Справа № 308/1553/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого - судді Логойди І.В., за участі секретаря судового засідання Шовак А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, у якій просить суд розірвати шлюб, укладений 24 грудня 2015 року, між нею, ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , зареєстрований в Ужгородському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що зроблено відповідний запис за № 690; стягнути з відповідача на її користь аліменти для утримання дитини - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5 000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання цієї позовної заяви до повноліття дитини.

Позов мотивує наступним. Між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька - ОСОБА_4 . Стосунки подружжя зайшли у глухий кут, та виходу з цієї скрутної ситуації знайти не можуть. Подружнє життя стало тягарем для обох, втратили будь-які почуття один до одного. Постійні сварки спричинили втрату поваги і теплих сімейних стосунків у подружжі. Причиною негативних змін у колишній родині стала діаметральна протилежність поглядів на життя та характерів, що стало передумовою виникнення багатьох конфліктів. Наслідком вище вказаного є те, що тривалий час сторони не проживають разом, не ведуть спільне господарство. Розірвання шлюбу позивач вважає необхідним, адже не може надалі перебувати у правовому статусі шлюбу з тією людиною, з якою її не пов`язують сімейні стосунки. Вважає, що подальше існування цього шлюбу є шкідливим для сторін спору та суперечить істотним інтересам дитини. Вважаю, що вжиття заходів щодо примирення подружжя, відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, не покращить шлюбних стосунків, оскільки вказані вище обставини є тривалими, а спроби примирення між сторонами в минулому не принесли жодних результатів. Обставини, передбачені ч. 2 ст. 110 СКУ, зокрема вагітність позивача чи недосягнення дитиною одного року, після її народження, які б перешкоджали звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу - відсутні. З метою реалізації прав дитини на її утримання, враховуючи той факт, що сукупний дохід відповідача є неврегульованим та мінливим, а дитина проживає разом з позивачкою, вважає за доцільне встановити розмір аліментів, що підлягають оплаті відповідачем на її користь, у твердій грошовій сумі.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.03.2023 відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання. Розгляд справи відкладався 31.03.2023 та 28.04.2023 з метою належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи судом.

У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся, подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд виходить з наступного.

Як встановлено судом, 24.12.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за актовим записом № 690, що підтверджується наявним у справі оригіналом свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 25.01.2023 (виданого повторно).

Від спільного шлюбу у сторін народилася донька: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 03 березня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ч. 1 ст.21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Зі змісту статті 55 Сімейного кодексу України вбачається, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини чи чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

У відповідності зі ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідач визнав позовні вимоги.

На даний час, офіційно зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем має формальний характер, подружнє життя не склалося через несумісність характерів та розбіжність у поглядах на подружні відносини. Фактичні шлюбні відносини між сторонами не підтримуються, спільне господарство вони не ведуть, відтак суд дійшов висновку про недоцільність подальшого збереження шлюбу, а тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

За умовами, встановленими ч.1 ст. 3 Конвенції та ч.ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого врахування інтересів дитини.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст.180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року, дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Згідно з ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері чи батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За змістом ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Станом на момент пред`явлення позову, у відповідності до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на один місяць для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня становить 2833 гривень.

Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч.1 ст.191 СК України).

Батьки зобов`язані нести витрати по утриманню дітей. Таке утримання повинно забезпечувати хоча б мінімальні потреби дітей, необхідні для повноцінного фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 5000 грн., починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, і до досягнення повноліття, такі відповідач визнав. Враховуючи подані суду докази, встановлені обставини, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 5000 грн. на дитину, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду до досягнення повноліття дитиною.

Одночасно, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом; а також положення ст.185 СК України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою тощо).

Також, суд визнає необхідним застосувати п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, зокрема, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 8, 9, 10, 12, 13, 17, 43, 49, 134, 141, 258, 265, 272, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити повністю.

Шлюб, укладений 24.12.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за актовим записом № 690 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5000 грн., починаючи з дня подачі позовної заяви до суду 31.01.2023 і до моменту досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість грн. 80 коп.).

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід державного бюджету судовий збір в розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість грн. 80 коп.).

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість грн. 80 коп.).

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Закарпатського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Ужгородським РВ ГУДМС України в Закарпатській області від 25.02.2016, РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації місця проживання, яка з збігається з місцем проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Мукачівським MB УМВС України в Закарпатській області від 30.06.1998, РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 15.05.2023.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області І.В.Логойда