Номер провадження: 22-ц/813/2605/23
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Громіка Р.Д.,

Драгомерецького М.М.,

за участю:

секретаря Хухрова С.В.,

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Чібірдіна О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 травня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Аліної С.С., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, ОСОБА_3 , третя особа: Управління капітального будівництва Одеської міської ради про визнання акту прийому-передачі недійсним та про визнання свідоцтва про право власності недійсним,

встановив:

14.07.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Одеської міської ради, ОСОБА_3 , третя особа: Управління капітального будівництва Одеської міської ради, та уточнивши позовні вимоги, просила суд:

- визнати недійсним Акт прийому передачі від 19.01.2012 року, укладений між ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» та ОСОБА_3 ;

- визнати недійсним свідоцтво про право власності на кв. № 140 від 12.03.12 року;

- витребувати у ОСОБА_3 кв. АДРЕСА_1 та передати її ОСОБА_4 .

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 27 травня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволенні (а.с.238-244).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 11 січня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення суду від 27 травня 2021 року відмовлено (т.2, а.с.29).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , яка участі у справі не приймала, ставить питання про скасування заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27.05.2021 року, ухвалення нового рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

До суду апеляційної інстанції з`явився представник позивача ОСОБА_1 адвокат Чібірдін О.В.,

Інші учасники до суду апеляційної інстанції не з`явилися, повідомленні належним чином про день та час слухання справи (т.2, а.с.89-94).

У зв`язку з цими обставинами, та враховуючи, що всі учасники справи належним чином повідомлені, дана справа перебуває на розгляді суду апеляційної інстанції значний час (т.2, а.с.52), колегія суддів вирішила слухати справу за участю представника позивача ОСОБА_1 адвоката Чібірдіна О.В. і на підставі наявних у справі доказів.

Крім того, відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Неявка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 підлягає закриттю, виходячи з наступних підстав.

Статтею 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи, а у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ст. 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси (ст. 18 ЦПК України).

Європейський Суд з прав людини (далі ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом із тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підстави для не прийняття до розгляду і повернення апеляційної скарги, викладені в ст. 357 ЦПК України, а підстави для відмови у відкритті провадження передбачені ст. 358 ЦПК України і їх перелік є вичерпним.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції. При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» роз`яснено, що при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК України (в редакції 2003 року) права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов`язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Крім того, апеляційний суд враховує правові висновки, викладені в постановах Касаційного Цивільного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 360/1938/16, від 01.11.2018 року у справі № 2-о-14/11 з цього питання.

Так, в апеляційній скарзі заявник посилається на те, що 14.05.1994 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (т.2, а.с. 35).

26.11.2004 року ОСОБА_3 ,діючи в інтересах сім`ї, уклав Договір інвестування, після виконання якого 12.03.2012 року отримав свідоцтво про право власності на спірну квартиру (т.2, а.с. 39).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 також зазначає, що згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Зазначила, що спірна квартира є об`єктом права спільної сумісної власності нашого подружжя.

Посилаючись на те, що суд прийняв судове рішення про права та інтереси особи, що не була залучена до участі у справі, що згідно п.4.ч. 3 ст.376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, заявник апеляційної скарги просила апеляційну скаргу задовольнити.

Однак, колегія суддів вважає ці доводи необґрунтованими, так як суд в оскаржуваному судовому рішенні не вирішував питання про права та обов`язки ОСОБА_2 .

Так, як вбачається з матеріалів справи, спірний договір № 140/19 про співробітництво по інвестуванню будівництва житлових будинків був укладений 26.11.2004 року між ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» та відповідачем ОСОБА_3 (т.2, а.с.14).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до акту прийому передачі від 19.01.2012 року, на виконання вищевказаного договору № 140/19 від 26.11.2004 року, укладеного між ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» та відповідачем ОСОБА_3 , ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» передало, а ОСОБА_5 прийняв у власність двокімнатну кв. АДРЕСА_2 (т.2, а.с.12).

12.03.2012 року виконавчим комітетом Одеської міської ради відповідачу ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності на кв. АДРЕСА_1 (т.1, а.с.171).

Доказів того, що заявник апеляційної скарги ОСОБА_2 є власником або співласником спірної квартири матеріали справи не містять. Будь-який договір або судове рішення про визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину кв. АДРЕСА_1 також відсутні.

Перебування подружжя ОСОБА_6 у шлюбі не може автоматично свідчити про належність кожному із них по 1/2 частки вищевказаної квартири, оскільки кожний із подружжя повинен надати суду докази своєї участі придбанні майна за спільні кошти, що в даному випадку не було предметом судового розгляду.

Таким чином, зважаючи на те, що права та обов`язки ОСОБА_2 під час прийняття заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 травня 2021 року судом не вирішувались, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що вказаним судовим рішенням були порушенні права або будь-які її інтереси, як заявника апеляційної скарги, є безпідставними і спростовуються текстом заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 травня 2021 року.

Приймаючи до уваги, що після відкриття провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_2 не вирішувалися, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 352, 362, 367, 368, 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційне провадження за апеляційної скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 травня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, ОСОБА_3 , третя особа: Управління капітального будівництва Одеської міської ради про визнання акту прийому-передачі недійсним та про визнання свідоцтва про право власності недійсним, закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01.05.2023 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький