Справа № 349/1733/22
Провадження № 6/349/7/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

у складі судді Могили Р.Г.,

за участю секретаря судового засідання Мартиновської І.П.,

учасники судового провадження:

представник позивачки адвокат Раврик І.Д.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву відповідача ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду у справі №349/1733/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад заяви відповідача та заперечень позивача.

06 квітня 2023 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про розстрочення виконання рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 01 березня 2023 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 27 серпня 2021 року у розмірі 91 421,50 грн шляхом сплати щомісячного платежу рівними частинами у розмірі 2 500,00 грн.

Заяву обгрунтовує тим, що у зв`язку з тяжким матеріальним становищем на даний час не має можливості виконати рішення одразу в повному обсязі. Зазначає, що одружений, дружина не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Також він є одноосібним засновником фермерського господарства «Вільний Хутір», де грошовий оборот підприємства за 2022 рік становив 58 650,00 грн, з цієї суми він отримав лише 20% прибутку. Крім цього враховуючи ситуацію в державі у зв`язку з війною, яка призвела до важких наслідків як психологічних так і матеріальних, просив з врахуванням вимог ч.4 ст.435 ЦПК України розстрочити виконання рішення суду.

10 травня 2023 року представник позивачки адвокат Раврик І.Д. подав заперечення на заяву про розстрочення виконання рішення суду.

Заперечення обгрунтовує тим, що кошти, які відповідач отримав від покійної сестри позивачки, фактично належать іншій особі, яка вимагає їх повернення. Крім цього кошти відповідач отримав в іноземній валюті на суму 2 500 доларів США ще в серпні 2021 року та зобов`язувався їх повернути до 27 серпня 2022 року, однак на даний час жодної суми не повернув, що свідчить про недобросовісність дій відповідача.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, в заяві зазначив про розгляд даного питання за його відсутності.

У судовому засіданні представник позивачки адвокат Раврик І.Д. заперечив щодо задоволення заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду з підстав наведених у запереченні.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши заяву про розстрочення виконання рішення та докази додані до неї, матеріали цивільної справи №349/1733/22, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви, з огляду на таке.

Рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 01 березня 2023 року, яке набрало законної сили 08 квітня 2023 року задоволено позовні вимоги, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 91 421 грн 50 коп. заборгованості за договором позики від 27 серпня 2021 року та сплачений судовий збір в розмірі 992 грн 40 коп., всього - 92 413 грн 90 коп.

06 квітня 2023 року відповідач ОСОБА_1 подав заяву про розстрочення виконання вказаного судового рішення.

До заяви відповідачем додано такі докази.

Копію свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 , з якого вбачається, що з 22 липня 2014 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 .

Відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів на утримання податків , згідно яких ОСОБА_3 у період з 1 кварталу 2022 року по 4 квартал 2022 року доходів не отримувала.

Копії свідоцтва про народження дітей, з яких вбачається, що в подружжя ОСОБА_4 є двоє малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Копію рішення №1 від 02 березня 2018 року, згідно якого прийнято рішення про створення фермерського господарства «Вільний Хутір» ( далі - ФГ «Вільний Хутір»), а головою призначено Пахолка Василя Дмитровича.

Копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФГ «Вільний Хутір», яке зареєстроване у вказаному державному реєстрі з 14 березня 2018 року, де основним видом економічної діяльності є роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами.

Податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2022 рік, де річний дохід ФГ «Вільний Хутір» становить 58 650,00 грн.

Мотиви, з яких виходив суд, та застосовані норми права.

Статтею 129-1 Конституції України гарантовано, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання рішення залишилося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст. 6 Конвенції.

Відповідно до частини 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Проте, частиною першою ст.267 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України №5-пр/2013 від 26 червня 2013 року, розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Відповідно до частин 1, 3, 4, 5 статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Право сторони звернутися із заявою про відстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для відстрочення або розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Отже, вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та забезпечити баланс прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

За матеріалами цивільної справи вбачається, що відповідач у судове засідання не з`являвся, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку ( а.с.23,30,33,35).

Протягом судового розгляду справи ( ухвалу про відкриття провадження та додані до неї матеріали позову отримав 31 грудня 2022 року, а судове рішення - 16 березня 2023 року) відповідач ОСОБА_1 не подавав до суду заяви про відстрочення або розстрочення виконання рішення суду в порядку ч.1 ст.267 ЦПК України, не сплатив позивачці жодної суми боргу, не клопотав про укладення мирової угоди з метою врегулювання спору, тощо .

Суд вважає, що така поведінка відповідача на стадії судового розгляду справи свідчить про його небажання виконувати зобов`язання за договором позики.

За два дні до набрання рішенням суду законної сили відповідач звернувся до суду із заявою про розстрочення виконання рішення суду, де посилається на важке матеріальне становище та війну, яка ще більше призвела до погіршення його матеріального стану.

При цьому надає документи про те, що він з 02 березня 2018 року є головою фермерського господарства «Вільний Хутір», де основним видом економічної діяльності є роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами та податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2022 рік, де річний дохід становить 58 650,00 грн.

З врахуванням наведено суд вважає, що відповідач не довів, що сума, яка присуджена до стягнення в розмірі 91 421,50 грн, є для нього настільки значною, що призведе до складного матеріального становища.

Крім цього, безпідставне та необґрунтоване розстрочення виконання рішення суду буде порушувати законні права та інтереси позивачки та нівелювати сутність рішення суду та мету його ухвалення.

Тому заява відповідача ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.259-260,267, 435 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 01 березня 2023 року у справі №349/1733/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики від 27 серпня 2021 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 12 травня 2023 року.

Суддя Р.Г.Могила