Справа № 127/5794/23
Провадження № 22-ц/801/1051/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Король О. П.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 травня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Стадника І.М. (судді-доповідача),

суддів: Матківської М.В., Міхасішина І.В.,

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу представника позивача Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» Бережної Наталі Миколаївни

на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23 березня 2023 року, постановлену під головуванням судді Короля О.П.,

у справі № 127/5794/23

за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (позивач)

до ОСОБА_1 (відповідач)

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Короткий зміст вимог

В березні 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого посилалось на те, що з метою отримання банківських послуг останній звернувся до банку, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 31.07.2007 року.

При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердив, що його заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору у відповідача станом на 19.01.2023 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 47188,46 грн, яку позивач просив стягнути на свою користь.

Рішення суду першої інстанції

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 березня 2023 року позовну заяву Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» визнано неподаною та повернено позивачеві.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

14 квітня 2023 року представник представника позивача Бережна Н.М. подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що залишаючи позовну заяву без руху, суд фактично здійснив оцінку поданих позивачем доказів, що є неприпустимим. Натомість позивач виклав зміст позовних вимог, спосіб захисту його прав та інтересів, обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, які їх підтверджують, тобто подав позовну заяву, що відповідає вимогам статті 175 ЦПК України.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надійшов, проте його відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції частина 3 статті 360 ЦПК України.

Провадження у справі в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 19 квітня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі, а хвалою від 26 квітня 2023 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження, без виклику сторін

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Частиною 2 статті 369 ЦПК України встановлено, що апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення заяви позивачеві (заявникові) п. 6 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки предметом перегляду в суді апеляційної інстанції є ухвала Вінницького міського суду про визнання позовної заяви не поданої і її повернення, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Мотиви, з яких суд першої інстанції дійшов висновку, і закон, яким він керувався

Приймаючи рішення про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не виконано вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Оскаржувана ухвала вказаним вимогам не відповідає, а колегія суддів з висновками суду першої інстанції не погоджується з огляду на таке.

Згідно частини статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається із матеріалів справи АТ КБ «Приватбанк» звернулось до місцевого суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14 березня 2023 року позовна заява залишена без руху, надано позивачу строк у 3 (три) дні для усунення недоліків.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без руху суд вказав на її недоліки, зокрема: - надані позивачем для суду та відповідача документи не відповідають вимогам ст. 95 ЦПК України, оскільки; - в порушення п. 5 ч. 3 ст.175 ЦПК України не зазначено, яка картка була видана відповідачеві і з яким тарифом, а також чим це підтверджується; - не зазначено доказів про те, що Умови та Правила надання банківських послуг підписані відповідачем, а також те, що вони є додатком підписаної заяви від 12.07.2007; - витяг з тарифів обслуговування кредитної картки не містить підпису позичальника.

Оскільки у визначений судом триденний строк вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачем не виконані, суд постановив ухвалу від 23 березня 2023 року про визнання позовної заяви АТ КБ «Приватбанк» неподаною та повернув її позивачеві.

Вимоги до форми та змісту позовної заяви визначені статями 175, 177 ЦПК України.

Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до частин 1, 5 статті 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

За правилами частини другої статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення (частина п`ята статті 95 ЦПК України).

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (частина шоста статті 95 ЦПК України).

Проте судом першої інстанції не враховано, що відповідно до частини 1 статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. При цьому, відповідно до частини 5 статті 177 цього Кодексу позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги.

За змістом зазначеної норми саме на позивача покладається обов`язок обґрунтування своїх вимог з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини.

Статтею 264 ЦПК України встановлено, що суд вирішує питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються під час ухвалення рішення.

Отже недодання доказів на підтвердження позовних вимог не перешкоджає розгляду справи, оскільки є підставою для відмови в задоволенні позову по суті, а не для визнання позовної заяви неподаною.

Суд першої інстанції на зазначені обставини і вимоги закону уваги не звернув та всупереч вимогам частини 5 статті 12 ЦПК України, яка зобов`язує суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, підійшов до вирішення цього питання з надмірним формалізмом, вдавшись до оцінки доказів на етапі відкриття провадження у справі.

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Європейський суд з прав людини зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253-В).

Таким чином, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

До позовної заяви позивачем додано як ряд процесуальних клопотань, копії позовної заяви, платіжне доручення про сплату судового збору, так і письмові докази, які він вважав необхідними і достатніми для розгляду справи 15 найменувань.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустивши надмірний формалізм при вирішенні питання про відкриття провадження за позовом АТ КБ «Приватбанк» безпідставно залишив його без руху, що стало підставою для подальшого визнання її неподаною та повернення позивачеві, порушивши при цьому норми процесуального права.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України.

Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, Суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника позивача Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» Бережної Наталі Миколаївни задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23 березня 2023 року скасувати, а справу № 127/5794/23 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: І.М. Стадник
Судді:М.В. Матківська
І.В. Міхасішин