Справа № 204/8236/22
Провадження № 2/204/579/23
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

Іменем України

03 травня 2023 суддя Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Чудопалової С.В.

за участю секретаря Корягіної Р.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі заяву представника відповідача адвоката Клименко Ігоря Івановича про повернення понесених судових витрат на професійну праву допомогу по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ), в інтересах якого діє представник адвокат Бєлік Андрій Сергійович до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ), третя особа: Управління-служба у справах дітей Центральноїадміністрації Дніпровської міської ради (адреса знаходження: пр-т Пушкіна, буд. 65, м. Дніпро, 49000)про визначення місця проживання малолітніх дітей з матір`ю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Бєлік А.С. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Управління-служба у справах дітей Центральноїадміністрації Дніпровської міської ради про визначення місця проживання малолітніх дітей з матір`ю.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09.12.2022 було відкрито провадження по справі.

14.03.2023 року від представника позивача адвоката Бєлік А.С. до суду надійшла заява про залишення позову про визначення місця проживання малолітніх дітей з матір`ю без розгляду (а.с.214).

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14.03.2023 провадження у вказаній цивільній справі було закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України (а.с.216-217).

30.03.2023 року до суду від представника відповідача адвоката Клименко І.І. надійшла заява про стягнення судових витрат на правову допомогу, заява надіслана в системі «Електронний суд», сформовано 30.03.2023 року (а.с.222).

В обґрунтування поданої заяви представником зазначено, що відповідачем були понесені витрати за надання правової допомоги у справі №204/8236/22 в розмірі 15000 грн. Вважає, що на підставі ч. 5ст. 142 ЦПК України, у разі залишення позову без розгляду, відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи. Разом із заявою, представником заявлено клопотання про поновлення строків на подання даної заяви, оскільки ухвалу про залишення без розгляду ним було отримано 29.03.2023.

В судове засідання сторони та представники не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки не повідомили.

14.04.2023 року представником позивача адвокатом Бєлік А.С. надано заперечення щодо заяви відповідача про компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи. В обґрунтування яких зазначив, що представником відповідача не доведено, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив заздалегідь необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується. Вважає, заяву представника відповідача про компенсацію витрат на правничу допомогу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст.270 ЦПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно положень ч.5ст.142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (ч.9ст.141 ЦПК України).

Під зловживанням процесуальними правами законом, уст. 44 ЦПК України, визначено наступне.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. В залежності від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Як вбачається з роз`яснень, викладених в п. 38 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах », що у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. При цьому, саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Аналіз змісту наведених норм дає підстави для висновку, що покладення судових витрат на позивача у разі закриття провадження у справі можливе за умови доведення факту вчинення позивачем необґрунтованих дій або зловживання позивачем чи його представником процесуальними правами. Під такими діями слід розуміти завідомо безпідставне або штучне ініціювання судового провадження за відсутності реального спору, вчинення позивачем свідомих недобросовісних дій, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

У Постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 741/1681/17 Верховний Суд, залишаючи без змін судові рішення про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу у зв`язку із закриттям провадження у справі, послався, що законодавець, гарантуючи особам право на звернення до суду за захистом та право на позов, передбачив компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача (ч.5ст.142 ЦПК України). При цьому звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст.ст.55,124 Конституції України, та є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову, а добросовісні дії позивача спрямовані на захист його порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не можна вважати необґрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист. Таким чином, саме по собі звернення з позовом до суду не свідчить про необґрунтованість дій позивачів, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивачів, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи у ході розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

У Постанові Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі № 521/3011/18, де, залишаючи без змін судові рішення про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу, Верховний Суд зазначив, що суд апеляційної інстанції вірно виходив з того, що відсутні підстави для визнання дій позивача необґрунтованими, оскільки звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, тобто його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

При цьому Верховний Суд вказав, що із системного тлумачення положень частин 5 та 6 ст.142, ч.9 ст.141 ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами. Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Аналогічні правові позиції є усталеними і викладені цілому ряді Постанов, в тому числі у Постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 148/312/16-ц та від 03 липня 2019 року у справі № 543/408/17.

В обґрунтування заяви від 30.03.2023 про компенсацію судових витрат, представник відповідача ОСОБА_3 зазначив, що відповідачем понесені витрати на оплату адвоката за надання правової допомоги у справі №204/8236/22 в розмірі 15000 грн. Вважає, що на підставі ч. 5ст. 142 ЦПК України, у разі залишення позову без розгляду, має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, кожна особа, яка заявляє вимоги, у тому числі і щодо стягнення судових витрат, має довести як необхідність в понесенні таких витрат та їх розмір, а також і необґрунтованість дій позивача, саме з наявністю яких закон пов`язує процесуальну можливість компенсації на користь відповідача.

При цьому, представником відповідачем не доведено, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив заздалегідь необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

В даному випадку, відповідачем при заявлені вимоги про стягнення компенсації понесених по справі судових витрат не було наведено необґрунтованості дій позивача, що виключає стягнення такої компенсації в розумінні ч.5 ст. 142 ЦПК України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в заяві відсутні підстави для визнання дій позивача необґрунтованими, оскільки звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також її дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання нею своїми процесуальними правами, її дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою її обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

За таких обставин, залишення позову без розгляду, не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивача, так як звертатися до суду за захистом своїх прав це право позивача, передбачено цивільним процесуальним законодавством України, яке не містить обмеження у його реалізації.

З огляду на відсутність доказів про необґрунтовані дії позивача щодо пред`явлення позову, суд вважає безпідставними вимоги заяви про компенсацію витрат в порядку ч. 5 ст. 142 ЦПК України, та заява представника відповідача про відшкодування витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 142, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У заяві представнику відповідача адвокату Клименко Ігорю Івановичу про повернення судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Бєлік Андрій Сергійович до ОСОБА_2 , третя особа: Управління-служба у справах дітей Центральної адміністрації Дніпровської міської ради про визначення місця проживання малолітніх дітей з матір`ю відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Суддя С.В. Чудопалова