Справа №705/316/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 серпня 2023 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області
в складі: головуючої - судді Годік Л.С.
при секретарі судового засідання Гученко К.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань цивільну справу за позовом заступника керівника Черкаської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Уманської міської ради Черкаської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку, витребування її з чужого незаконного володіння,-
Заступник керівника Черкаської обласної прокуратури Носенко В. звернувся до суду з позовом в інтересах держави, в особі Уманської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку, витребування її з чужого незаконного володіння.
В обґрунтування позову зазначають, що прокуратурою області в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» встановлено наявність підстав для застосування представницьких повноважень у суді на захист інтересів держави в сфері надання та використання земель комунальної власності, які на цей час знаходяться в приватній власності.
Встановлено, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю ЧР № 054705, виданого 12.03.2003 на підставі рішення Уманської міської ради від 15.01.2002 за № 677 ОСОБА_1 передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,2999 га, яка розташована по АДРЕСА_1 . Державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3162.
В п.1.3 Договору вказано, що відчужувана земельна ділянка є власністю дарувальника на підставі вищезазначеного Державного акту на право власності на земельну ділянку ЧР № 054705.
Також встановлено, що Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку від 12.03.2003 серія ЧР № 054705 є незаконним та підлягає скасуванню.
Разом з тим, за даними досудового слідства вищевказаній особі земельна ділянка у власність у передбаченому законом порядку не передавалась, оскільки Уманською міською радою відповідне рішення не приймалося, а право власності на неї зареєстровано на підставі підробленого, тобто незаконного Державного акту на право приватної власності на землю від 12.03.2003 серія ЧР №054705.
Згідно з висновком технічної експертизи документів від 21.03.2019 №1/266 встановлено, що відбитки гербової печатки Уманської міської ради в Державному акті на праві приватної власності на землю серія ЧР № 054705 від 12.03.2003 нанесені не гербовою печаткою Уманської міської ради.
Згідно з висновком технічної експертизи документів від 06.06.2019 №1/593 встановлено, що відбитки гербової печатки Уманської міської ради в Державному акті на праві приватної власності на землю серія ЧР № 054705 від 05.03.2007 нанесений не гербовою печаткою Уманської міської ради.
Висновком почеркознавчої експертизи від 04.06.2019 №1/599 встановлено, що підписи у Державному акті на право власності на земельну ділянку від 12.03.2003 серія ЧР № 054705 виконані від імені міського голови ОСОБА_3 та начальника управління земельних ресурсів у м. Умані Кузуба В.В. виконані іншою особою.
25.02.2019 Придніпровським районним судом м. Черкаси у справі № 711/8733/19 надано органу досудового розслідування дозвіл на тимчасовий доступ до речей та документів з метою встановлення інформації щодо звернення ОСОБА_1 до міської ради із заявою про надання їй спірної земельної ділянки у власність.
Встановлено, що у журналах вхідної та вихідної кореспонденції Уманської міської ради за 1994-2006 роки відомості щодо звернення ОСОБА_1 відсутні.
Прокуратурою області 08.08.2019 направлено лист до Умансьокї міської ради про надання інформації щодо прийняття 15.01.2002 Уманською міською радою рішення № 677 про надання ОСОБА_1 у приватну власність спірної земельної ділянки.
Уманська міська рада 03.09.2019 повідомила прокуратуру області про відсутність в міській раді будь-яких документів з вказаного приводу у зв`язку з їх виїмкою у межах досудового розслідування кримінального провадження.
У ході досудового розслідування факту прийняття такого рішення Уманською міською радою не встановлено.
Досудовим розслідуванням достовірно встановлено, що ОСОБА_1 земельна ділянка у власність у встановленому законом порядку не передавалася.
З наведених обставин вбачається порушення права комунальної власності на землю, відновлення якого можливо лише шляхом визнання незаконним та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку, витребування її з чужого незаконного володіння.
Просять визнати незаконним та скасувати Державний акт на право приватної власності на землю від 12.03.2003 серія ЧР №054705 про надання у власність ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) земельної ділянки площею 0,2999 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Від представника позивача до суду надійшла заява, в якій вона просили проводити розгляд справи у її відсутність, позов задовольнити. Також в заяві вказано, що позовні вимоги вона підтримує повністю.
Від представника Уманської міської ради до суду надійшла заява, в якій вона просила розгляд справи проводити у її відсутність, позов задовольнити. Також в заяві вказано, що позовні вимоги вона підтримує повністю.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися , про день та час розгляду справи повідомлялися шляхом надіслання рекомендованого листа на поштову адресу, який повернувся до суду з відміткою «Укрпошти» - «адресат відсутній за вказаною адресою».
У справі достатньо матеріалів про правовідносини сторін, за таких обставин суд вважає, що справу можливо розглядати без участі відповідача. Представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює судове рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Вислухавши учасників процесу,дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності здійснює орган місцевого самоврядування, яким у спірних правовідносинах є Уманська міська рада.
Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 56 ЦПК України прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами у визначених законом випадках.
Представництво прокурором інтересів держави в суді відповідно до ч. 1, ч. 3, ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.
Згідно ст. ст. 14, 13, 19 Конституції України земля в Україні є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.
В судовому засіданні встановлено наявність підстав для здійснення прокурором представництва інтересів в суді, передбачених ст. 131-1 Конституції України, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ч. 3, ч. 4 ст. 56 ЦПК України, враховуючи, що Уманською міською радою, яка є розпорядником земель територіальної громади та здійснює контроль за використанням та охороною земель комунальної власності не було вчасно вжито заходів щодо захисту державних інтересів.
Відповідно до ст. 14 Конституції України, ст. 373 ЦК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Згідно з ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлений ст. 118 Земельного кодексу України, який передбачає, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд , індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. Цей орган розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. У двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Згідно зі ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
За змістом зазначених норм права, прийняття відповідним органом державної влади рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність особі, є завершальним етапом безоплатного одержання земельної ділянки у власність та підтверджує реалізацію права особи на одержання земельної ділянки із земель державної власності в межах норм безоплатної приватизації по виду використання.
Однак, в ході розгляду справи стало відомо, що ОСОБА_1 до Уманської міської ради із заявою про отримання, приватизацію земельної ділянки не зверталась та не отримувала Державного акту на право приватної власності на землю серія ЧР № 054705 від 12.03.2003.
Представник Уманської міської ради вказала, що рішення про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_1 не приймалось.
Тобто, правових підстав для видачі на ім`я ОСОБА_1 . Державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР № 054705 від 12.03.2003 не було.
Згідно договору дарування земельної ділянки від 02.10.2018 року ОСОБА_1 подарувала ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,2999 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.18).
Крім цього, як вбачається з висновку експерта № 1/266 від 21.03.2019 № 1/266, відбитки гербової печатки Уманської міської ради в Державному акті на право приватної власності на землю серії ЧР № 054705 від 12.03.2003 відбитками не являються, а є їх зображеннями, які нанесені струменевим способом друку (а.с. 69-81).
Відповідно до висновку почеркознавчої експертизи від 04.06.2019 № 1/599 встановлено, що підписи у Державному акті на право приватної власності на землю серія ЧР № 054705 від 12.03.2003 виконані від імені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виконані не ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та не ОСОБА_5 , а іншими особами (а.с. 82-91).
Згідно висновку експерта від 06.06.2019 № 1/593 встановлено, що відбиток гербової печатки Уманської міської ради Черкаської області в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЧР №054705 від 12.03.2003 нанесені не гербовою печаткою Уманської міської ради Черкаської області (а.с.92-95).
Тобто, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 земельна ділянка у власність для ведення особистого селянського господарства у встановленому законом порядку не передавалася.
Враховуючи зазначене, суд вважає, що спірна земельна ділянка була відчуджена поза волею власника.
Згідно ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Відповідно до ст. 393 ЦК України передбачено, що правовий акт органу державної влади, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта.
Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14, власник майна може витребувати належне йому майно від будь якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. При цьому норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було в наступному набувачем відчужене третій особі, оскільки надає право повернення майна лише стороні правочину, який визнано недійсним. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.
Право власника згідно з частиною першою статті 388 ЦК України на витребування майна від добросовісного набувача пов`язане з тим, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування майна від добросовісного набувача, є вичерпним. Й однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої статті 388).
З наведених вище обставин вбачається порушення права комунальної власності на землю, відновлення якого можливо шляхом визнання незаконним та скасування Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку та витребування її з чужого незаконного володіння.
Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про визнання незаконним та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку, витребування її з чужого незаконного володінняґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. 19, 124 Конституції України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 18, 43, 49, 76-81, 82, 84, 89, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд -
Позов заступника керівника Черкаської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Уманської міської ради Черкаської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку, витребування її з чужого незаконного володіння - задовольнити.
Визнати незаконним та скасувати Державний акт на право приватної власності на землю від 12.03.2003 серія ЧР № 054705 про надання у власність ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ) земельної ділянки площею 0,2999 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) на користь прокуратури Черкаської області, сплачений судовий збір в розмірі 4204,00 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Суддя Леся Сергіївна Годік