Справа№592/3553/23
Провадження №2/592/1071/23

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2023 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді Бичкова І. Г. ,

за участю секретаря судового засідання: Алфімової І. В. ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: Управління Служба у справах дітей Сумської міської ради про визначення місця проживання неповнолітньої доньки з батьком, -

В С Т А Н О В И В :

22.03.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: Управління Служба у справах дітей Сумської міської ради про визначення місця проживання неповнолітньої доньки з батьком, із змісту якого вбачається, що з відповідачкою ОСОБА_2 він перебував у шлюбі, який був зареєстрований 25.09.2004 року у Сумському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського обласного управління юстиції, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.02.2023 року їхній шлюб було розірвано, що підтверджується копією рішення суду, яке набрало законної сили. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Їхня сім`я фактично розпалася ще у листопаді 2021 року. До листопада 2021 року вони разом з дітьми жили за його адресою, де разом з ними також жили і його батьки. Під час спільного проживання між ним та відповідачкою часто виникали сварки, що негативно впливало на виховання дітей. З цієї причини у листопаді 2021 року відповідачка забрала свої речі, речі їхніх дітей та перейшла жити до будинку своїх батьків по АДРЕСА_1 . Після переїзду дружини до будинку її батьків він став надавати кошти на утримання дітей добровільно, але на початку 2022 року їхня донька ОСОБА_5 виявила бажання проживати разом з ним, проти чого відповідачка на той час не заперечувала. Донька була дуже прив`язана до його батьків, які живуть разом з ним та допомагають йому в її вихованні. Таким чином, відповідачка проживає разом з їхнім неповнолітнім сином, а він живе разом з неповнолітньою донькою і спору між ними до цього часу не було. Він повністю утримував доньку, а син перебував на утриманні відповідачки. Донька зареєстрована за місцем його проживання, а син за місцем проживання відповідачки, що підтверджується довідкою Управління ЦНАП СМР. На цей час дружина повідомила його про намір виїхати з дітьми за межі України, але донька категорично відмовилась від такого виїзду і виявила бажання жити разом з ним в м. Суми. У зв`язку з тим, що їхня донька ОСОБА_5 досягла 12 років, то згідно вимог ч. 2 ст. 160 СК України місце її проживання визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. У зв`язку з тим, що відповідачка не погоджується з тим, щоб донька залишилась проживати разом з ним за його адресою та не погоджується для вирішення цього спору звернутися до Управління Служба у справах дітей , він вимушений звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання їхньої неповнолітньої доньки з ним, як це передбачено ч. 1 ст. 161 СК України. При цьому він підтверджує, що не заперечує проти того, щоб їхній син ОСОБА_6 , 2007 року народження, залишився проживати разом з матір`ю, тобто з відповідачкою. При розгляді справи за його позовом він просив суд врахувати те, що він має постійне місце проживання за вказаною вище адресою та має можливість забезпечити житлом неповнолітню доньку ОСОБА_5 . Він є працездатним, постійно працює, займається підприємницькою діяльністю, не має шкідливих звичок, а тому має можливість утримувати матеріально неповнолітню доньку, піклуватись про її нормальний розвиток та виховання. Він повідомляю суд про те, що з аналогічним позовом до того самого відповідача він в інший суд не звертався. Заходи забезпечення доказів чи позову не застосовувались. Для звернення з позовом ним був сплачений судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп. . На відшкодування понесених ним судових витрат за рахунок відповідачки він не претендує. Оригінали доданих до позову документів зберігаються у нього. На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 160, 161 СК України, він просив ухвалити рішення, яким визначити місце проживання їхньої неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з ним її батьком ОСОБА_1 . Додаток: три копії свідоцтва про шлюб, три копії рішення суду про розірвання шлюбу, по 3 копії двох свідоцтв про народження дітей, квитанція про сплату судового збору, 3 копії довідки з місця проживання, 2 копії позовної заяви, 3 копії його паспорту та коду, 3 копії свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця, 3 копії Витягу з реєстру платників єдиного податку (вхідний № 8876/23 від 22.03.2023 року) (а. с. 1-3) .

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 03.04.2023 року у справі № 592/3553/23, провадження № 2/592/1071/23 було прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: Управління Служба у справах дітей Сумської міської ради (м. Суми, вул. Харківська, буд. 35) про визначення місця проживання неповнолітньої доньки з батьком. Здійснювати розгляд справи було ухвалено за правилами загального позовного провадження. Було ухвалено призначити по справі підготовче судове засідання на 03.05.2023 року на 11 годину 00 хвилин за адресою: м. Суми, вул. Маґістратська, буд. 12, зал судових засідань № 11, про що повідомити учасників справи. Копію ухвали про відкриття провадження у справі було постановлено надіслати учасникам справи разом з копією позовної заяви з копіями доданих до неї документів відповідачці. Було ухвалено роз`яснити відповідачці право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надіслати: 1) суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду) , що підтверджують заперечення проти позову; 2) позивачу копію відзиву та доданих до нього документів. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Було ухвалено роз`яснити учасникам справи, що на підставі п. 4 ч. 1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: ненадання копії відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк. Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України: http://kv.su.court.gov.ua/sud1806/gromadyanam/csz/ . Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею. Ухвала оскарженню не підлягає. Ухвала набрала законної сили 03.04.2023 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/109951493) (а. с. 20) .

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 08.06.2023 року у справі № 592/3553/23, провадження № 2/592/1071/23 було закрито підготовче провадження та було призначено справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: Управління Служба у справах дітей Сумської міської ради про визначення місця проживання неповнолітньої доньки з батьком, до судового розгляду по суті на 12.07.2023 року на 11 годину 00 хвилин. В судове засідання було ухвалено викликати сторони. Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. Ухвала набрала законної сили 08.06.2023 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/111401553) (а. с. 41) .

Позивач ОСОБА_1 , відповідачка ОСОБА_2 , представниця третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: Управління Служба у справах дітей Сумської міської ради Дацковська Анастасія Валеріївна надали заяви про розгляд справи у їхню відсутність (а. с. 38, 39, 46, 50, 51) .

13.06.2023 року відповідачка ОСОБА_2 надала до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми відзив на позовну заяву від 03.05.2023 року, в якій вона зазначила про те, що до неї надійшла позовна заява № 592/3553/23, в якій позивач, її колишній чоловік ОСОБА_1 хоче, щоб їхня спільна дитина ОСОБА_4 проживала разом з ним і він опікувався над нею. З вимогами позивача, викладеними в позовній заяві, вона не погоджується і вимагає, щоб дитина проживала з нею і опікувалась нею вона (вхідний № НОМЕР_1 від 13.06.2023 року) (а. с. 45) .

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, враховуючи наявність судових рішень, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень в режимі повного доступу, суд дійшов наступного висновку.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.02.2023 року у справі № 592/893/23, провадження № 2/592/588/23 позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) про розірвання шлюбу було задоволено. Було ухвалено розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований у Сумському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського обласного управління юстиції 25.09.2004 року, актовий запис № 1036. Рішення набрало законної сили (https://reyestr.court.gov.ua/Review/109045572) (а. с. 4а) .

Із змісту висновку про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заступника начальника Управління Служба у справах дітей Сумської міської ради Павленка Віктора Івановича № 973/27.1-26 від 05.06.2022 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 та відповідачка перебували в зареєстрованому шлюбі з 25.09.2004 року. Від шлюбу подружжя має дітей: неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач звернувся до суду з вимогою щодо визначення місця проживання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з ним. Відповідно до матеріалів справи, позивач з відповідачкою припинили спільне проживання з листопада 2021 року, після чого діти проживали з матір`ю в будинку її батьків за адресою: АДРЕСА_3 , але на початку 2022 року донька виявила бажання проживати разом з батьком, причиною цього стало те, що дитина дуже прив`язана до батьків позивача, які проживають у будинку поруч з ним. Відповідно вказаній у позові інформації, відповідачка не заперечувала щодо такого волевиявлення дитини. Спеціалістом Управління Служба у справах дітей Сумської міської ради 12.05.2023 року було проведено обстеження умов проживання малолітньої ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , право приватної власності на будинок належить позивачу. Встановлено, що в будинку зроблено сучасний ремонт, наявні усі необхідні меблі та побутова техніка, речі першої необхідності, продукти харчування, в будинку чисто. Для дитини створені всі необхідні умови проживання: наявна окрема кімната, оснащена спальним місцем, письмовим столом, місцем для зберігання одягу та особистих речей, у дівчинки наявний особистий планшет та ноутбук для навчання. Зі слів позивача з матір`ю дітей вони спілкуються нормально за потреби, конфлікти між ними відсутні, вони досягають згоди при вирішенні матеріального забезпечення дітей та забезпечення інших їх потреб. Також ОСОБА_1 додав, що колишня дружина не заперечує проти того, що дитина вирішила проживати разом з ним, але він зауважив, що відповідачка має намір виїхати закордон разом з обома дітьми, з чим донька ОСОБА_4 категорично не погоджується. Відповідно вимоги ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Спеціалістом було з`ясовано думку дитини. З її слів вона любить і поважає обох батьків. Щодо спілкування з матір`ю, вона повідомила про те, що часто спілкується з нею по телефону, раз на тиждень дитина приїздить до матері з ночівлею. На питання з ким хоче проживати, вона відповіла, що з татом. На питання щодо виїзду разом з матір`ю до Польщі, категорично заперечує, обґрунтовуючи це тим, що не хоче виїжджати за межі України без тата, бабусі та дідуся. До того ж, дівчинка наголосила на тому, що має достатньо друзів і товаришів саме за місцем проживання в АДРЕСА_2 , яких дуже цінує. Спеціалістом Управління 19.05.2023 року було обстежено умови проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 . За даною адресою проживають: відповідачка ОСОБА_2 та її старший син ОСОБА_3 , право власності на будинок належить ОСОБА_2 . Умови проживання добрі, в будинку зроблений сучасний ремонт, на момент обстеження було чисто, прибрано. Будинок оснащений всіма необхідними меблями та технікою. Обоє дітей мають окремі кімнати. В будинку достатньо місця для навчання, ігор та відпочинку. З метою з`ясування думки ОСОБА_2 щодо позову її колишнього чоловіка про визначення місця проживання доньки разом із ним, спеціалістом Управління було проведено з нею бесіду, в ході якої стало відомо, що стосунки в родині між батьками та дітьми гарні, між колишнім подружжям немає конфліктів, всі питання щодо виховання та забезпечення потреб дітей вирішуються без проблем. Відповідачка не проти того, щоб дитина жила з батьком. Однак, з її слів, вона має намір виїжджати на постійне місце проживання закордон разом з дітьми. Доньці ОСОБА_4 . Неодноразово, і в присутності батька, було запропоновано виїжджати до Польщі, з чим дитина категорично не погодилася. Відповідачка зауважила, що поважає думку своєї доньки, примусу з даного приводу до дитини не застосовує, але сподівається, що з часом, достатньо обдумавши її пропозицію, прийме рішення на користь переїзду. Дослідивши матеріали справи та покази сторін по справі, було встановлено, що спору щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 немає. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи вищевикладене, результат бесіди з дитиною, проведеної під час обстеження умов проживання дитини, та з метою реалізації її якнайкращих інтересів Управління Служба у справах дітей Сумської міської ради вважає за можливе визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із батьком. Додаток: акт обстеження умов проживання від 16.05.2023 року, акт обстеження умов проживання від 19.05.2023 року (два аркуші) (а. с. 34, 35) .

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

П. 6 ч. 3 ст. 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного судочинства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

П. 11 ч. 3 ст. 3 ЦПК України передбачено, що основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

У відповідності до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Із змісту п. 3 ч. 2 ст. 44 ЦПК України вбачається, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Верховний Суд у складі колегії судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 07.10.2020 року у справі № 450/2286/16-ц, провадження № 61-2032св19 висловив правову позицію, у відповідності до якої, згідно п. 6 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Тлумачення як ст. 3 ЦК України загалом, так і п. 6 ст. 3 ЦК України, свідчить про те, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії. Схожий по суті висновок був зроблений в п. 8.26. постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18, провадження № 12-79гс19 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/88952210) , в якій вказано про те, що водночас закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах . Добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК України) це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) , базується ще на римській максимі non concedit venire contra factum proprium (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці) . В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Якщо особа, яка має право на оспорення документу (наприклад, свідоцтва про право на спадщину) чи юридичного факту (зокрема, правочину, договору, рішення органу юридичної особи) , висловила безпосередньо або своєю поведінкою дала зрозуміти, що не буде реалізовувати своє право на оспорення, то така особа пов`язана своїм рішенням і не вправі його змінити згодом. Спроба особи згодом здійснити право на оспорення суперечитиме попередній поведінці такої особи і має призводити до припинення зазначеного права (https://reyestr.court.gov.ua/Review/92173296) .

Згідно ч. 3 ст. 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України) , і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Подання вказаного позову є зловживанням позивачем права на звернення до суду. Позов має очевидно, явно штучний характер, оскільки в даному випадку відсутній будь-який спір про право.

Крім того, відповідачка ОСОБА_2 взагалі не подала суду жодного доказу на підтвердження її заперечення проти задоволення позову (а. с. 45) .

Відповідно до ст. 11 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

У відповідності до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування.

На необхідність доведення обставин наявності спору між сторонами щодо місця проживання дитини зазначено і в правовій позиції Верховного Суду в постанові від 10.06.2021 року у справі № 369/1587/19, провадження № 61-4733св20, висновок якої у відповідності до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судом (https://reyestr.court.gov.ua/Review/97628391) .

Як встановлено судом в межах даної справи, ОСОБА_2 не заперечує проти того, щоб донька проживала разом із батьком. Жодних доказів того, що між сторонами виникали непорозуміння або конфлікти з приводу визначення місця проживання спільної доньки сторін, суду надано не було.

У зв`язку з цим суд не погоджується із висновком органу опіки та піклування, оскільки останній є необґрунтований та належним чином не вмотивований з огляду на вказані обставини справи.

Відтак відсутні підстави вважати порушеними, невизнаними чи оспорюваними права позивача в такій мірі, що це підлягало би судовому захисту, оскільки малолітня дитина проживає разом з ним, спору щодо визначення її місця проживання немає, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини суд визнає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 259, 265, 267, 268, 272 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: Управління Служба у справах дітей Сумської міської ради про визначення місця проживання неповнолітньої доньки з батьком відмовити.

Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Головуючий: І.Г. Бичков