м. Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:
головуючої судді Марциновської І.В.,
за участю секретаря судового засідання Макогін А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя,
ОСОБА_1 звернулась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.
Позовні вимоги обґрунтувала тим, що з 03.09.1995 між сторонами зареєстрований шлюб. Позивач вказала, що станом на даний час фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились, оскільки протягом останніх років відносини між сторонами погіршились, між ними зникло взаєморозуміння та взаємоповага. Сторони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження сім`ї суперечить її інтересам.
Також позивач зазначила, що під час перебування сторін у шлюбі відповідач придбав квартиру АДРЕСА_1 . Позивач вважає, що реєстрація вказаного нерухомого майна за відповідачем не свідчить про належність такого майна відповідачу на праві приватної власності, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у випадку, коли право власності на нього зареєстровано лише за одним з подружжя. При цьому сторони в добровільному порядку не домовилися про порядок поділу вказаного нерухомого майна.
За таких підстав позивач просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 03.09.1995 відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, про що складений актовий запис № 1211, та в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .
25.11.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 21.12.2022 та наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи.
21.12.2022 підготовче провадження у справі не здійснювалосьу зв`язку з оголошенням Тернопільською обласною адміністрацією на території Тернопільської області повітряної тривоги. Підготовче засідання призначено на 26.01.2023.
26.01.2023 підготовче провадження у справі не здійснювалосьу зв`язку з оголошенням Тернопільською обласною адміністрацією на території Тернопільської області повітряної тривоги. Підготовче засідання призначено на 24.02.2023.
24.02.2023 підготовче засідання відкладено на 13.03.2023 у зв`язку з неявкою відповідача.
03.03.2023 позивач ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Притула О.Б., подала до канцелярії Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області заяву про збільшення позовних вимог.
13.03.2023 у підготовчому засіданні суд встановив, що фактично заява про збільшення позовних вимог є заявою про зміну предмета позову, прийняв до розгляду таку заяву та постановив вважати позовними вимогами, заявленими у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя такі вимоги: 1. розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 03.09.1995 відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, про що складений актовий запис № 1211; 2. у порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 ; 3. у порядку поділу спільного майна подружжя стягнути з ОСОБА_2 1/2 частку грошових коштів з нарахованими відсотками, які зберігаються на рахунку банківського вкладу (депозиту), відкритому на ім`я ОСОБА_2 в ПАТ АТ «Укргазбанк». Сторонам наданий строк для подання заяв по суті справи з урахуванням зміни предмета позову.
Також 13.03.2023 витребувано додаткові докази, оголошено перерву у підготовчому засіданні до 03.04.2023.
03.04.2023 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 26.04.2023.
У судове засідання 26.04.2023 позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Притула О.Б., належним чином повідомлені про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явились. Представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити повністю, з урахуванням заяви про зміну предмета позову. Заявила клопотання про надання строку для подання доказів на підтвердження розміру судових витрат, які понесла позивач у зв`язку з розглядом цієї справи. Заперечень проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не висловила.
У судове засідання 26.04.2023 відповідач ОСОБА_2 , належним чином повідомлений про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явився. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Заяв чи клопотань на день розгляду справи від відповідача до суду не надходило.
Ураховуючи наявність усіх умов, визначених ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу 26.04.2023 за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд установив, що 03.09.1995 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , одружилися, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України складений актовий запис № 1211. Після державної реєстрації одруження дружині присвоєно прізвище ОСОБА_4 . Указане підтверджується повторним свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , виданим 13.08.2004 відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України (а.с. 4).
Від даного шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Разом з тим правом подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу подружжя не скористалось.
Стаття 24 СК України визначає засади добровільності шлюбу. Так, відповідно до ч. 1 даної норми закону шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналогічний принцип добровільності шлюбу закріплений і в ст. 51 Конституції України. При цьому згідно з ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, зокрема і шляхом пред`явлення позову про розірвання шлюбу.
Стаття 112 СК України визначає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Так, як на підставу позовних вимог про розірвання шлюбу, позивач послалась на те, що станом на даний час фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились, оскільки протягом останніх років відносини між сторонами погіршились, між ними зникло взаєморозуміння та взаємоповага. Сторони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства.
Відповідач докази на спростування указаних обставин суду не надав.
Відтак, ураховуючи фактичні взаємини сторін як подружжя, причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя сторін, суд має усі підстави вважати, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам сторін.
Крім цього, суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними із здійсненням права спільної сумісної власності подружжя, та регулюються нормами Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України.
Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у ст. 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.
За загальним правилом власник самостійно розпоряджається своїм майном.
Розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
Згідно з ч. 1, 2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ч. 1 ст. 63 СК України).
Згідно з ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.
Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована і один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Розірвання шлюбу не тягне за собою зміну правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю. Тобто лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності.
Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17.
Суд установив, що 26.02.1997 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (продавці) та ОСОБА_2 (покупець) уклали договір купівлі-продажу квартири, який посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського і районного нотаріального округу Мартюк Л.О. та зареєстрований в реєстрі за № 3769 (а.с. 5). Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_5 та ОСОБА_6 продали ОСОБА_2 двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 52,4 кв. м, житловою площею 30,3 кв. м.
Згідно з довідкою ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» № 649/07-2 від 07.11.2022 (а.с. 8) станом на 29.12.2012 ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 8).
Указані обставини в сукупності дають суду підстави вважати, що спірне нерухоме майно придбане та зареєстроване за ОСОБА_2 під час перебування останнього у шлюбі з ОСОБА_1 .
Крім цього, суд встановив, що у період з 03.09.1995 до 22.11.2022 між ПАТ АТ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , укладена Заява-Договір № 092/12/20/0071 (Депозитний договір) від 24.12.2020. Термін дії вказаного договору до 28.04.2023 з можливістю автопролонгації. Номер вказаного депозитного рахунку IBAN: НОМЕР_2 . Указане підтверджується відповіддю ПАТ АТ «Укргазбанк» № 5-71/19/221/2023 від 27.03.2023 (а.с. 60).
Такі обставини дають суду підстави вважати, що кошти, внесені ОСОБА_2 на депозитний рахунок, належать сторонам як подружжю на праві спільної сумісної власності, оскільки внесення їх на депозитний рахунок відбулось під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Згідно з ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Відтак суд вважає доведеним позивачем та не спростованим відповідачем той факт, що квартира, загальною площею 52,4 кв. м, житловою площею 30,3 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , була зареєстрована на ім`я ОСОБА_2 під час перебування сторін у шлюбі, а тому належить сторонам на праві спільної сумісної власності і підлягає поділу між ними у рівних частках.
За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Також відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що представник позивача адвокат Притула О.Б. подала письмове клопотання про подання доказів на підтвердження розміру судових витрат, які понесла позивач у зв`язку з розглядом цієї справи, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, суд вважає за необхідне згідно зі ст. 246 ЦПК України призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат.
Керуючись ст. 24 ч. 1, 56 ч. 3, 57, 60, 61, 63, 65, 70, 71, 110 ч. 1, 112 СК України, ст. 316-319, 355, 369 ЦК України, ст. 4, 76-82, 89, 133 ч. 1, 141 ч. 1, 247 ч. 2, 259, 263-265, 280, 282-284, 288, 289, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя задовольнити повністю.
Розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 03.09.1995 відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, про що складений актовий запис № 1211.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на 1/2 частку квартири загальною площею 52,4 кв. м, житловою площею 30,3 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 6068 (шість тисяч шістдесят вісім) гривень.
Надати ОСОБА_1 строк п`ять днів з дня ухвалення рішення суду для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .
СуддяІ. В. Марциновська