Справа № 569/8821/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року місто Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі

головуючого судді - Галінської В.В.

секретар судового засідання - Калетинець Т.В.

справа № 569/8821/23

учасники справи: позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини. В подальшому, змінивши свої позовні вимоги, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 29.06.2022 року та мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Вказує, що угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, стан здоров`ята матеріальне становище відповідача дозволяє утримувати дитину, інших утриманців він не має.

Відповідачем 09.06.2023 року подано відзив на позовну заяву, у якому він зазначає, що їх із позивачем донька ОСОБА_3 після розірвання шлюбу з позивачем періодично, а саме з понеділка по п`ятницю після навчання у школі проживала з ним, оскільки школа, у якій навчається ОСОБА_4 , знаходиться поряд з його місцем проживання. На вихідні він завозив дитину до матері. Дитина в його помешканні має свою кімнату з усім необхідним для проживання та робочим місцем для навчання. Зазначив, що до моменту подання позову матеріальні витрати на утримання доньки він здійснював самостійно, а також відшкодовував позивачу витрати на купівлю одягу, підручників, шкільного приладдя, їжі, навчання в художній студії, розваги, тощо. Просив врхувати, що проживає з батьком ОСОБА_5 , який є інвалідом ІІ групи, що вимагає певних витрат на його лікування та утримання, матір ОСОБА_6 також пенсійного віку та потребує його допомоги. Позовні вимоги визнає частково, не заперечує проти стягнення з нього 1/5 частки всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Просить не стягувати з нього судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

26 червня 2023 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, у якому вона не заперечила, що дитина інколи залишалась у бабусі та дідуся на ночівлю, за бажанням батька, а також те, що відповідач частково відшкодовував їй витрати на купівлю одягу, їжі в навчальному закладі, деякі витрати на школу. На даний час проживає з дитиною сама, усі витрати, що стосуються проживання, харчування, довозу дитини до шкоди, купівля одягу та комунальні послуги оплачує самостійно. Вказала, що відповідач проживає окремо від батьків, батько відповідача ОСОБА_5 будучи інвалідом ІІ групи, має звання професора та достойну пенсію, щоб повністю забезпечити своє лікування та утримання.

Ухвалою суду від 16 травня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 12 червня 2023 року з повідомленням (викликом) сторін, визначено сторонам строк для подання відзиву на позов, відповіді та заперечень.

В судове засідання позивач не з`явилась, подавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частки всіх видів доходів відповідача.

Відповідач ОСОБА_7 в судовому засідані позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання ОСОБА_3 в розмірі 1/5 частки його доходів.

Заслухавши пояснення відповідача, допитавши свідка, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з"ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , що видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського Рівненського міського управління юстиції, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Як стверджує позивач дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні.

Разом із тим, допитаний в судовому засіданні в якості свідка батько відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 суду пояснив, що донька сторін ОСОБА_4 у будні дні, коли ходить до школи проживає з ними і батьком, в п`ятницю відповідач завозить дитину до матері. Дитина має свою кімнату. Відповідач оплачує гурток, харчування дитини. Коли дитина проживає з батьком матір нічого не дає, всі витрати забезпечує батько ОСОБА_4 .

Між батьками не досягнуто домовленості щодо порядку, способу, форми та розміру участі в утриманні дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов"язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що була ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов"язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов"язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За змістом ст. 18 Конвенції суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Європейський суд з прав людини у рішенні "М.С. проти України" повторює, що існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї того, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси (див. справу "Нойлінґур і Шурук", № 41615/07, § 135, 06.07.2010 року, і "X проти Латвії", заява №. 27853/09, § 96, ЄСПЛ 2013 р.). Найкращі інтереси дитини, залежно від їхнього характеру і серйозності, можуть переважати інтереси батьків (див. справу "Сахін проти Німеччини", заява № 30943/96, §66, ЄСПЛ 2003 р.VIII).

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов"язків щодо дитини.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров"я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Як встановлено судом із довідки, що видана Рівненським державним гуманітарним університетом Міністерства освіти і науки України 21 квітня 2023 року №55-06-56 ОСОБА_2 працює професором кафедри культурології та отримує дохід, розмір якого становить за період з квітня 2022 року по березень 2023 року 205304,66 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред"явлення позову.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, оскільки дитина періодично проживає з батьком, який в цей час забезпечує її щоденні потреби, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та необхідність стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/5 частки всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 травня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Посилання відповідача на той факт, що його батько, з яким він проживає, є інвалідом ІІ групи, що потребує коштів на його лікування та утримання, не заслуговують на увагу суду, оскільки ОСОБА_2 не доведено належними доказами того факту, що його батько потребує такого утримання і воно ним надається.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Беручи до уваги, що позивач при подачі до суду позовної заяви була звільнена від сплати судового збору, та враховуючи положення ст.141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1073 грн 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 280-284 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/5 частки всіх видів доходів ОСОБА_2 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 травня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1073 грн. 80 коп..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони по справі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2

ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення суду складено 06 вересня 2023 року.

Суддя -