Дата документу 26.04.2023
Справа № 334/2022/20
Провадження № 6/334/54/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Баруліної Т.Є.,

за участю секретаря Півень М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про тимчасове обмеження у виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) звернувся до суду з поданням про обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон до виконання нею своїх обов`язків.

Подання обґрунтоване тим, що на виконанні Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходиться зведене виконавче провадження 71506085 до складу якого входять два виконавчі провадження, з виконання виконавчих листів №334/2022/20 від 19.10.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 56541,68 грн. та №334/468/20 від 27 травня 2022 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 30683, 6 грн.

За вказаними виконавчими документами боржником є ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію про доходи та майно не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини ч.5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Виконавцем 07.04.2023 року на адресу боржника надсилались виклики (копії додаються) щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклики не з`явився, про причини неявки не повідомив виконавця. Крім того, цього ж дня, державним виконавцем здійснено вихід за місцем проживання боржника, перевірити майновий стан боржника не вдалося, двері ніхто не відчинив.

Вжитими виконавцем заходами встановлено, що боржнику належать на праві власності квартира, за адресою АДРЕСА_1 , однак ОСОБА_1 рішення не виконує. ОСОБА_1 одержувала доходи у період з 1 по 3 квартал 2022 року в ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОМПАНІЯ «УКРБАКАЛІЯ», однак кошти по рішенню суду не сплачує.

Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів.

Отже, боржником рішення виконано не було, що призвело до вжиття відносно нього вищевказаних заходів примусового виконання.

В судове засідання державний виконавець Білокопитов Роман Володимирович не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення телефонограми, надіслав заяву в якій просив подання задовольнити та розгляди без його участі.

Розглянувши подання, дослідивши надані матеріали, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконанні Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходяться два виконавчі провадження, з виконання виконавчих листів №334/2022/20 від 19.10.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 56541,68 грн. та №334/468/20 від 27 травня 2022 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 30683, 6 грн., що підтверджується копією Постанов про відкриття виконавчих проваджень ВП №71414399 та ВП №71414271.

Неповні копії Виконавчих листів Ленінського районного суду м. Запоріжжя у справі №334/468/20 та у справі №334/2022/20, суд позбавлений можливості дослідити, оскільки до матеріалів подання долучені лише копії перших аркушів документів, з яких навіть не можливо встановити особу стягувача заборгованості. Також державним виконавцем не надано до суду й постанову, яка б підтверджувала факт об`єднання вказаним проваджень.

До матеріалів подання державний виконавець Білокопитов Р.В. додає копію акту державного виконавця від 07.04.2023 року, відповідно до якого ним було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 , де йому ніхто не відчинив двері та перевірити майновий стан не вдалося.

Суд критично оцінює наданий доказ, оскільки до матеріалів клопотання взагалі не долучено будь які докази, якими як посилається заявник встановлено, що квартира за вказаною адресою належить позивачці.

Згідно з ч.1 ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Державним виконавцем до заяви не доданого жодних доказів, які б підтверджували майновий стан клієнти, наявності у її власності майна. Не зазначено, чи взагалі вживались виконавцем будь-які дії для встановлення майнового стану. Виконавець зазначає, що боржник ОСОБА_1 одержувала доходи у період з 1 по 3 квартал 2022 року в ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОМПАНІЯ «УКРБАКАЛІЯ», однак жодних доказів на підтвердження цього не надає.

Поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

У зв`язку з цим саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Однак, єдине, що можливо встановити з наданих матеріалів, це факт відкриття виконавчих проваджень ВП №71414399 та ВП №71414271.

Відповідно до ч.3 ст.441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

З матеріалів, долучених до подання, не вбачається підстав для обмеження у праві виїзду за межі України, оскільки подання обґрунтовується лише перебуванням ОСОБА_1 у статусі боржника.

В матеріалах справи відсутні докази, того, що боржнику ОСОБА_1 відомо про наявність виконавчого провадження та стягнення з нього коштів на підставі судових рішень, оскільки відсутні повідомлення про вручення боржнику постанов про відкриття виконавчих проваджень.

Крім того, суд звертає увагу, що до вказаного подання не долучено і доказів, які б підтверджували обставини, викладені у поданні. Не зазначено, чим підтверджується, що на адресу боржника направлялись виклики щодо явки для дачі пояснень та чим підтверджується факт одержання доходів ОСОБА_1 .

Державним виконавцем не надано жодних доказів суду того, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх зобов`язань, що виконати свої зобов`язання у неї були всі реальні можливості, і цьому не заважали будь-які незалежні від неї об`єктивні обставини.

Також у матеріалах провадження не міститься будь-яких доказів на підтвердження того, що державним виконавцем вживались дії для виконання рішення суду для розшуку боржника. Все це свідчить про неповноту вчинення виконавчих дій та відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань.

Враховуючи наведене, з урахуванням відсутності доказів умисного ухилення боржника від виконання судового рішення, доведення яких є обов`язковою умовою для встановлення щодо боржника тимчасового обмеження права виїзду за межі України, суд вважає, що у задоволенні подання слід відмовити за відсутністю для цього законних підстав.

Керуючись ст.33 Конституції України, ст. 81, 441 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про тимчасове обмеження у виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Баруліна Т. Є.