466/8460/22
2-н/465/641/23
Ухвала

про відмову у видачі судового наказу

28.04.2023 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Кузь В.Я., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою Львівського комунального підприємства "Львівський ліхтар" щодо видачі судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за житлово - комунальні послуги, -

встановив:

Заявник звернувся до Франківського районного суду м. Львова із заявою щодо видачі судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за житлово - комунальні послуги.

Дослідивши матеріали заяви про видачу судового наказу з додатками, приходжу до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Ч.2 цієї статті визначено, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження.

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.161 цього кодексу.

У відповідності до вимог ст.162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Ст.163 ЦПК України визначено вимоги до заяви про видачу судового наказу.

Зокрема, відповідно до п.4 та п.3 ч.3 ст.163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості та інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

До заяви про видачу судового наказу заявником долучено, зокрема, відомість про нарахування та оплату послуг, попередження, квитанцію, договори про надання послуг.

Однак, з даних документів не вбачається, що житлово - комунальні послуги фактично постачаються та отримуються саме гр. ОСОБА_1 .

При цьому, суд зауважує, що право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 не дає підстав суду стягувати заборгованість за житлово - комунальні послуги у наказному провадженні, а саме заявником не надано достатніх доказів того, що боржник є споживачем послуг за вказаною вище адресою.

Вказані обставини свідчать про неможливість з`ясування в рамках наказного провадження факту наявності суб`єктивного зобов`язання боржника за вимогами заявника.

Відтак, дослідивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї додатки, приходжу до висновку про те, що така подана з порушенням вимог ст.163 ЦПК України, оскільки додані до заяви про видачу судового наказу письмові документи не можуть підтвердити наведені в заяві доводи про порушення боржником своїх зобов"язань по сплаті за житлово - комунальні послуги.

Суд також враховує, що боржницею подано заперечення на заяву про видачу судового наказу, в якій вона зазначає, що в квартирі за адресою АДРЕСА_2 не проживає, житлово - комунальними послугами не користується.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №14 від 23.12.2011р. "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження", якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення пункт 3, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

З заяви вбачається, що стягувач дублює лише норми Закону України "Про житлово - комунальні послуги" та Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі, якщо із заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, про відмову у видачі судового наказу. Ч.1 ст.166 ЦПК України визначено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На підставі викладеного, керуючись статтями 161-166, 354-355 ЦПК України,-

постановив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Львівського комунального підприємства "Львівський ліхтар" щодо видачі судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за житлово - комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання її копії.

Суддя В. Кузь