 30 грн., компенсаціями та стягнути на її користь моральну шкоду на розсуд суду.

Ухвалою суду від 22.11.2022 року позов залишено без руху та надано строк позивачу для усунення недоліків, а саме для зазначення ціни позову, оскільки позов підлягає грошовій оцінці; зазначення відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися; зазначення відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; зазначення про наявність доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; надання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (а.с. 34).

Після усунення недоліків ухвалою суду від 25.01.2023 року відкрито провадження у справі за правилами позовного (загального) провадження та попереднє судове засідання на 22.03.2023 року (а.с. 114).

17.02.2023 року від представника відповідача 1 - Солдатенко А.М. до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 133-137), відповідно до якого заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що за інформацією департаменту бек-офісу АТ «Ощадбанк» по рахунку № НОМЕР_2 була проведена одноразова індексація, обліковується у ТВБВ № 10020/052 філії - Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» на компенсаційному рахунку № 9760/5339 на ім`я позивача. Компенсаційний рахунок № НОМЕР_3 відповідає в наданій позивачем копії ощадній книжці рахунку № 9155/1-5339, в якій також зазначений залишок по компенсаційному рахунку 1 274,05 грн. По даному компенсаційному рахунку на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2004 № 306 «Про виплату у 2004 році громадянам України компенсації втрат від знецінення грошових заощаджень і страхових внесків, вкладених до 02 січня 1992 року в установи колишнього Ощадного банку СРСР, що діяли на території України, і установи колишнього Укрдержстраху» 06.04.2004 року було проведено виплату 50,00 грн., що також відображено в ощадній книжці. Зазначений у наданих заявником документах рахунок № НОМЕР_1 відсутній в наявних автоматизованих банківських системах АТ «Ощадбанк» в яких наразі здійснюється облік та ведення рахунків вкладників (клієнтів). Питання збереження, відновлення реальної вартості та компенсації знецінених грошових заощаджень громадян України, які зберігалися на рахунках Ощадного банку колишнього СРСР до 02 січня 1992 року регулюються Законом України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України». Установи Ощадного банку України на виконання вимог ст. 5 Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» провели одноразову індексацію вкладів громадян і на індексовані суми, що в даний час знаходяться на позабалансовому рахунку Ощадбанку, видали вкладникам компенсаційні ощадні книжки, на підставі яких виникає право на отримання компенсаційних сум в майбутньому за рахунок Державного бюджету. Суми коштів, зафіксовані в ощадних книжках (компенсаційних рахунках), вкладниками, у тому числі і позивачем, фактично на зберігання Ощадбанку України не вносились, а зазначені суми держава планує виплатити поступово, у якості компенсації втрат від знецінення заощаджень на виконання ст. 1 Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України». Відповідно до ст. 7 зазначеного Закону заощадження підлягають поверненню у межах коштів, передбачених для цього Державним бюджетом України на поточний рік. Порядок проведення компенсаційних виплат, у тому числі перерахування коштів з Державного бюджету України установам ВАТ «Державний ощадний банк України» визначаються Кабінетом Міністрів України. АТ «Ощадбанк» провадить виплату проіндексованих заощаджень в межах передбачених для цього Державним бюджетом України і перерахованих з нього грошових сум. Починаючи з 2013 року та по теперішній час жодної постанови про виплату таких заощаджень Кабінетом Міністрів України не приймалось, а відповідні кошти в Державному бюджеті України не передбачались, що виключає можливість проведення компенсаційних виплат, про що також було повідомлено позивача. Таким чином, компенсаційних рахунок на ім`я позивача не є вкладом, на ньому відсутні кошти, які можуть бути виплачені відповідачами, а іншого порядку компенсації виплат на повернення вкладів Ощадбанку СРСР, ніж спеціальний порядок, передбачений Законом України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України», діючим законодавством України не передбачено, що свідчить про безпідставність позовних вимог. Також зазначив, що визначаючи суму заборгованості, яка підлягає стягненню у розмірі 5 310 970, 30 грн. в своїх розрахунках позивач наводить вищенаведені нормативні акти, але застосовує власну методику розрахунку з використанням співвідношення вартості радянського карбованця, золото та гривні. Однак, обраний позивачем спосіб визначення еквіваленту заощаджень в радянських карбованцях не відповідає положенням Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України».

17.03.2023 року від представника відповідача 2 - Булгакова С.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 143-148), відповідно до якого заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що відповідно до статті 4 Закону України «Про Національний банк України» Банк є економічно самостійним органом, який здійснює витрати за рахунок власних доходів, а у визначених цим Законом випадках - також за рахунок коштів Державного бюджету України. Національний банк України не відповідає за зобов`язаннями органів державної влади, а органи державної влади - за зобов`язаннями банку, крім випадків, коли вони добровільно беруть на себе такі зобов`язання. Крім того, до функцій Банку не відноситься компенсація втрат від знецінення заощаджень громадян колишнього Ощадбанку СРСР та не є розпорядником коштів Державного бюджету України.

Ухвалою суду від 22.03.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.05.2023 року (а.с. 154).

Ухвалою суду від 9 травня 2023 року, занесеною до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні заяв позивача про залучення до участі у справі в якості третьої особи Державу України - Мінюсту як представника інтересів Президента - Кабміну (а.с. 41, 44)

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позові.

Представник відповідача 1 - Солдатенко А.М. заперечив щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на підстави, викладені у відзиві.

Представник відповідача 2 - Булгаков С.В. заперечив щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на підстави, викладені у відзиві.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 має грошові кошти на рахунках Ощадного банку України, а саме: на рахунку № НОМЕР_1 , на якому станом на 05.01.1990 року залишок складає 1 018 грн. та компенсаційний рахунок № 9155/1-5339, на якому станом на 21.04.1997 року складає 1 324,05 грн., 06.04.2004 року було проведено виплату 50,00 грн. та сума залишку склала 1 274,05 грн., що підтверджується копіями ощадних книжок (а.с. 8-9).

Листом АТ «Ощадбанк» від 26.12.2018 року № 11/5-17/1713/6199/2018-00/с позивача ОСОБА_1 повідомлено про розгляд її заяви від 30.11.2018 року та роз`яснено, що питання відновлення знецінених грошових заощаджень громадян України регулюються Законом України від 21 листопада 1996 року № 537/96-ВР «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України», відповідно до якого Кабінет Міністрів України щорічно встановлює порядок здійснення компенсаційних виплат по знецінених грошових заощадженнях у межах коштів, які передбачені в Державному бюджеті України на відповідний рік, але протягом 2013-2017 років і станом на поточний час Кабінетом Міністрів України не було прийнято постанови, яка регулює питання таких виплат та кошти Державного бюджету України до АТ «Ощадбанку» не надходили (а.с. 20).

Питання збереження, відновлення реальної вартості та компенсації знецінених грошових заощаджень громадян України, які зберігалися на рахунках Ощадного банку колишнього СРСР до 02.01.1992 регулюються Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» від 21.11.1996 № 537/96-ВР (зі змінами і доповненнями).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» встановлюються зобов`язання держави перед громадянами України, які внаслідок знецінення втратили грошові заощадження, поміщені в період до 2 січня 1992 року в установи Ощадного банку СРСР та державного страхування СРСР, що діяли на території України, а також у державні цінні папери, придбані в установах Ощадного банку СРСР, що діяли на території України, у тому числі облігації Державної цільової безпроцентної позики 1990 року, облігації Державної внутрішньої виграшної позики 1982 року, державні казначейські зобов`язання СРСР, сертифікати Ощадного банку СРСР.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» держава зобов`язується забезпечити збереження та відновлення реальної вартості заощаджень громадян і гарантує їх компенсацію у встановленому порядку.

Установи Ощадного банку України на виконання вимог ст. 5 Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» провели одноразову індексацію вкладів громадян і на індексовані суми, що в даний час знаходяться на позабалансовому рахунку Ощадбанку, видали вкладникам компенсаційні ощадні книжки, на підставі яких виникає право на отримання компенсаційних сум в майбутньому за рахунок Державного бюджету.

Суми коштів, зафіксовані в ощадних книжках (компенсаційних рахунках), вкладниками, у тому числі і позивачем, фактично на зберігання Ощадбанку України не вносились, а зазначені суми держава планує виплатити поступово, у якості компенсації втрат від знецінення заощаджень на виконання ст. 1 Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України».

У вказаному законі передбачено, що кошти для компенсації заощаджень визначаються в Державному бюджеті України окремою статтею.

Відповідно до ст. 7 зазначеного Закону заощадження підлягають поверненню у межах коштів, передбачених для цього Державним бюджетом України на поточний рік.

Порядок проведення компенсаційних виплат, у тому числі перерахування коштів з Державного бюджету України установам ВАТ «Державний ощадний банк України» визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» заощадження повертаються поетапно, залежно від суми вкладу в межах коштів, передбачених для цього Державним бюджетом України на поточний рік.

Кабінет Міністрів України відповідно до Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» № 537/96-ВР приймав постанови про виплату частинами заощаджень громадян, а саме: постанови від 08 червня 1998 року № 825, від 17 травня 2000 року № 817, від 26 березня 2001 року № 275, від 05 квітня 2002 року № 471, від 26 березня 2003 року №382, від 11 березня 2004 року № 306, від 30 травня 2005 року № 409, від 03 серпня 2006 року №1091, від 01 березня 2007 року № 366, від 09 січня 2008 року № 1, від 20 травня 2009 року № 481, від 23 квітня 2012 року № 346, якими встановлюється черговість і обсяги виплат громадянам проіндексованих грошових заощаджень.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Діючим законодавством прямо не передбачений обов`язок Кабінету Міністрів України виділяти кошти в межах Державного бюджету для покриття витрат, пов`язаних із компенсацією заощаджень громадян України відповідно до Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України».

Рішенням Конституційного Суду України від 10 жовтня 2001 року №13-рп/2001 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України окремих положень Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» установлено, що виплата громадянам України грошових заощаджень в обмежуваному розмірі та поетапно є правом держави, що не суперечить статтям 13, 41, 64 Конституції України.

Із роз`яснення Верховного Суду України від 15 березня 1999 року № 1-5/117 «Про деякі питання застосування Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» судами встановлено, що кошти для компенсації заощаджень громадян визначаються в Державному бюджеті України окремою статтею.

Порядок перерахування коштів з Державного бюджету України установам Ощадного банку України та колишнього Укрдержстраху визначається Кабінетом Міністрів України.

Заощадження повертаються поетапно, залежно від віку вкладника, суми вкладу, інших обставин у межах коштів, передбачених для цього Державним бюджетом України на поточний рік.

Ощадний банк України провадить виплату проіндексованих заощаджень в межах передбачених для цього Державним бюджетом України і перерахованих з нього грошових сум, встановленої поетапності та черговості їх повернення, визначеного співвідношення між групами вкладників.

Те, що грошові кошти, які підлягають виплаті згідно з Законом України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» визнаються боргом та повертаються поетапно, залежно від віку вкладника, суми вкладу, інших обставин у межах коштів, передбачених для цього Державним бюджетом України на поточний рік, які надаються особам Державою через органи державного казначейства на певних умовах та в певних розмірах підтверджується практикою Європейського суду з прав людини, а саме рішенням від 02 липня 2002 року у справі «Гайдук та інші проти України».

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 року № 346 «Про виплату в 2012 році громадянам України компенсації втрат від знецінення грошових заощаджень, вкладених до 02 січня 1992 року в установи Ощадного банку срср, що діяли на території України, та в облігації Державної цільової безпроцентної позики 1990 року, державні казначейські зобов`язання срср і сертифікати Ощадного банку срср, придбані на території Української рср» виплата компенсації в 2012 році передбачалась вкладникам, відомості про яких станом на 01 січня 2012 року внесені до інформаційно-аналітичної системи «Реєстр вкладників заощаджень громадян» та які не отримали протягом 2008 року компенсацію втрат від знецінення грошових заощаджень у межах залишку проіндексованого вкладу, але не більше ніж 1000, 00 грн. на одного вкладника.

Починаючи з 2013 року та станом на сьогоднішній день Кабінетом Міністрів України не було прийнято постанови що регулює компенсацію витрат від знецінення грошових заощаджень, коштів у державному бюджеті на їх виплату не передбачено.

Крім того, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» та Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» не передбачено статті видатків для проведення компенсаційних виплат.

Аналогічні висновки висловлені Верховним судом у постановах від 28 травня 2018 року у справі № 757/138/17-ц, від 08 серпня 2019 року у справі № 569/15550/18, від 12 грудня 2019 року у справі № 243/7992/16-ц.

Враховуючи наведене, оскільки ПАТ «Державний Ощадний банк України» провадить виплату проіндексованих заощаджень в межах передбачених для цього Державним бюджетом України і перерахованих з нього грошових сум, у 2021, 2022 та 2023 роках статтю видатків для проведення компенсаційних виплат не передбачено, суд приходить до висновків, що позовні вимоги позивача безпідставні.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають оскільки не встановлено неправомірних дій відповідачів, порушенням відповідачами прав позивача.

Враховуючи, що судом не встановлено факту порушення прав позивача з боку відповідачів, вимоги в частині відшкодування моральної шкоди також задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу не компенсуються.

Керуючись ст. 4, 6, 15 ЦК України, ст. 4, 12, 13, 19, 77-81, 141, 178, 263-265, 267, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банку України», Національного банку України про повернення суми грошового вкладу, процентів, компенсацій та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання до Київського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

позивач: ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_4

відповідач: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»: 01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12,

відповідач 2: Національний банк України: 01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9,

Суддя О.В. Батрин