Справа № 357/595/23
Провадження № 2/357/839/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Б. І. ,

при секретарі Нізовій А. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 м. Біла Церква за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3% річних на підставі ст.625 Цивільного кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Державна іпотечна установа звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із вищевказаним позовом, мотивуючи тим, що 27 березня 2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № «40»_09-03/07-МФ-И від 27.03.2007 року із Додатковою угодою № 1 від 24.12.2007р., Додатковою угодою №2 від 21.03.2007р., Додатковою угодою №3 від 21.03.2008р., у відповідності до яких ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» надало ОСОБА_1 , в тимчасове користування кредитні кошти в сумі 64 000,00 доларів США, з процентною ставкою 14 % річних. Кредитні кошти за цим договором, були призначені для придбання квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 96,6 кв.м., житловою площею - 51,7 кв.м. За кредитним договором ОСОБА_1 зобов`язувалась повністю повернути кошти до 25 березня 2022 року. ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі 64 000,00 доларів США, які були сплачені нею за придбану, на підставі договору купівлі-продажу від 27 березня 2007 року, квартиру. Одночасно, з укладенням договору купівлі-продажу зазначеної нерухомості, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, за яким ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» прийняв в іпотеку вказану квартиру. Додатково для забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором, між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №«40»_09-03/07-МФ-И-П від 27 березня 2007 року, за яким ОСОБА_3 зобов`язується відповідати перед ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» в повному обсязі за виконання ОСОБА_1 усіх її зобов`язань за вказаним кредитним договором. 11 лютого 2015 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та Державною іпотечною установою було укладено договір про відступлення права вимоги №17/4-В, за яким первісний кредитор - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступає, а новий кредитор - Державна іпотечна установа набуває всі права вимоги за кредитним договором № «40»_09-03/07-МФ-И від 27.03.2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», за іпотечним договором від 27 березня 2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», за договором поруки №«40»_09-03/07-МФ-И-П від 27 березня 2007року, укладеним між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит». 17вересня 2015 року було прийнято рішення Національним банком України про віднесення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних, тому згідно з п.2.1 договору відступлення права вимоги, вказана вище обставина призвела до набрання 17 вересня 2015 року чинності договору відступлення права вимоги №17/4-В. Станом на час набрання чинності вказаного договору відступлення права вимоги, залишок основних зобов`язань боржника ОСОБА_1 складав 595 263,54 грн. (27 277,39 доларів США). Державна іпотечна установа обчислювала заборгованість за кредитним договором в національній валюті України - гривні, починаючи з дати набрання чинності договором відступлення, тобто з 17.09.2015 року, та стверджує, що від ПAT «Банк Фінанси та Кредит» грошових коштів на її рахунки в погашення заборгованості за кредитним договором № «40»_09-03/07-МФ-И від 27.03.2007 року не надходило. Також, позивач обрахував прострочені відсотки за користування кредитом за період з 17.09.2015р. по 22.01.2021 року на суму 452 565,64 грн.

Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (Ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Державної іпотечної установи 3% річних за порушення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором № «40»_09-03/07-МФ-И від 27.03.2007 року в сумі 53 573,72 грн та судові витрати.

Ухвалою суду від 01 березня 2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судове засідання свого представника не направив, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, направив заяву про розгляд справи за відсутності його представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, надавши письмові пояснення та заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти позовних вимог заперечувала у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 , про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у судове засідання не з`явився, причини не явки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 27 березня 2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № «40»_09-03/07-МФ-И від 27.03.2007 року із Додатковою угодою № 1 від 24.12.2007р., Додатковою угодою №2 від 21.03.2007р., Додатковою угодою №3 від 21.03.2008р., у відповідності до яких ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» надало ОСОБА_1 в тимчасове користування кредит в сумі 64000,00 доларів США, з процентною ставкою 14 % річних, для придбання квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 96,6 кв.м., житловою площею - 51,7 кв.м. За кредитним договором ОСОБА_1 зобов`язувалась повністю повернути кошти до 25 березня 2022 року. ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі 64 000,00 доларів США, які були сплачені нею за придбану, на підставі договору купівлі-продажу від 27 березня 2007 року, квартиру.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2021 року у справі №357/3901/21 в задоволенні позову Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за вказаними вище кредитними договорами було відмовлено на підставі пропуску строків позовної давності, про яку було заявлено відповідачем у справі. Постановою Київського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року, апеляційну скаргу Державної іпотечної установи задоволено частково, в задоволенні позову відмовлено, в рішенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2021 року змінено мотивувальну частину.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Також судами у справі №357/3901/21 було встановлено, що АТ «Банк Фінанси та кредит» 21 квітня 2015 року направляло відповідачам дві вимоги в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку» та в порядку ст.109 ЖК України про повернення кредитних коштів у розмірі 1129032,29 грн. та звільнення квартири.

Отже, строк виконання зобов`язань відповідачів по кредитними договорами було змінено, в зв`язку з чим строк позовної давності щодо звернення стягнення на предмет іпотеки , виселення та стягнення основної заборгованості розпочався на тридцятий день з дня отримання вимог і закінчився 21 квітня 2018 року.

Крім того, в серпні 2015 року АТ «Банк «Фінанси та кредит» звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення і 9 грудня 2015 року Білоцерківським міськрайонним судом відкрито провадження за вказаним позовом у справі №357/15526/15ц, а 22 березня 2016 року даний позов було залишено без розгляду за заявою позивача.

Тлумачення частини першої статті 509, частини першої статті 267 та статті 625 ЦК України свідчить, що:

(1) натуральним є зобов`язання вимога в якому, не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набути майном;

(2) конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку;

(3) кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку.

За підставами виникнення натуральні зобов`язання можуть бути поділено на групи: а) натуральні зобов`язання з правочину; б) задавнені зобов`язання; в) натуральні зобов`язання, що ґрунтуються на зловживанні правом; г) натуральні зобов`язання у зв`язку з набранням чинності помилкового рішення (ухвали) суду.

В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 757/44680/15-ц (провадження № 61-32171сво18) зазначено, що «Натуральним є зобов`язання вимога в якому, не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набути майном. Конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку».

Таким чином, АТ «Фінанси та кредит» та Державна іпотечна установа, маючи статус кредиторів, і не реалізовуючи своїх прав на звернення у встановлені законом строки з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості по кредитним договорам, а також на звернення стягнення на предмет іпотеки, втратили своє право вимоги на примусове виконання боржниками своїх зобов`язань за кредитними договорами, суд приходить до висновку, що зобов`язання відповідачів є задавненими, в зв`язку з чим набули статусу натурального зобов`язання.

Як вбачається з встановлених обставин, 3% річних були нараховані позивачем Державної іпотечної установи, яка на даний час існує в натуральному зобов`язанні, в зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ч. 6 ст. 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3% річних на підставі ст.625 ЦК України - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Б. І. Кошель