Справа № 686/4677/23
Провадження № 2/686/2545/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючого

судді - Продана Б. Г., за участю секретаря судового засідання - Боднар А.П.,

представника відповідача Думітращук В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні

в залі суду м. Хмельницького цивільну справу за позовом акціонерного товариства

«Універсал Банк» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

встановив:

Позивач, АТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що 08.10.2018 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, відповідно до якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка в розмірі до 80 000 грн. Відповідач належним чином зобов`язання по поверненню коштів не виконує. Позивач просить стягнути заборгованість по кредиту в сумі 53 223,78 грн. та судові витрати по справі.

23.02.2023 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче засідання.

13.04.2023 року справу призначено до слухання по суті.

03.08.2023 року відповідачем надано відзив на позов, проти заявлених вимог заперечує, вважає що заявлена позивачем сума до стягнення не грунтується на умовах кредитного договору і не відповідає наданому розрахунку. Більше того, відповідач за вказаний період поповнив свою картку на 623 203,54 грн. Таким чином має місце переплата банку на суму 58 925,92 грн., як безпідставно отриманих банком коштів, оскільки він не мав права нараховувати та самостійно списувати відсотки. Отже, різниця між неправомірно списаними відсотками 58 925,92 грн. та залишком заборгованості по тілу 53 223,78 грн., складає 5 702,14 грн., які є коштами, які банк набув без достатньої правової підстави. Також з поданого розрахунку вбачається, що банк включив в суму заборгованості і нарахування судових витрат, які були сплачені з кредитного рахунку відповідача, в той час як стягнення судових витрат проводиться за іншою процедурою. Просить відмовити в задоволенні позову.

11.08.2023 року представником відповідача надано відповідь на відзив, вважає заперечення відповідача на позов необгрунтованими, оскільки наявна заборгованість повністю підтверджується матеріалами справи, просить задоволити позовні вимоги.

09.08.2023 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, вважає її необгрунтованою, оскільки матеріали справи не містять відомостей, що підтверджують факт наявності заборгованості відповідача в заявленному розмірі. Більше того, позивачем порушено прядок подання доказів.

16.08.2023 року представником позивача надано пояснення по справі, які долучено до матеріалів справи, просить прийняти подані докази та задоволити позовні вимоги.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти позовних вимог, просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08.10.2018 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, відповідно до якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка в розмірі до 80 000 грн.

Положеннями Анкети-заяви визначено, що Анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг.

Позивач вказує, що підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови.

Відповідач належним чином зобов`язання по поверненню коштів не виконує. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором становить 53 223,78 грн., з яких: 53 223,78 грн. - загальний залишок заборгованості.

Так, відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.

Згідно ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п. 2.1.1.2.1 Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, які долучені позивачем до позовної заяви, вказані умови використання кредитних карт АТ «Універсал Банк», Пам`ятка клієнта/Довідка про умови кредитування, Тарифи на випуск і обслуговування кредитних карт (Тарифи), а також Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Універсал Банк», встановлюють правила випуску, обслуговування і використання кредитних карт Банку. Дані Умови регулюють відносини між банком і клієнтом по випуску і обслуговуванню карт. Банк випускає клієнту картку на основі заяви, належним чином заповненої і підписаної клієнтом.

Згідно п. 2.1.1.2. цього ж Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у Пам`ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору являється дата отримання картки, вказана у заяві.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За вимог ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 та 2 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Таким чином, відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, визначено, що Умови та Правила надання банківських послуг, Пам`ятка Клієнта, Тарифи, а також заява про приєднання до Умов та Правил становить укладений Договір про надання банківських послуг.

В той же час, позивачем, АТ «Універсал Банк», не надано суду доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником Умов та Правил надання банківських послуг, Пам`ятки клієнта і Тарифів, щоб в сукупності із Заявою, свідчило про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Верховний Суд України у справі N 6-16цс15 від 11 березня 2015 року висловив правову позицію з приводу того, що за частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Виходячи з правового аналізу вказаних норм Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника.

В позовній заяві зазначається, що банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті з розрахунку 360 календарних днів на рік.

Але, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування. До такого висновку дійшов і Верховний Суд України у постанові від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила частини першої статті 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.

Такий висновок узгоджується також із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17.

Більше того, позивач зазначає, що 53 223,78 грн. - загальний залишок заборгованості ОСОБА_1 перед банком, однак, не вказує при цьому розміру тіла кредиту та розмір процентів, хоча зазначає про їх нарахування.

Крім того, в ході розгляду справи, ОСОБА_1 подавав відзив на позов, в якому вказував, що не погоджується із нарахованою банком сумою заборгованості по кредиту, оскільки заявлена до стягнення банком сума не ґрунтується на умовах кредитного договору та не підтверджена належними доказами.

Іншого належного розрахунку, який би узгоджувався із матеріалами справи, умовами кредитного договору, позивач не надав, хоча в цій частині саме на ньому лежить процесуальний обов`язок доказування.

Надані позивачем виписка та розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлені співробітниками банку - є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Сама позовна заява не містить таких даних, а лише констатує наявність недоведеного розміру всієї суми непогашеного кредиту.

Документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно нормам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

Проте, позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці є правильними.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 81 ЦК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, матеріали справи також не містять відомостей, що підтверджують факт наявності заборгованості відповідача за кредитним договором у розмірі 53 223,78 грн.

Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором, є обов`язком позивача, який він не виконав, оскільки не довів належними та допустимими доказами її розмір.

Таким чином, АТ «Універсал Банк» не довело укладення зі ОСОБА_1 договору про надання банківських послуг на умовах, які зазначені у позові.

При цьому, як вбачається із виписки про рух коштів, ОСОБА_2 фактично отримані та використані кошти в повному обсязі повернув банку у добровільному порядку.

Що стосується посилань позивача на положення Закону України «Про електронну комерцію», то норми вказаного Закону не підлягають застосуванню при вирішенні цього спору, так як між сторонами укладався договір про надання банківських послуг в письмовій формі, а не в електронній формі та в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Також суд відхиляє і посилання позивача на ту обставину, що доказом досягнення між сторонами згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору є Паспорт споживчого кредиту.

Паспорт споживчого кредиту не є частиною кредитного договору, а виступає способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Така правова поція викладена в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовна заява не підлягає до задоволення, оскільки позивачем в судовому засіданні не було доведено належними та допустимими доказами, що ОСОБА_1 має перед банком заборгованість по тілу кредиту в розмірі 53 223,78 грн. За таких обставин в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263 - 265 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 549, 629, 610, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позовну заяву акціонерного товариства «Універсал Банк» (04114. м. Київ, вул.

Автозаводська 54/19, МФО 322001, ) до

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості в сумі 53223 грн. 78 коп. -

залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його

проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його

проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на

апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня

вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 28.08.2023 року.

Суддя: