Справа № 578/13/23>
провадження № 2/578/59/23
Рішення

Іменем України

28 квітня 2023 року смт Краснопілля

Краснопільський районний суд Сумської області у складі: головуючого судді Басової В.І., з участю секретаря с/з Верещак С.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника позивача - адвоката Казміренко Лариси Олексіївни до Миропільської сільської ради Сумської області про встановлення юридичних фактів та визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку,-

в с т а н о в и в:

У січні 2023 року ОСОБА_1 в особі представника позивача - адвоката Казміренко Лариси Олексіївни звернулась до суду з позовом, яким просила встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 на час його смерті, яка сталась ІНФОРМАЦІЯ_1 та факт належності ОСОБА_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , житлового будинку АДРЕСА_1 (раніше Краснопільського району Сумської області), земельної ділянки площею 0,1234 га за цією адресою в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який в свою чергу успадкував вказані житловий будинок та земельну ділянку після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Визнати за ОСОБА_1 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 (раніше Краснопільського району Сумської області). Визнати за ОСОБА_1 , право власності на земельну ділянку площею 0,1234 га , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ) для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства.

Свої вимоги мотивуючи тим, що на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 11 березня 2003 року, посвідченого Краснопільською районною державною нотаріальною конторою Сумської області на праві власності ОСОБА_4 належить житловий будинок АДРЕСА_1 та на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11 березня 2003 року на праві власності ОСОБА_4 належить земельна ділянка площею 0,1234 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в АДРЕСА_1 ). ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина за законом на вищезазначене належне їй майно. Заповіт ОСОБА_4 не складала, на день своєї смерті вона була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 та проживала разом зі своїм сином ОСОБА_3 , 1962 року народження, який був зареєстрований за даною адресою. Спадкоємцями першої черги за законом на все майно померлої ОСОБА_4 є два сина спадкодавиці - ОСОБА_3 , який прийняв спадщину після її смерті на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, та ОСОБА_2 , який спадщину після смерті своєї матері не приймав та до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини не звертався та на неї не претендував. Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4 немає. За своє життя ОСОБА_3 спадщину після смерті своєї матері не оформив, свідоцтва про право на спадщину за законом не отримав. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Заповіт ОСОБА_3 у виконкомі Миропільської сільської ради не складав. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина за законом на все належне йому майно, а саме на житловий будинок в АДРЕСА_1 , а також на земельну ділянку за цією ж адресою, яке було успадковане ним після смерті своєї матері ОСОБА_4 , але за своє життя право власності на яке не було оформлене. Спадкоємцем за законом другої черги після смерті ОСОБА_3 став його брат, ОСОБА_2 . Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 не було. ОСОБА_2 вважається таким, що прийняв спадщину після смерті свого брата, оскільки він постійно проживав разом з ним до його смерті в АДРЕСА_1 без реєстрації місця свого проживання. Оскільки ОСОБА_2 проживав разом зі своїм братом - спадкодавцем ОСОБА_3 без реєстрації місця проживання, вказані обставини вимусили ставити питання про встановлення факту його постійного проживання разом зі спадкодавцем на час смерті спадкодавця. ОСОБА_2 займався похованням свого брата та здійснив усі необхідні поминальні обряди після його смерті. Отримав у володіння правовстановлюючі документи на житловий будинок та земельну ділянку, оформлені на ім`я своєї матері ОСОБА_4 , а тому він прийняв спадщину після смерті свого брата. 16 лютого 2007 року ОСОБА_2 з метою оформлення спадщини після смерті свого брата ОСОБА_3 звернувся до виконкому Миропільської сільської ради Краснопільського району Сумської області, де оформив довіреність на ОСОБА_5 , якій доручив оформити на нього свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті свого брата, ОСОБА_3 . 16 лютого 2007 року ОСОБА_2 довірив ОСОБА_5 продати належний йому на праві особистої власності житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , про що також оформив довіреність від свого імені на ОСОБА_5 в виконкомі Миропільської сільської ради Сумського району Сумської області. Ще до оформлення ОСОБА_2 вказаних довіреностей, позивачка за даним позовом ОСОБА_1 (раніше прізвище ОСОБА_6 ) та ОСОБА_2 домовилися про купівлю-продаж житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки за вказаною адресою за 5000 гривень. Оскільки право власності в порядку спадкування на ОСОБА_2 ще не було оформлено в нотаріальній конторі, було вирішено, що оформлення спадщини та продаж будинку та земельної ділянки буде здійснювати за довіреністю ОСОБА_5 , яка буде діяти від імені ОСОБА_2 . Такими повноваженнями ОСОБА_2 наділив ОСОБА_5 та передав їй усі правовстановлюючі документи на житловий будинок та земельну ділянку, які оформлені на ім`я матері ОСОБА_4 14 березня 2007 року позивачка за даним позовом, ОСОБА_1 , передала ОСОБА_5 5000 гривень за продаж останньою від імені ОСОБА_2 житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки за вказаною адресою, про що нею була складена розписка про отримання грошової суми за житловий будинок з земельною ділянкою. При передачі грошових коштів на житловий будинок позивачкою ОСОБА_5 були присутні і свідки. Оформлення договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки було домовлено провести в нотаріальній конторі після оформлення спадщини на ОСОБА_2 та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Після передачі позивачкою ОСОБА_1 грошей за житловий будинок та земельну ділянку їй були передані ключі від будинку АДРЕСА_1 (зараз Сумського району Сумської області), правовстановлюючі документи на житловий будинок та земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 та вона стала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_7 проживати в будинку та користуватися ним та земельною ділянкою. На правах власників житлового будинку та земельної ділянки вона та її чоловік уклали договори на газопостачання житлового будинку на обслуговування газопостачання та електричної енергії, електрозв`язку, сплачували податки за земельну ділянку, а також комунальні послуги по цьому домоволодінню. З 05 грудня 2008 року позивачка ОСОБА_1 зареєструвалася в житловому будинку АДРЕСА_1 та проживає в цьому будинку і зараз. Восени 2007 року ОСОБА_5 померла, вона за своє життя не встигла оформили спадщину на ім`я ОСОБА_2 та оформити з позивачкою договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки. Позивачка ОСОБА_1 стала телефонувати ОСОБА_2 з метою оформлення ним спадщини та укладення з нею договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , але ОСОБА_2 перестав відповідати на телефонні дзвінки, так вона втратила з ним зв`язок, а в подальшому дізналася про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер. Отже, позивачка повністю сплатила за належне майно - житловий будинок АДРЕСА_1 грошові кошти в сумі 5000 грн, цей будинок було фактично позивачці передано у власність, жодна особа не оспорює цей стан речей, проте оформити своє право власності вона не могла із незалежних від неї обставин і іншим шляхом оформити його ніж в судовому порядку неможливо.

Ухвалою суду від 04.01.2023 позовну заяву залишено без руху, ОСОБА_1 надано строк для усунення недоліків.

12.01.2023 через канцелярію суду позивач подала документи на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Краснопільського районного суду Сумської області від 13.01.2023 року відкрито загальне провадження по справі та надано відповідачу термін на подання відзиву до суду. В зазначений термін відзив до суду в порядку ст. 191 ЦПК України відповідач не подав.

Ухвалою суду від 13.03.2023 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

Сторони в судове засідання 28.04.2023 не прибули, повідомлені належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, представник позивача позовні вимоги підтримала, відповідач позовні вимоги визнає.

Заслухавши пояснення позивачки та її представника, допитавши свідків в судовому засіданні 13 квітня 2023 року, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

З позовної заяви та доданих документів вбачається, що ОСОБА_4 на підставі договорів купівлі-продажу жилого будинку та земельної ділянки від 11 березня 2003 року, посвідчених Краснопільською районною державною нотаріальною конторою Сумської області на праві власності належать житловий будинок АДРЕСА_1 (зараз Сумського району Сумської області) та земельна ділянка площею 0,1234 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та ведення особистого селянського господарства за тією ж адресою (а.с.8-9, 27-28).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла і ця обставина підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 02 грудня 2005 року (а.с.11).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина за законом на належні їй житловий будинок та земельну ділянку в АДРЕСА_1 .

Заповіту ОСОБА_4 не складала, на день своєї смерті вона була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 та проживала разом зі своїм сином ОСОБА_3 , 1962 року народження, який згідно довідки Миропільської сільської ради Краснопільського району Сумської області для оформлення спадщини №397/02-29 від 03.04 2019 року був зареєстрований за даною адресою (а.с.12)

За твердженням позивачки спадкоємцями першої черги за законом на все майно померлої ОСОБА_4 були два сина спадкодавця - ОСОБА_3 , який прийняв спадщину після її смерті на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України та ОСОБА_2 , який спадщину після смерті своєї матері не приймав та до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини не звертався та на неї не претендував. Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4 не було.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (а.с.13). Заповіт від його імені у виконкомі Миропільської сільської ради не посвідчувався, був зареєстрований у будинку один, однак проживав на день смерті разом з братом ОСОБА_2 . Ці обставини встановлені з довідок Миропільської сільської ради Краснопільського району Сумської області №339/02-29 від 13 квітня 2019 року та №340/02-29 від 03.04.2019 року (а.с.14, 79-80).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина за законом на все належне йому майно. Спадкоємцем за законом другої черги після смерті ОСОБА_3 став його брат, ОСОБА_2 . Інформації про інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 матеріали справи не містять.

16 лютого 2007 року ОСОБА_2 довіреністю від 16 лютого 200 року, посвідченою секретарем Миропільської сільської ради за р.№30 уповноважив ОСОБА_5 оформити на нього спадкові права після смерті ОСОБА_3 (а.с.16)

Того ж дня секретарем Миропільської сільської ради за р.№31 посвідчена довіреність, якою ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_5 продати за ціну та на умовах на власний розсуд належні йому на праві особистої власності житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 (а.с.15)

У розписці від 14.03.2007 року зафіксовано «дана ОСОБА_6 , в тому, що я ОСОБА_5 взяла гроші в сумі 5000 за продаж будинку» (а.с.17).

Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, щодо актового запису про смерть підтверджується, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Зміїв Харківської області (а.с.18).

Згідно довідок виконкому Миропільської сільської ради Краснопільського району Сумської області з 05 грудня 2008 року по теперішній час ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в житловому будинку АДРЕСА_1 (а.с19-20).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 від 25.10.2011 року ОСОБА_6 25 травня 2007 року уклала шлюб з ОСОБА_7 та змінила прізвище (а.с.23).

З технічного паспорту, замовленого ОСОБА_1 та виготовленого станом на 03.12.2018 року та довідки-характеристики об`єкту нерухомого майна ТОВ «ДП Регіональна агенція технічної інвентаризації від 10 грудня 2018 року: житловий будинок АДРЕСА_1 (зараз Сумського району Сумської області) 1956 року будівництва, має загальну площу 76,6 кв.м., житлову площу 46,9 кв.м. та складається: з житлового будинку А-1 з прибудовою «а», що містять: кладову І площею 3,7 кв.м, коридор II площею 3,2 кв.м, веранду III площею 8,8 кв.м, коридор 1 площею 6,3 кв.м, житлову кімнату 2 площею 14,4 кв.м, житлову кімнату 3 площею 8,0 кв.м, кухню 4 площею 7,7 кв.м. житлову кімнату 5 площею 24,5 кв.м. В домоволодінні маються надвірні та господарчі будівлі: погріб п/г, гараж «Г», кухня-сарай «К», вбиральня «Л», ганок га та огорожа №1-4 (а.с.24-26, 27).

За змістом довідки ДП «Регіональна агенція технічної інвентаризації КП «Ініціатива» Кровненської сільської ради №959-1-12/18 від 10.12.2018 року право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 11.03.2003 (а.с.28)

З копії договору №202056106 від 10 листопада 2017 року про користування електричною енергією між ПАТ «Сумиоблененрго» та ОСОБА_1 , копії Договору № 906 на виконання робіт по замовленню населення від 17.11.2008 між ВАТ «Сумигаз» та ОСОБА_7 , копії договору на користування газопроводами №249 від 01 жовтня 2009 року між ВАТ «Сумигаз» та ОСОБА_7 , копії договору N9020318 від 16 травня 2013 року про надання послуг газопостачання між ВАТ «Сумигаз» та ОСОБА_7 , копії договору від 17 листопада 2008 року між ВАТ «Сумигаз» та ОСОБА_7 на підключення конвектора газу, копією робочого проекту з ТОВ «Інжмонтажпроект-05» газопостачання житлового будинку АДРЕСА_1 (замовник ОСОБА_7 ), копії абонентської книжки по вказаному житловому будинку, копій квитанцій про сплату за комунальні послуги встановлено, що позивачка разом з чоловіком уклали договори постачання комунальних послуг та здійснювали користування такими послугами у житловому будинку АДРЕСА_1 і оплачували їх (а.с.29-39)

Відповідно до звіту з незалежної оцінки майна ТОВ «Віон-П» ринкова вартість житлового будинку в АДРЕСА_1 складає 31 626 гривень (а.с 42-50).

Згідно до звіту з незалежної оцінки майна ПП «Біле яблуко ТМ»: земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку , господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), і ведення підсобного господарства загальною площею 0,1234 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 складає 21175 гривень (а.с.51-60).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 надала пояснення, що працювала листоношею і знала, що будинок по АДРЕСА_1 належав ОСОБА_4 , яка хворіла і проживала разом з сином, який зловживав спиртним. Потім вона померла, і приїхав другий син, щоб той не розтягнув усе. Деякий час брати жили разом, але невдовзі не стало і ОСОБА_3 . То ОСОБА_10 поховав його, трохи ще побув і поїхав. Їй відомо також, що ОСОБА_10 продав свою спадщину ОСОБА_1 за 5000 гривень. Вона була в сільраді коли остання передавала кошти ОСОБА_11 , бо вона цим всім займались. Були проблеми з документами, і ОСОБА_10 оформив довіреність на ОСОБА_11 . Однак вона померла, не встигнувши оформити. ОСОБА_12 розшукувала ОСОБА_10 . А потім дізнались, що він помер. Свідку відомо, що позивачка з початку 2007 року постійно проживає у будинку зі своїм чоловіком.

З показів свідка ОСОБА_13 , яка є невісткою позивачки, встановлено, що їй відомо, що коли мати її чоловіка вийшла заміж, вони шукали житло. Знайшли будинок, який продавався на АДРЕСА_1 , бо всі померли. З`ясувалось, що документи на спадщину у власника не оформлені. Домовились, що оформлять згодом. Вона була присутня в сільраді при переданні свекрухою грошей 5000 гривень ОСОБА_5 , бо на неї власник оформив довіреність. ОСОБА_14 були передані ключі від будинку і вона з чоловіком почали там наводити лад та проживати. Живуть там понині. Потім ОСОБА_15 померла, так і не оформивши документи. Намагались зв`язатись зі ОСОБА_2 . Однак це було безрезультатно. А згодом дізнались, що він помер.

З показів допитаного в якості свідка сина позивачки ОСОБА_16 встановлені аналогічні обставини.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів держави.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

За змістом статті 15 ЦК України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої статті 16 ЦК України.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Ч. 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, що кореспондується з відповідним роз`ясненням Верховного Суду України, викладеним у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де вказано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з п. 7 ППВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Відповідно до ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Позивач при зверненні до суду просила встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 на час його смерті, яка сталась ІНФОРМАЦІЯ_1 та факт належності ОСОБА_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , житлового будинку АДРЕСА_1 (раніше Краснопільського району Сумської області), земельної ділянки площею 0,1234 га за цією адресою в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який в свою чергу успадкував вказані житловий будинок та земельну ділянку після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вважала, що ОСОБА_2 вважається таким , що прийняв спадщину після смерті свого брата, оскільки він постійно проживав разом з ним до його смерті в АДРЕСА_1 без реєстрації місця свого проживання. І дана обставина вбачається з довідки виконкому Миропільської сільської ради Краснопільського району Сумської області №340/02-29 від 03 квітня 2019 року, а також факт постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердили свідки: ОСОБА_8 , ОСОБА_13 .

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу він не заявив відмову від неї. ОСОБА_2 проживав разом зі своїм братом - спадкодавцем ОСОБА_3 без реєстрації місця проживання, займався похованням свого брата та здійснив усі необхідні поминальні обряди після його смерті. Отримав у володіння правовстановлюючі документи на житловий будинок та земельну ділянку, оформлені на ім`я своєї матері ОСОБА_4 , а тому вважається таким, що прийняв спадщину після смерті свого брата.

Встановлення фактів, про які просить позивач, жодних правових наслідків для неї не утворює, оскільки позивачка не є спадкоємцем майна ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , та встановлення цих фактів не породжує для неї жодних правових наслідків, і тому вказані вимоги задоволенню не підлягають.

Позивач також ставить питання про визнання за нею права власності на нерухоме майно. При цьому жодної правової підстави набуття такого права власності у позові не зазначено.

Як вказано у позовній заяві та представник позивача в судовому засіданні стверджувала, що позивачка за цим позовом, повністю сплатила за належне майно - житловий будинок АДРЕСА_1 грошові кошти в сумі 5000 грн, цей будинок було фактично позивачці передано у власність, жодна особа не оспорює цей стан речей, проте оформити своє право власності вона не могла із незалежних від неї обставин і іншим шляхом оформити його ніж в судовому порядку неможливо.

Відповідно до ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Статтею 328 ЦК України визначено презумпцію правомірності набуття права власності. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, власник не зобов`язаний у кожному випадку доводити іншим особам правомірність набуття права власності на належне йому майно.

Традиційно підстави набуття права власності поділяють на первісні (набуття права власності вперше, незалежно від волі попередніх власників) і похідні (зміна власника). Практичне значення такого поділу полягає в тому, що розглядаючи спори про захист права власності, набутого у похідний спосіб, судам необхідно враховувати імовірність наявності прав на відповідне майно в інших осіб. Відповідно до норм ЦК України до первісних підстав набуття права власності належать набуття права на новостворене майно, у тому числі об`єкт будівництва (стаття 331), переробка речі (стаття 332), привласнення загальнодоступних дарів природи (стаття 333), набувальна давність (стаття 344) та інші. Найбільш поширеним похідним способом набуття права власності є набуття права власності на підставі правочинів (стаття 334).

За загальним правилом судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне право власності, набуте раніше на законних підставах, у випадках, коли це право не визнається, заперечується або оспорюється.

А враховуючи, що право позивачки жодна особа не заперечує за її ж твердженням, то відсутнє право або законний інтерес, які підлягають судовому захисту.

Позивач зазначає, що на виконання усної домовленості зі ОСОБА_2 про купівлю-продаж житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 , вона передала особі, уповноваженій довіреністю власника, грошові кошти за вказану нерухомість в сумі 5000 гривень. Їй було передано ключі від будинку та вона почала проживати там і використовувати нерухомість як власну. Вона тривалий час проживає у будинку, несе витрати по його утриманню, однак не може оформити право власності, оскільки власник майна та уповноважена на оформлення угоди особа померли.

Таким чином, на думку позивача, сторони угоди домовились з усіх істотних умов купівлі-продажу житлового будинку, але оформити правовстановлюючі документи не може з незалежних від неї причин, а тому є всі підстави визнати право власності на нерухоме майно за позивачем.

З такими доводами позивача суд не погоджується, оскільки вони не узгоджуються з вимогами законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Разом з тим, суду не наданий будь-який письмовий договір, у тому числі попередній, щодо купівлі-продажу спірного нерухомого майна, який би містив усі істотні умови договору, права, обов`язки та відповідальність сторін.

При цьому, надана позивачем розписка на підтвердження передання коштів, не містить жодної ідентифікуючої нерухомість ознаки.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (покупець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено ч. 1 ст. 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому.

Статтею 657 ЦК України визначено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно з ч. 1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

У п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що при вирішенні спору про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які відповідно до ст.ст. 210, 640 ЦК України, пов`язуються із державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.

Так, згідно з відомостями, що містяться у правовстановлюючих документах на житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , власником вказаного нерухомого майна є ОСОБА_4 , яка ІНФОРМАЦІЯ_3 померла. Її спадкоємцями були два сина ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які також померли, не оформивши своїх спадкових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Разом з тим, суду не надано доказів, що ОСОБА_2 набув право власності на житловий будинок та земельну ділянку, відповідно не надано доказів, що останній міг виступати продавцем за договором купівлі-продажу будинку, а спірний житловий будинок, відповідно до ч.1 ст. 656 ЦК України, міг бути предметом договору купівлі-продажу між ОСОБА_2 як продавцем та ОСОБА_1 , як покупцем.

Довіреність від 16.02.2007 року, якою ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_5 продати за ціну та на умовах на власний розсуд житловий будинок та земельну ділянку в АДРЕСА_1 по перше: не доводить наміру ОСОБА_2 продати нерухомість саме ОСОБА_12 , оскільки вона мала б бути зазначена у довіреності як особа, з якою має укласти договір ОСОБА_5 від імені довірителя. По друге: на час видачі такої довіреності житловий будинок та земельна ділянка в АДРЕСА_1 ОСОБА_2 на праві власності не належали, його спадкові права оформлені не були, то і права розпоряджатися таким майном він не мав.

Пояснення свідків не є належними доказами, які можуть бути прийняті судом для підтвердження укладення договору купівлі- продажу нерухомого майна.

Тобто в судовому засіданні не доведено належними та допустимими доказами факт укладення договору купівлі- продажу нерухомого майна.

Питання наявності чи відсутності спадкоємців ОСОБА_2 позивачем не підіймалось. Відсутність таких спадкоємців жодними доказами не підтверджена. У даному випадку за умови можливого існування спадкоємців ОСОБА_2 Миропільську селищну раду Сумського району Сумської області не можна вважати належним відповідачем у цій справі.

Суд вважає, що позивачем було помилково визначено Миропільську селищну раду як відповідача у даному спорі, оскільки вона ніяких прав позивача не порушувала, жодних прав на спірне нерухоме майно не має.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Отже, суд констатує, що позовні вимоги ОСОБА_17 до Миропільської селищної ради є необґрунтованими, і це є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Таким чином аналіз наведених норм права та встановлених в судовому засіданні обставин справи дає можливість зробити висновок про те, що позовні вимоги заявлені до неналежного відповідача, не доведені належними доказами та безпідставні, а отже задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 8, 10, 11, 13, 209, 259, 263 - 265 ЦПК України,

у х в а л и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 в особі представника позивача -адвоката Казміренко Лариси Олексіївни до Миропільської сільської ради Сумської області про встановлення юридичного факту та визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу і рішення за цією скаргою не скасовано, воно набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повні найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Представника позивача - адвокат Казміренко Лариса Олексіївна, адреса: м. Суми вул. Покровська,20.

Відповідач: Миропільська сільська рада Сумської області, місце знаходження юридичної особи: с. Миропілля вул. Сумська, буд 23 Сумської області, .

Суддя В.І.Басова

Повний текст рішення виготовлений 08 травня 2023 року