Справа № 740/4824/22
Провадження № 2-др/740/7/23
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 березня 2023 року м.Ніжин
Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області
в складі: головуючої судді Пантелієнко В.Г.
з участю секретаря Пулинець Ю.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ніжині заяву представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Гринь Людмили Василівни про ухвалення додаткового рішення,
Сторони в судове засідання не з`явились.
Від ОСОБА_2 надійшла заява про зменшення розміру судових витрат.
Згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України неявка сторін не є перешкодою для розгляду питання про ухвалення додаткового рішення по справі.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в справі докази, суд дійшов наступного висновку.
Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 березня 2023 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та стягнуто з відповідача 30000 гривень неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Відповідно до п.3 ч.1, ч.2, 3, 5 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.

Положеннями ст.133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити, у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що 22 жовтня 2022 року між позивачкою ОСОБА_1 та «Адвокатською компанією «ГРИНЬ ТА ПАРТНЕРИ» було укладено договір про надання правничої допомоги. Відповідно до п. 4.3 договору за надання правничої (правової) допомоги клієнт сплачує адвокатській компанії гонорар у фіксованій сумі 20000 гривень за підготовку та ведення справи в суді першої інстанції.

Згідно Звіту від 14.03.2023 року про виконані роботи по Договору про надання правничої (правової) допомоги від 11.10.2022 року, адвокатом Гринь Л.В. та АК «ГРИНЬ ТА ПАРТНЕРИ» надано клієнту правові послуги на загальну суму 20000 гривень. Також вказано, що клієнт буде оплачувати правничу допомогу протягом місяця після ухвалення судом рішення.

Додатковою постановою Верховного Суду від 18 серпня 2021 року у справі № 300/3178/20 стосовно можливості стягнення на користь позивача суми судових витрат на професійну правничу допомогу у разі, якщо умовами договору передбачено, що оплата адвокатського гонорару буде здійснена в майбутньому, колегія суддів зазначила, що, враховуючи приписи ч. 7 ст. 139 КАС України, витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено.

Відповідно до судових рішень об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, справа №922/445/19 від 03.10.2019, та ВС КА у справі №280/2635/20 від 21.01.2021 відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництво та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Адвокат не повинен підтверджувати розмір гонорару, якщо гонорар встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі. Розмір винагороди за надання правової допомоги, визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Такий правовий висновок міститься в постанові КАС ВС від 28.12.2020 року в справі № 640/18402/19.

Отже, надані адвокатом Гринь Л.В. докази в повному обсязі підтверджують факт понесення ОСОБА_1 судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу.

Одночасно, суд звертає увагу на те, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання. Кодексом не передбачено можливості суду ініціювати питання про зменшення витрат на правничу допомогу.

Проаналізувавши надані докази на підтвердження понесених позивачкою витрат на правничу допомогу, зважаючи на наявність клопотання відповідача про зменшення розміру судових витрат, на складність справи, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, а також з урахуванням того, що позовні вимоги задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 137, 141, 270 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , 10 000 (десять тисяч) гривень в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя В.Г. Пантелієнко