Справа № 464/2374/23
пр.№ 2/464/933/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2023 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючої судді - БЕСПАЛЬОК О.А.

при секретарі судових засідань БРИНОШ А.Я.

з участю позивача ОСОБА_1

представників третіх осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом

ОСОБА_4 до Служби Безпеки України з участю третіх осіб Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, військової частини НОМЕР_1 (Служба зовнішньої розвідки України) про визнання права власності на квартиру,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову покликається на те, що 19 грудня 2022 року звернулась до управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради з заявою про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру, однак 26 грудня 2022 року отримала рішення про відмову у державній реєстрації такої, оскільки така зареєстрована за іншим правонабувачем. Зазначена відмова є фактом невизнання за нею права власності на спірну квартиру, вважає, що набула на неї право власності на законних підставах, оскільки її чоловік ОСОБА_6 проходив військову службу з 1992 року по жовтень 2004 року у військовій частині НОМЕР_2 , яка входила до складу Департаменту розвідки СБУ. 27 травня 2004 року СБУ придбало для своїх співробітників спірну квартиру, відповідно до договору міни №3995 від 27 травня 2004 року, 26 квітня 2004 року ЛОД КБ БТІ та ЕО прийняло рішення про реєстрацію права власності на дану квартиру за державою в особі СБУ. 20 жовтня 2004 року підрозділ СБУ передав по акту дану квартиру в користування як службову військовій частині НОМЕР_2 . 26 листопада 2004 року адміністрація військової частини виділила її чоловіку на сім`ю, як службову, трьох кімнатну квартиру АДРЕСА_1 , а 24 грудня 2004 року така на підставі розпорядження голови Личаківської районної адміністрації м.Львова №1942 за їх сім`єю, тому 31 грудня 2004 року було видано їм ордер №000311.

В жовтні 2004 року департамент розвідки був виведений з підпорядкування СБУ і організований в самостійну Службу зовнішньої розвідки України. Наказом голови даної служби від 01 грудня 2004 року №04 військова частина НОМЕР_2 розформовано, а на її основі створено військову частину НОМЕР_1 . На підставі спільного наказу СБУ та Служби зовнішньої розвідки України від 17 грудня 2004 року житлові приміщення, в яких проживали співробітники СЗР України, були передані до сфери управління СЗР України, що підтверджується листом начальника Департаменту господарського забезпечення СБУ від 08 травня 2019 року. У січні 2009 року проведено повторну передачу службових квартир зазначеної категорії до сфери управління СЗР України.

Правовстановлюючі документи на спірну квартиру у департаменті господарського забезпечення СБУ відсутні. Зазначає, що право власності на спірну квартиру було припинено в результаті відчуження цієї квартири на підставі спільного наказу СБУ і СЗРУ від 17 грудня 2004 року за №0015/004 про передачу такої до сфери управління СЗРУ. Тому державна реєстрація права власності на квартиру за державою в особі СБУ, реєстраційний номер майна 59225968 на даний час втратила чинність.

13 липня 2011 року командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 звернувся з листом до директора Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, в якому просив розглянути питання щодо зняття статусу службового житла, в якому проживала її сім`я, з аналогічним зверненням 25 серпня 2011 року звернулась й вона, а також з заявою про зміну договору найму. Протоколом №24 засідання громадської комісії з житлових питань при виконкомі ЛМР від 13 вересня 2011 року погоджено вилучення з обліку службових квартир спірну квартиру та зміни договору найму квартири. Наказом Департаменту житлового господарства та інфраструктури ЛМР від 28 вересня 2011 року №512 вилучено з обліку службових квартир спірну квартиру, визнано ОСОБА_6 основним квартиронаймачем, та передбачено змінити договір найму квартири.

30 квітня 2016 року сім`я ОСОБА_8 звернулась з заявою до Управління комунальної власності ДЕП ЛМР про передачу у приватну власність спірної квартири, яку займають на умовах найму, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», 06 травня 2016 року ЛОКП ЛОР БТІ та ЕО виготовлено технічний паспорт. А 05 липня 2016 року Управління комунальної власності видало наказ за №195-Ж-С «Про передачу квартир у приватну власність» і свідоцтво НОМЕР_3 про право спільної сумісної власності сім`ї ОСОБА_8 . У свідоцтві зазначено, що квартира приватизована згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового майна». Тобто, спірна квартира була передана у приватну власність їй та її сім`ї.

24 червня 2016 року її син ОСОБА_9 розбився на мотоциклі і загинув. 08 листопада 2016 року у Шостій Львівській державній нотаріальній конторі зареєстровано спадкову справу після його смерті № НОМЕР_4 . 28 жовтня 2019 року помирає її чоловік ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у цій ж нотконторі зареєстровано спадкову справу після смерті останнього, № НОМЕР_5 .Вона являється спадкоємцем по закону після смерті сина та чоловіка, тому успадкувала кожного частку у спільній власності на спірну квартиру.

Відповідно до розпорядження Сихівської районної адміністрації №74 від 04 лютого 2020 року вона є основним і єдиним квартиронаймачем спірної квартири. Просить позов задоволити.

Ухвалою суду від 20 квітня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання.

В підготовчому судовому засіданні 11 травня 2023 року СБУ переведено зі статусу третьої особи у статус відповідача, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради зі статусу відповідача у статус третьої особи, залучено в якості третьої особи Службу зовнішньої розвідки України військову частину НОМЕР_1 .

Ухвалою від 25 травня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, просила такий задоволити, в судовому засіданні дала пояснення аналогічні мотивам позову.

Представник СБУ Деркач А. в підготовчому судовому засіданні, як представник третьої особи, надав суду письмові пояснення по суті спору, зазначив, що спірна квартира була передана до сфери управління іншому суб`єкту Службі зовнішньої розвідки України, правовстановлюючі документи на таку у них відсутні. Питання змін до облікових книг місцевих бюро технічної інвентаризації та до Державного реєстру прав власності на об`єкти нерухомого майна повинні здійснювати підрозділи Служби зовнішньої розвідки України, однак з яких причин цього не зробили, СБУ не відомо. СБУ не оспорює права власності на спірну квартиру та жодним чином не перешкоджає позивачці користуватися такою. Позов залишив на розсуд суду, зазначену позицію висловив як представник третьої особи (а.с. 63-64). В судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про розгляд справи був повідомлений належно та вчасно.

Представник СБУ у статусі відповідача подав відзив на позов, за змістом якого просив у задоволенні позову відмовити, оскільки вони є не належними відповідачами у справі, мотивуючи тим, що у служби відсутні будь які відомості щодо спірної квартири, а зазначені обставини могли виникнути лише внаслідок бездіяльності окремих посадових осіб Служби Зовнішньої розвідки України, які не впорядкували відомості у відповідних державних реєстрах.

Представник третьої особи Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради (як відповідач) подав відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечення покликається на те, що підставою для відмови є п.5 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме, наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Відповідно до інформації з реєстру речових прав власності на нерухоме майно спірна квартира зареєстрована за іншим правонабувачем державою в особі Служби безпеки України, а також комори площею 45 кв.м та 2 кв.м., які зазначені в свідоцтві відсутні в реєстрі прав власності на нерухоме майно. Вважає, що державним реєстратором законно прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Служба зовнішньої розвідки не набула у встановленому законом порядку право власності на спірне майно, яким згодом розпорядилась. Реєстрація права власності на спірну квартиру за СБУ порушує її права як власника, оскільки вона позбавлена можливості безперешкодно володіти, користуватись та розпоряджатись власністю. Вважає, що є неналежним відповідачем у справі, оскільки таким має бути СБУ, за яким зареєстровано право власності. Просить у задоволенні позову відносно управління державної реєстрації відмовити. Щодо розгляду справи по суті в частині визнання права власності залишили на розсуд суду (а.с.51-52). Представник ОСОБА_10 в судовому засіданні, як третя особа не заперечила про задоволення позову.

Представник третьої особи військової частини НОМЕР_1 (Служба зовнішньої розвідки України) Вовчак Л.А. в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення позову, просив такий задоволити. Додатково зазначив, що право власності позивача на спірну квартиру ними не оспорюється. Також вказав, що ЛОД КБ БТІ та ЕО, під час державної реєстрації спірної квартири було внесено застарілі дані про власника квартири.

Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст.12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В матеріалах справи міститься копія заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.12-13).

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на квартиру від 05 липня 2016 року № НОМЕР_6 квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_11 площею 71,4 кв.м та комори в підвалі площею 45 та 2 кв.м. (а.с.14).

До позову позивачкою долучено технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.15). та витяг з реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва №2546 від 12 грудня 2022 року (а.с.16-18). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради №65871460 від 22 грудня 2022 року відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень на квартиру АДРЕСА_1 за суб`єктами ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , на підставі п.5 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки наяґвні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями (а.с.13).

Як вбачається з копії довідки ОКП «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» №1/7067 від 19 червня 2018 року згідно матеріалів інвентаризаційної справи ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» станом на 29 грудня 2012 року квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за державою в особі Служби Безпеки України на підставі договору міни, посвідченого приватним нотаріусом ЛМНО Дольницькою Л.М. за №3995 від 27 травня 2004 року, загальна площа якої становить 71.4 кв.м. з коморою в підвалі 45 та 2 кв.м. (а.с.20).

Відповідно до копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №288485868, сформованої 06 грудня 2021 року квартира АДРЕСА_1 площею 71.4 кв.м на підставі рішення про державну реєстрацію від 25 червня 2004 року зареєстрована за державою в особі Служби безпеки України на підставі договору міни, посвідченого приватним нотаріусом ЛМНО Дольницькою Л.М. за №3995 від 27 травня 2004 року. Відомості про комору в підвалі відсутні (а.с.21).

Відповідно до акту від 20 жовтня 2004 року квартира АДРЕСА_1 передана підрозділом СБУ України до відання військової частини НОМЕР_2 (а.с.22)

Як вбачається з копії виписки з проколу №1 засідання адміністрації військової частини від 26 листопада 2004 року ОСОБА_6 на сім`ю з трьох чоловік виділено трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с.23).

Розпорядженням Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради №1942 від 24 грудня 2004 року за ОСОБА_6 закріплено як службову квартиру АДРЕСА_1 та оформлено ордер (а.с.24).

31 грудня 2004 року ОСОБА_6 видано ордер на житлове приміщення квартиру АДРЕСА_1 на сім`ю у складі ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 (а.с.25).

Листом Департаменту господарського забезпечення Служби безпеки України №19/10-1884 від 08 травня 2019 року начальника УПЗ СБУ Єрмакова О.І. повідомлено, що у департаменті господарського забезпечення СБУ розглянуто лист УПЗ від 06 травня 2019 року за №1713 щодо позову ОСОБА_6 до СБУ у справі №464/1646/19 Сихівського районного суду м.Львова про скасування запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно квартиру за Державою в особі СБУ. На підставі спільного наказу СБУ та Служби зовнішньої розвідки України від 17 грудня 2004 року №0015/004 житлові приміщення, в яких проживали співробітники СЗР України у 2004 році передані до сфери управління СЗРУ. У січні 2009 року з ініціативи та відповідно до наданих СЗРУ відомостей, проведена повторна передача службових квартир зазначеної категорії до сфери управління СЗРУ. Питання щодо внесення змін до облікових даних місцевих бюро технічної інвентаризації та до Державних реєстрів прав власності на об`єкти нерухомого майна та мало здійснюватися органами та підрозділами СЗРУ. Правовстановлюючі документи на квартиру АДРЕСА_1 та матеріали стосовно її надання як службового житла ОСОБА_6 у департаменті господарського забезпечення СБУ відсутні (а.с.26).

Листом НОМЕР_7 №3/4/7/679а від 13 липня 2011 року у зв`язку з відсутністю службової потреби і з метою виконання постанови КМУ №1081 від 03 серпня 2006 року та забезпечення військових пенсіонерів постійним житлом висловлено прохання розглянути зняття статусу службового з житла, в якому проживає військовий пенсіонер ОСОБА_6 , а саме, квартири АДРЕСА_1 (а.с.27).

З аналогічним проханням у своїй заяві було звернення ОСОБА_6 від 25 серпня 2011 року (а.с.28).

З копії витягу з протоколу №24 засідання громадської комісії з житлових питань при виконкомі від 13 вересня 2011 року вирішено погодження вилучення квартири АДРЕСА_1 з обліку службових та зміни договору найму з ОСОБА_6 (а.с.29).

В подальшому, наказом Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради від 28 вересня 2011 року вилучено з обліку службових квартиру АДРЕСА_1 , визнано основним квартиронаймачем ОСОБА_6 та змінено договір найму, зобов`язано ОСББ «Ініціатива» внести зміни у відповідну документацію згідно з цим наказом (а.с.30).

В матеріалах справи міститься копія заяви сім`ї ОСОБА_8 з проханням оформити передачу в приватну спільну часткову власність квартиру АДРЕСА_1 на умовах найму та відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» використати право на безоплатну приватизацію житла (а.с.31).

На квартиру АДРЕСА_1 було виготовлено технічний паспорт від 06 травня 2016 року (а.с.32).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 , виданого 25 липня 2016 року син позивачки ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.33), після смерті якого відкрилась спадщина, про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №45712073 від 08 листопада 2016 року (а.с.34).

28 жовтня 2019 року помирає чоловік позивачки ОСОБА_6 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 , виданого 29 жовтня 2019 року (а.с.35), після смерті якого відкрилась спадщина, що стверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №59781528 від 12 березня 2020 року (а.с.36).

Як вбачається з копій довідок Шостої львівської державної нотаріальної контори №700/02-14 від 24 червня 2021 року позивачка ОСОБА_5 являється спадкоємицею за законом після смерті сина ОСОБА_11 та чоловіка ОСОБА_6 (а.с.37).

Факт родинних відносин стверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії НОМЕР_10 від 11 серпня 1979 року відповідно до якого ОСОБА_6 та ОСОБА_12 11 серпня 1979 року зареєстрували шлюб, після реєстрації якого, прізвище дружини визначено ОСОБА_8 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 у пари народився син ОСОБА_11 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_11 , виданого 20 липня 1990 року (а.с.38).

Розпорядженням Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради №74 від 04 лютого 2020 року ОСОБА_5 визнано основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 та змінено договір найму жилих приміщень (а.с.39).

У відповідності до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованого 22 грудня 2022 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності Державі в особі Служби безпеки України.

Згідно п.1 ст.15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. При цьому способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, примусове виконання обов`язку в натурі.

Згідно ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

У відповідності до ст.328 Цивільного Кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 1 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Так, відповідно до підпункту 9 пункту 1 ст. 27 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», рішення суду про визнання права власності на нерухоме майно є правовстановлюючим документом, на підставі якого проводиться реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи те, що позивачці належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 , це право ніким не оспорюється, а також беручи до уваги те, що СБУ та СЗР України не здійснили державної реєстрації переходу права власності на вказану квартиру, у зв`язку із чим і виникли труднощі у здійсненні державної реєстрації за позивачкою, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України» № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Сторонами не заперечувалось право власності ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1 . СБУ як відповідач заперечувало позовні вимоги, які пред`явлені до служби. Однак саме за СБУ згідно реєстрів зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

У відповідності до копії ухвали Львівської міської ради №2201 від 30 червня 2022 року «Про перейменування вулиць, названих іменами російських діячів» АДРЕСА_2 .

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однак позивачка клопотала про віднесення судових витрат за її рахунок.

Керуючись ст.ст.10, 11, 12, 13, 81, 141, 209, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_4 задоволити.

Визнати за ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_12 , жителькою АДРЕСА_3 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 25 травня 2023 року.

СУДДЯ О.А.БЕСПАЛЬОК