Справа № 496/5000/22
Провадження № 2-сз/496/13/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Портна О.П., розглянувши заяву представника ТОВ «Консалт Солюшенс» Жилка Едуарда Олеговича, про повернення сплаченого судового збору по цивільній справі за цивільним позовом ТОВ «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача 20 жовтня 2022 року звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення грошових коштів.

Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Пасечник М.Л. від 24 жовтня 2022 року позовну заяву було повернуто позивачу на підставі п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

01 серпня 2023 року представник позивача звернувся до суду із заявою про повернення судового збору в сумі 2481,00 гривні, сплаченого згідно платіжного доручення № 315 від 18 жовтня 2022 року.

Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Портної О.П. від 18 серпня 2023 року заяву про повернення судового збору було повернуто без розгляду на підставі п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

21 серпня 2023 року представник позивача повторно звернувся до суду із заявою про повернення судового збору в сумі 2481,00 гривні, сплаченого згідно платіжного доручення № 315 від 18 жовтня 2022 року.

Суд вважає, що заява про повернення сплаченої суми судового збору підлягає поверненню без розгляду на підставі наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Статтею 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесу особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Частиною 1 ст. 44 ЦПК України закріплено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з ч.ч. 1 та 3 ст. 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акту органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до п. 3 ст. 58 ЦПК України, юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Згідно з ч.ч. 1 та 3 ст. 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акту органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно до ч. 3 ст. 62 ЦПК України, довіреність від імені юридичної особи видається за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

У рішенні Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року №3-рп/99 зроблено висновок, що за правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки.

Взаємовідносини між довірителем та представником мають договірний характер.

Згідно з ч. 1 ст. 92 ЦК України - юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Статтею 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» визначено, що виконавчий орган товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства. Виконавчий орган товариства є одноосібним. Назвою одноосібного виконавчого органу є «директор», якщо статутом не передбачена інша назва. Статутом може бути встановлено, що виконавчий орган товариства є колегіальним, та визначено його кількісний склад. Назвою колегіального виконавчого органу є «дирекція», а його голови - «генеральний директор», якщо статутом не передбачені інші назви. Одноосібний виконавчий орган товариства або голова колегіального виконавчого органу товариства може діяти від імені товариства без довіреності. Статут товариства може передбачати можливість кожного або окремих членів колегіального виконавчого органу діяти від імені товариства без довіреності або можливість усіх чи окремих членів виконавчого органу вчиняти дії від імені товариства без довіреності виключно разом.

Директор, у разі вчинення правочину юридичною особою, виступає в такому разі не як фізична особа, а як орган юридичної особи, тобто є її частиною. На це звернув увагу Касаційний цивільний суд у постанові від 27.04.2022 року № 761/1062/21. У постанові ВС від 16.02.2022 року у справі № 554/7761/20 зроблено висновок, що: «дієздатністю юридичної особи, як і особи фізичної, є її здатність набувати для себе цивільні права та здійснювати їх, а також набувати та виконувати цивільні обов`язки. Одна якщо для фізичної особи це є природними діями, які вона виконує власне сама, то юридична особа в силу того, що вона є штучним утворенням, невидимим, невідчутним на дотик і таким, що існує лише у вимірі правової дійсності, набуває прав та обов`язків через, зокрема, свої органи управління.

Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Починаючи з 29 грудня 2019 року, самопредставництво юридичної особи допускає можливість вчинення у суді процесуальних дій від її імені не тільки керівником або членом виконавчого органу, але й будь-якою іншою особою, уповноваженою на такі дії за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом). Тому можливість участі у справі за правилами само представництва юридичної особи того, хто не є її керівником або членом її виконавчого органу, слід підтверджувати або приписом відповідного закону, або приписом статуту чи положення цієї особи, або умовами трудового договору (контракту), зокрема посадовою інструкцією (у разі, якщо такого договору у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника). Якщо інше не передбачено саме цими документами, уповноважений діяти у суді за правилами самопредставництва юридичної особи, має всі права відповідного учасника справи. Зазначене не виключає можливості додаткового подання до суду довіреності юридичної особи, проте самостійно вона не підтверджує повноваження діяти за правилами самопредставництва.

Тобто, процесуальний закон визначає, що представники сторін, третіх осіб, а також осіб, які за законом мають право звертатися до суду в інтересах інших, можуть діяти у судовому процесі або за правилами самопредставництва, або як власне представники. Останніми можуть бути: адвокати, законні представники, а у випадках, визначених у процесуальних законах, зокрема у малозначних справах, справах незначної складності, - інші особи (ст. 60 ЦПК України). Повноваження саме цих представників підтверджують документи, визначені у ч. ч. 1, 4 ст. 62 ЦПК України.

Отже, з 29 грудня 2019 року самопредставництво юридичної особи, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування (в адміністративному судочинстві - також суб`єкта владних повноважень, який не є юридичною особою) у цивільному судочинстві можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). У разі, якщо такого договору (контракту) у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника (наприклад, є посилання на посадову інструкцію), то поряд із підтвердженням наявності трудових відносин, такий працівник подає відповідний документ юридичної особи (зокрема, посадову інструкцію), у якому визначений його обов`язок представляти інтереси цієї особи в суді (діяти за правилами її самопредставництва), а за наявності - також обмеження відповідних повноважень. Наявність або відсутність у ЄДР даних про такого працівника, який поряд із керівником має право вчиняти дії від імені юридичної особи, не впливає на обов`язок останньої підтвердити повноваження цього працівника діяти у судовому процесі на підставі закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), зокрема обсяг цих повноважень.

З матеріалів справи вбачається, що представник ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» звернувся до суду у жовтні 2022 року, тобто після набрання чинності Законом № 390-IX. Особа, яка підписала заяву ОСОБА_4 , але в матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують повноваження Едуард Жилко, як представника ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС», а саме належним чином завірена копія статуту або положення, або трудового договору (контракту), або посилання на посадову інструкцію, або довіреності з зазначенням обсягу повноважень представника під час вирішення питання про повернення суми сплаченого судового збору.

Суд вважає за необхідне додати, що згідно з висновком викладеним у постанові ВП ВС, особи, які представляють юридичну особу за довіреністю та виконують процесуальні дії на підставі наданих їм довіреністю повноважень, діють від імені цієї особи як довірителя, а не в порядку самопредставництва (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018 р. у справі № 910/23346/16). Крім того, особа, яка здійснює представництво за довіреністю, повинна мати статус адвоката й отримати свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та діяти в порядку представництва, а не самопредставництва юридичної особи (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.10.2018 р. у справі № 908/1101/17).

Отже, процесуальний документ може бути поданий та/або підписаний як безпосередньо особою, яка подає заяву, так і її представником. У разі, якщо довіреність підпису керівник юридичної особи (директор) повноваження останнього підтверджуються статутом, протоколом загальних зборів засновників (учасників), наказом про призначення на посаду та випискою з Єдиного державного реєстру фізичних та юридичних осіб підприємців. Такий перелік документів підтверджує 2 факти: особа дійсно є керівником юридичної особи, і в неї відсутні обмеження повноважень щодо представництва у суді.

Частиною 2 ст. 183 ЦПК України передбачено, що письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником, а відповідно до ч. 4 цієї статті суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог ч. 1 або 2 цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що до заяви про повернення судового збору долучена, копія нотаріально посвідченої довіреності від імені ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС», яку підписано директором Рожка Станіславом Вадимовичем та посвідчено Медведенко Г.В., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 13 грудня 2021 року, зареєстрована в реєстрі за № 3567.

Відповідно до п. 4 Глави 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, нотаріус при посвідченні правочинів, вчиненні інших нотаріальних дій за участю уповноваженого представника встановлює його особу відповідно до вимог статті 43 Закону, а також перевіряє його дієздатність та обсяг наданих йому повноважень.

Таким чином на момент посвідчення довіреності нотаріусом було перевірено обсяг повноважень представника юридичної особи, але з моменту посвідчення довіреності до моменту звернення до суду з заявою про повернення судового збору минув значний проміжок часу, що позбавляє суд можливості перевірити актуальність повноважень представника юридичної особи оскільки не надано виписки з Єдиного державного реєстру фізичних та юридичних осіб підприємців з даними, які є актуальними на момент подачі заяви про повернення судового збору.

Частиною 2 ст. 183 ЦПК України передбачено, що письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником, а відповідно до ч. 4 цієї статті суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог ч. 1 або 2 цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Оскільки підтвердження повноважень представника позивача, згідно яких ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» уповноважило Рожка Станіслава Вадимовича представляти його інтереси, суду не надано, тому заява підлягає поверненню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 185 ст. ст. 7, 9 Закону України «Про судовий збір», суддя.

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідністю «Консалт Солюшенс» Едуарда Жилко про повернення суми сплаченого судового збору у цивільній справі за позовом ТОВ «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення грошових коштів - повернути без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Суддя О.П. Портна