Справа № 202/6000/23
Провадження № 2/202/1633/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Бєсєди Г.В.

за участю секретаря Травкіної В.Р.

розглянувши в спрощеному позовному провадженні у залі суду у місті Дніпрі цивільну справу за позовною заявою Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманих коштів, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради з позовом до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманих коштів.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 25.06.2020 ОСОБА_2 звернулась до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради із заявою про призначення тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідачу була призначена тимчасова державна та на період карантину строк виплати було продовжено. 04.02.2021 відповідач звернулась до управління із заявою № 105 на перерахунок виплаченої їй тимчасової допомоги з грудня 2020 року. До заяви додала декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 04.02.2021, довідку про неотримання аліментів № 24755 від 03.12.2020 та довідку про доходи від 09.12.2020 за вих. № 09/02-12. В результаті проведеного перерахунку було встановлено, що відповідач не мала права на отримання тимчасової допомоги з 01.12.2020 у зв`язку з тим, що середньомісячний сукупний дохід сім`ї перевищував рівень прожиткового мінімуму. Розпорядженням управління від 12.02.2021 відповідачу була припинена виплата допомоги з 01.12.2020 та визначена сума надміру виплачених коштів за період з 01.12.2020 по 28.02.2021, яка склала 3 485, 76 грн. У добровільному порядку відповідач вказану суму не сплатила, тому просять стягнути з відповідача зазначену суму допомоги, а також судовий збір.

ОСОБА_2 надала відзив на позовну заяву в якому зазначила, що відсутність її особистого звернення за призначенням допомоги за спірний період, неналежне виконання позивачем власних обов`язків щодо встановлення та перевірки даних про її доходи, виключають навмисне, з її сторони, подання недостовірних відомостей чи приховання відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на тимчасову державну допомогу та на визначення її розміру. Відтак, наведене підтверджує добровільну, за власною ініціативою, сплату позивачем їй тимчасової державної допомоги, та добросовісність її набуття нею, що, враховуючи приписи ст. 1215 ЦК України, виключає повернення цієї тимчасової державної допомоги, а тому просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради позов підтримав та просив задовольнити.

Відповідач надала заяву про розгляд справи без її участі.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 01.07.2020 позивачем було прийнято рішення про призначення ОСОБА_5 допомоги на дітей у вигляді тимчасової державної допомоги на дітей, батьки яких ухиляються від сплати аліментів на період з 01.06.2020 по 30.06.2020 в розмірі 530,96 грн. на кожну дитину, з 01.07.2020 по 30.11.2020 в розмірі 580, 96 грн. на кожну дитину (щомісячно).

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 13 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» контроль за правильністю призначення і виплати державної соціальної допомоги, використання коштів Державного бюджету України, спрямованих на надання такої допомоги, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням вимог законодавства під час надання соціальної підтримки

Відповідно до п. 6,7 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 року № 189 (надалі Порядок), для призначення тимчасової допомоги одержувач подає органу соціального захисту населення заяву за формою, затвердженою Мінсоцполітики, копію свідоцтва про народження дитини, декларацію про доходи та майновий стан осіб, що звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї). Тимчасова державна допомога призначається кожні шість місяців.

Згідно п. 8 Порядку розмір тимчасової допомоги розраховується як різниця між 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

Середньомісячний сукупний дохід сім`ї визначається згідно з Методикою обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги на підставі довідки про доходи і декларації про доходи та майновий стан осіб, що звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги.

З метою посилення соціального захисту населення на період вжиття заходів спрямованих на запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненою корона вірусом SARS-CoV-2, 08.04.2020 Кабінетом Міністрів була прийнята постанова № 264 (надалі Постанова № 264).

Згідно абз. 1 п.1 Постанови № 264, на період карантину встановленого постановою КМ України від 11 березня 2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОУЮ-19, спричиненою корона вірусом SARS-CoV-2», строк виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, яку будо призначено раніше, продовжувався на період карантину та на один місяць після його відміни і соціальна допомога виплачується за повний місяць без звернення особи до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення.

Керуючись зазначеною нормою законодавства відповідачу, без її особистого звернення було продовжено строк виплати тимчасової допомоги на період з 01.01.2021 по 28.02.2021 в розмірі 1 161, 92 грн. щомісячно (розпорядження управління від 16.12.2020).

04.02.2021 відповідач звернулась до управління із заявою № 105 на перерахунок виплаченої їй тимчасової допомоги з грудня 2020 року. До заяви додала декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 04.02.2021, довідку про неотримання аліментів № 24755 від 03.12.2020 та довідку про доходи від 09.12.2020 за вих. № 09/02-12.

В результаті проведеного перерахунку було встановлено, що відповідач не мала права на отримання тимчасової допомоги з 01.12.2020 у зв`язку з тим, що середньомісячний сукупний дохід сім`ї перевищував рівень прожиткового мінімуму. Розпорядженням управління від 12.02.2021 відповідачу була припинена виплата допомоги з 01.12.2020 та визначена сума надміру виплачених коштів за період з 01.12.2020 по 28.02.2021, яка склала 3 485, 76 грн.

Листом Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради від 12.12.2022 ОСОБА_6 було повідомлено з тим, що у зв`язку з припиненням виплати тимчасової державної допомоги на дітей, батьки яких ухиляються від сплати аліментів утворилась переплата допомоги за період з 01.12.2020 по 28.02.2021 у розмірі 3 485, 76 грн., яку їй необхідно повернути на рахунок управління.

Як було визначено постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №632 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги», яким було доповнено пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 8 квітня 2020 № 264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги», суми коштів, які підлягають поверненню, повертаються: отримувачем допомоги самостійно; за згодою отримувача допомоги у повному обсязі за рахунок наступних виплат допомоги; за рішенням органу соціального захисту населення за рахунок сум наступних виплат допомоги в розмірі, що не перевищує 20 відсотків щомісячної суми призначеної допомоги; у разі неможливості добровільного повернення виплачених сум допомоги такі кошти стягуються у судовому порядку.

Суд звертає увагу на те, що відмова відповідача самостійно повернути кошти є її правом, що не позбавляє права Управління на звернення до суду, однак і не звільняє від обов`язку доведення належними і достатніми доказами обставин недобровісності отримувача.

Частиною 1 ст. 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберігала у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Приписами ст. 1215 ЦК України встановлені випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії,допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування,якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, інше майно, якщо це встановлено законом.

Отже, закон встановлює два виключення із правила неповернення безпідставно набутого майна: якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату, і у разі недобросовісності з боку набувача.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02липня 2014 року у справі №6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі №545/163/17 (провадження №61-33727сво18).

При цьому, правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і, відповідно, тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15-ц (провадження №14- 445цс18) та у постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №607/4570/17-ц (провадження №61-29030св18).

Отже, юридичне значення, у даному випадку, є той факт, що кошти, виплачені відповідачу, є державною соціальною допомогою на утримання дітей, та їх виплата мала місце добровільно, та будь-які підстави вважати, що мала місце рахункова помилка та недобросовісність з боку набувача відсутні. Докази зворотнього позивачем не надані.

Про добросовісність відповідача в отриманні спірної суми свідчать ті обставини, що строк виплати допомоги їй було продовжено за рішенням органу соціального захисту населення на законних підставах автоматично через карантин і закон не вимагав від неї подачі нового пакету документів.

Згідно зі статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 виплаченої суми допомоги, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у позові, судовий збір на підставі ч.2 ст. 141 ЦПК України, покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради (м. Дніпро, пр. Петра Калнишевського, буд. 55) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення незаконно отриманих коштів відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя Г.В. Бєсєда