Справа №461/1690/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2023 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Мироненко Л.Д.,

секретаря судових засідань Штогрині В.-Н.Л.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

АТ «Ідея Банк» звернулося д о суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № ГКД-854659.1 від 15.12.2020 року в розмірі 105273,01 грн. та судовий збір у розмірі 2684 грн.

В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 15.12.2020 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено генеральний кредитний договір № ГКД-854659.1, згідно якого сторони погодили, що банк зобов`язується відкрити позичальнику відновлювальну кредитну лінію, в межах котрої надавати йому кредити (транші) на споживчі потреби у розмірі та на умовах, визначених договором, а позичальник зобов`язується повернути фактично отримані кошти, сплатити проценти за користування ними та інші платежі, в порядку, розмірі та строки, передбачені договором та діючими тарифами банку. Максимальна сума заборгованості позичальника за наданими банком траншами становить 300000 грн., включаючи витрати на страхові платежі.

10.12.2021 року в рамках кредитного договору було видано транш за номером №G01.10701.009126316 в розмірі 69000 грн.

Позивач виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується меморіальними ордерами. Однак, відповідач не виконує свої зобов`язання, передбачені договором, внаслідок чого станом на 07.02.2023 року утворилась заборгованість в розмірі 105273,01 грн.

Відтак, у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 04.01.2023 року на адресу відповідача направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до ОСОБА_1 будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора.

Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просить позов задоволити.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 17.03.2023 року відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

25 квітня 2023 року від відповідача ОСОБА_1 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що 15.12.2020 року між ним та позивачем дійсно було укладено Генеральний кредитний договір № ГДК-854659.1 щодо відкриття відповідачу кредитної лінії в межах якої банк зобов`язався надавати йому кредити на споживчі потреби строком на 60 місяців, але цей договір не є конкретним договором, а є лише наміром на отримання кредитних коштів протягом 120 місяців. Під час укладання вищевказаного генерального кредитного договору, також в це же день між ним та позивачем було укладено Договір кредиту № Z75.00606.007274612, відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 25410 грн, які ним були достроково повернуті. Стверджує, що інших кредитних договорів з позивачем він не укладав, ніяких графіків погашення кредиту на його адресу не надходило. Звертає увагу суду, що позивач у позовній заяві стверджує, що відповідачу було надано кредит в розмірі 69000 грн в рамках Генерального кредитного договору від 15.12.2020 року, проте в наданих до суду доказах, зокрема у виписці по рахунку з 01.01.2020 року по 06.02.2023 року зазначено про видачу кредиту в розмірі 69000 грн., згідно кредитного договору № G01.10701/009126316 від 10.12.2021 року і так саме в довідці розрахунку заборгованості вказано про отримання коштів згідно зазначеного кредитного договору, проте матеріали справи не містять даного кредитного договору і позивачем не надано цього договору до суду. З урахуванням наведеного, відповідач вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог викладених у позовній заяві, а відтак вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

04 травня 2023 року представник позивача ОСОБА_2 подала відповідь на відзив, у якому зазначила, що позивачем належними та допустимими доказами доведено, а відповідачем не спростовано факт укладання письмового Генерального кредитного договору № ГКД-854659.1, в рамках якого йому було видано 10.12.2021 року транш за номером №П01.10701.009126316. Щодо доводів відповідача про Договір кредиту № Z75.00606.007274612 від 15.12.2020 зазначила, що такі не заслуговують на увагу, оскільки не стосуються предмету спору, і зобов`язання відповідача по даному договору є припиненими.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 3 ст. 1 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положень ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання, згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За приписами ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 15.12.2020 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено генеральний кредитний договір № ГКД-854659.1, згідно якого сторони погодили, що банк зобов`язується відкрити позичальнику відновлювальну кредитну лінію, в межах котрої надавати йому кредити (транші) на споживчі потреби у розмірі та на умовах, визначених договором, а позичальник зобов`язується повернути фактично отримані кошти, сплатити проценти за користування ними та інші платежі, в порядку, розмірі та строки, передбачені договором та діючими тарифами банку. Максимальна сума заборгованості позичальника за наданими банком траншами становить 300000 грн., включаючи витрати на страхові платежі.

10.12.2021 року в рамках кредитного договору було видано транш за номером №G01.10701.009126316 в розмірі 69000 грн.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що відповідно до наданих позивачем доказів, зокрема виписки по рахунку та довідки розрахунку заборгованості, кредитні кошти були видані згідно кредитного договору №G01.10701.009126316, оскільки даний номер відповідає номеру траншу за яким позивачем було видано кредитні кошти відповідачу.

Згідно п. 1.2. генерального договору строк дії кредитної лінії становить 120 місяців з моменту відкриття, строк дії окремого траншу становить 60 місяців.

Пунктом 1.3. договору передбачено, що транші за цим договором надаються в спосіб та відповідно до умов цього договору. У строк до 15-ти календарних днів з дня надання траншу банк передає особисто позичальнику або надсилає поштою рекомендованим листом, а позичальник надає згоду на отримання у такий спосіб, графіка щомісячних платежів за черговим траншем та не пізніше наступного банківського дня за днем надання траншу, здійснює грошовий переказ за траншем з позичкового рахунку на банківський поточний рахунок позичальника.

Пунктом 1.4. встановлено, що за користування кредитом (траншами) позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки (9,5%), збільшена на маржу банку (10%), що на момент підписання кредитного договору становить 19,5% річних.

Окрім того, пунктом 1.4.2 генерального договору передбачено, що позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни визначені згідно з актуальним графіком щомісячних платежів в розмірі 2,5% річних від початкової суми кожного траншу, що буде відображена в графіку платежів у конкретному цифровому виразі.

Власне волевиявлення на отримання траншу за кредитним договором відповідач висловив шляхом надсилання із власного абонентського номера телефону СМС-повідомлення на номер НОМЕР_1 , що узгоджується із п. 1.8. Кредитного договору, за яким позичальник заявляє про виконання Банком в повному обсязі вимог щодо інформування позичальника, встановлених Законом України «Про споживче кредитування», підтверджує своє волевиявлення щодо отримання кредиту та укладає кредитний договір в один із наступних способів, зокрема: шляхом скерування з абонентського номера телефону, вказаного в Розділі 3 даного Договору ), коду, отриманого за допомогою СМС-повідомлення згідно п.п. 4 п. 1.7., на номер 3553.

Позивачем надано належним чином засвідчену копію Реєстру CMC-повідомлень за грудень 2021 року, оформленого на виконання Договору надання послуг №01/15082016, укладеного 15.08.2016 між позивачем та ТОВ «МОБАЙЛ ДІВЕЛОПМЕНТ», згідно якого обслуговується вище вказаний короткий номер 3553, визначений додатком №2 до вказаного Договору.

Під № 193 у вищевказаному реєстрі CMC-повідомлень наявне СМС-повідомлення банку із проханням підтвердити власне волевиявлення на отримання траншу, а також інформацію щодо страхової компанії «ПрАТ СКФОРТЕ ЛАЙФ», адресоване на абонентський номер телефону відповідача: НОМЕР_2 , та отриману від відповідача відповідь із зазначеним у ній кодом, із раніше отриманого СМС-повідомлення банку.

Надіслання відповідачу графіку щомісячних платежів за траншем підтверджується документами оператора поштового зв`язку та копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, що також узгоджується із п. 2.5 кредитного договору.

Отже, позивачем належними та допустимими доказами доведено, а відповідачем не спростовано факт укладення письмового Генерального кредитного договору №ГКД-854659.1, в рамках якого 10.12.2021 йому було видано транш за номером №G01.10701.009126316.

Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується копією меморіального ордеру. Однак, відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, та інші платежі за кредитним договором.

Як вбачається із наявної у матеріалах справи виписки з особового рахунку по кредитному договору, останній платіж ОСОБА_1 був здійснений 19.01.2022 року.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 не повернув отриманий транш у встановлений термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, у зв`язку з чим сума заборгованості станом на 07.02.2023 року становить 105273,01грн. та складається із наступного: основний борг 60800,81 грн., прострочений борг 8199,19 грн., прострочені проценти 12367,35 грн., строкові проценти 1981,47 грн. Разом з тим, в розмір заборгованості, заявленої у позові, позивачем було включено плату за обслуговування кредиту в розмірі 3450,00 грн. та прострочену плату за обслуговування кредиту в розмірі 18474,19 грн.

Суд не бере до уваги доводи відповідача про договір кредиту №Z75.00606.007274612 від 15.12.2020, оскільки дані доводи не стосуються предмету спору. Також, згідно позиції позивача та відповідача, зобов`язання відповідача по такому договору є припиненими.

Оцінюючи доводи відповідача щодо договору страхування, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1.5. кредитного договору в день надання чергового траншу позичальник укладає договір страхування від нещасного випадку або змінює дійсний договір страхування з урахуванням суми отриманого траншу та забезпечує сплату страхового платежу за рахунок коштів траншу в розмірі 15 % від суми траншу. Підписанням цього договору позичальник надає свою згоду на укладення від імені та за рахунок позичальника як страхувальника та застрахованої особи договору добровільного страхування життя, пролонгацію та/або зміну умов такого договору у зв`язку з отриманням чергового траншу та доручає і дає розпорядження банку переказувати страховику в безготівковій формі кредитні кошти в частині суми страхових платежів, належних страховику, через транзитний рахунок банку. Позичальник погоджується з умовами страхування своїх, як застрахованої особи, майнових інтересів згідно договору страхування.

Також, як уже було зазначено вище, під № 193 у вище вказаному Реєстрі СМС-повідомлень наявне СМС-повідомлення банку із проханням підтвердити власне волевиявлення на отримання траншу, а також інформацію щодо страхової компанії «ПрАТ СКФОРТЕ ЛАЙФ», адресоване на абонентський номер телефону відповідача: НОМЕР_2 , та отриману від відповідача відповідь із зазначеним у ній кодом, із раніше отриманого СМС-повідомлення банку.

Таким чином, сторони в належній формі погодили сплату позичальником страхових платежів, дії позивача від імені відповідача, у тому числі щодо укладення договору добровільного страхування життя. Зокрема відповідно до умов п. 1.1 зазначеного договору страхування, страхувальник, який одночасно є застрахованою особою, підписуючи заяву на приєднання до договору страхування, викладену у генеральному кредитному договорі, укладеного між страхувальником та вигодонабувачем, та сплачуючи страховий платіж підтверджує, що ознайомлений з умовами програми страхування життя, умовами цього договору страхування, отримав та ознайомлений з правилами та засвідчує своє повне та безумовне розуміння їх змісту.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць.

Згідно п.1.4.2 генерального кредитного договору №ГКД-854659.1 від 15.12.2020 року позичальнику було встановлено плату за обслуговування кредитної заборгованості, яка включає в себе надання інформації по рахунках позичальника з використання телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів України, в контакт - центрі банку, шляхом направлення СМС - повідомлення щодо суми платежу за договором кредиту, опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із застосування різних каналів зв`язку тощо. Відтак, судом встановлено, що крім заборгованості за кредитом та відсотками, до вимог банку було включено також плату за обслуговування кредиту.

Фактично на вимогу споживача не частіше одного разу на місяць послуги з надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо, мають оплатний характер, що суперечить вимогам частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Враховуючи те, що позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд дійшов висновку про те, що заборгованість зі сплати платежів за обслуговування кредиту є необґрунтованою, відтак не підлягає стягненню з відповідача.

Наведена вище правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 708/195/19 (провадження № 61-1789св19) та у постанові Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позов АТ «Ідея Банк» є підставним в частині стягнення основного та простроченого боргу, строкових та прострочених відсотків, що становить 83348.82 грн. та водночас відмовляє у задоволенні тієї частини вимог, що стосується стягнення нарахованої та простроченої плати за обслуговування кредиту.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 2125.03 грн. (з розрахунку 83348.82/105273,01 х 2684 = 2125.03 грн.).

Керуючись ст.ст. 223, 247, 258, 259, 263-265, 351-355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за Генеральним кредитним договором № ГКД-854659.1 від 15.12.2020 року в розмірі 83348 (вісімдесят три тисячі триста сорок вісім) грн. 82 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» сплачений судовий збір в розмірі 2125 (дві тисячі сто двадцять п`ять) грн. 03 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство «Ідея Банк», місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11, .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суддя Мироненко Л.Д.