Справа № 676/4565/22
Номер провадження 2/676/401/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочний розгляд)

08 травня 2023 року м. Кам`янець - Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого-судді Бондаря О.О.

за участю секретаря судового засідання Білої І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру та визнання права власності на частину квартири,-

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру та визнання права власності на 1/2 частину квартири.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у 2004 році виїхала за кордон до Італії на заробітки, де працювала до 2009 року. Зі своєю невісткою ОСОБА_3 уклала усну угоду про будівництво кооперативної квартири, яку в подальшому мали оформити як співвласники в рівних частках. В подальшому позивачка висилала кошти ОСОБА_3 , які вона сплачувала за будівництво квартири. В листопаді 2011 року ОСОБА_3 повідомила позивачку, що оформила право власності на кв. АДРЕСА_1 по 1/2 кожній, при цьому жодних документів позивачці не показувала, але повідомила, що вона дозволила пожити в квартирі своєму сину, тобто онуку позивачки ОСОБА_2 . В кінці січня 2022 року перебуваючи в місті Кам`янці - Подільському вирішила зайти до своєї квартири. Як вияснилось, що в ній знову поселився онук. Він позивачку в квартиру не пустив, сказав, що являється її власником. Повернувшись додому в село Худиківці, ОСОБА_3 зізналась позивачці в тому, що квартиру вона оформила на сина і дійсно він є її власником і показала позивачці свідоцтво про право власності.

Просить визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ), право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 та визнати частково недійсним, свідоцтво серії НОМЕР_2 від 21.11.2011 року про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , виданого на ім`я ОСОБА_2 , в частині права власності його на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Представник позивача ОСОБА_4 та позивачка в судовому засідання позов підтримали та пояснили, що спірна квартира була придбана за кошти позивача, ремонт квартири теж був проведений за її кошти. Кошти були зароблені нею за кордоном в Італії і з Італії були привезені меблі, які встановленні в квартирі.

Відповідач та третя особа в судове засідання повторно не з`явились. Про день слухання справи повідомленні.

Заслухавши позивачку , її представника, свідків , вивчивши матеріали справи в повному об`ємі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що у 2004 році позивачка виїхала за кордон до Італії на заробітки. Зі своєю невісткою ОСОБА_3 уклала усну угоду про будівництво кооперативної квартири, яку в подальшому мали оформити як співвласники в рівних частках. В подальшому позивачка висилала кошти ОСОБА_3 , які вона сплачувала за будівництво квартири. В листопаді 2011 року ОСОБА_3 повідомила позивачку, що оформила право власності на кв. АДРЕСА_1 по 1/2 кожній, при цьому жодних документів позивачці не показувала, але повідомила, що вона дозволила пожити в квартирі своєму сину, тобто онуку позивачки ОСОБА_2 . В кінці січня 2022 року перебуваючи в місті Кам`янці Подільському позивачка вирішила зайти до своєї квартири, однак відповідач її не пустив в дану квартиру.

З копії договору про спільну діяльність від 21 квітня 2009 року вбачається, що між ПП ВКФ «Будмонтажсервіс» та ОСОБА_2 було укладено договір про спільну діяльність на будівництво квартири АДРЕСА_2 .

З копії заяви ОСОБА_5 від 11 травня 2010 року на адресу генерального директора ПП ВКФ «Будмонтажсервіс» вбачається, що цією заявою ОСОБА_5 просить переоформити договір № 73 від 21 квітня 2009 року на ОСОБА_2 .

З листа ПП ВКФ Будмонтажсервіс від 28 липня 2022 року за № 71 вбачається, що договір, укладений з ОСОБА_3 не зберігся , що свідчить , що раніше договір на внесення коштів на будівництво квартири був укладений з ОСОБА_3 .

З акту прийому передачі від 14 червня 2010 року вбачається, що дану квартиру було передано ОСОБА_2 14 червня 2010 року.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні дала показання, що гроші за квартиру платила ОСОБА_5 .

З копії довідки ПП ВКФ «Будмонтажсервіс» вбачається, що оплата вартості квартири була здійснена повністю в липні 2009 року.

Свідок ОСОБА_7 в своїх показаннях вказала, що вона в 2009 році надавала позивачці послуги по підшукуванню житла і з позивачкою оглядала квартиру в будинку по АДРЕСА_3 . В подальшому свідок познайомила позивачку з бригадою будівельників, які робили ремонт в квартирі.

Свідок ОСОБА_8 суду дав показання, що він з бригадою будівельників здійснював ремонт чотирьох кімнатної квартири в будинку по АДРЕСА_3 . Позивачка сплачувала кошти за роботу і за будівельні матеріали. Також позивачка потім привезла меблі для прихожої кімнати та для кухні з Італії.

Відповідно до п. 1 Договору про спільну діяльність № 73 від 21 квітня 2009 року вбачається, що ПП ВКФ Будмонтажсервіс здійснює будівництво житлового будинку згідно індивідуального проекту, розробленого Хмельницьким проектним інститутом Цивільпромбуд та Ліцензії серії АВ № 146925 від 03 квітня 2007 року на право виконання спеціальних видів робіт у проектуванні та будівництві.

Відповідно до п. 2.1 Договору про спільну діяльність № 73 від 21 квітня 2009 року сторони домовилися про організацію спільної діяльності в сфері будівництва, об`єднавши зусилля, направлені на будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 та квартири в ньому АДРЕСА_4 розташованої на 3 поверсі, загальною площею 125,71 кв. м.

Відповідно до п. 2.3 Договору про спільну діяльність № 73 від 21 квітня 2009 року ПП ВКФ «Будмонтажсервіс» власними силами виконує всі будівельно-монтажні роботи, залучає підрядні та субпідрядні організації для виконання робіт, а також постачальників будівельних матеріалів, конструкцій, машин та механізмів і являється розпорядником усіх фінансових і матеріальних ресурсів, задіяних на будівництво житлового будинку.

Відповідно до п. 2.5 Договору про спільну діяльність № 73 від 21 квітня 2009 року По закінченні будівництва та підписання Акту введення в експлуатацію житлового будинку Державною технічною комісією ПП ВКФ «Будмонтажсервіс» зобов`язується передати ОСОБА_2 у власність вищезгадану квартиру, надати усі необхідні документи на цю квартиру, а також сприяти ОСОБА_2 в оформленні права власності на неї.

Відповідно до п. 2.6 Договору про спільну діяльність № 73 від 21 квітня 2009 року право власності ОСОБА_2 на квартиру оформляється на підставі цього Договору та Акту приймання-передачі квартири.

Відповідно до п. 2.7 Договору про спільну діяльність № 73 від 21 квітня 2009 року Свідоцтво на право власності квартири оформляється уповноваженими на це органами за рахунок ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 3.3 Договору загальна договірна вартість квартири № 73 складала 817115 (вісімсот сімнадцять тисяч сто пятнадцять) гривень.

Відповідно до п. 3.4 Договору Після завершення будівництва фактична кількість вимірних одиниць даного об`єкта визначається на підставі даних державних органів, що здійснюють реєстрацію права власності на нерухоме майно (БТІ). У випадку виявлення відхилення в розмірі площі побудованого об`єкта вартість такої різниці доплачується Стороною - 2 або, відповідно, за письмовою заявою повертається йому Стороною - 1 протягом 30 (тридцяти) робочих днів.

Відповідно до п. 3.5 Договору Загальну договірну вартість квартири, в сумі 817115 (вісімсот сімнадцять тисяч сто п`ятнадцять) гривень. Сторона-2 сплачує шляхом поетапного внесення коштів на розрахунковий рахунок Сторони - 1 слідуючим чином:

3.5.1 перший платіж, що становить 104000 (сто чотири тисячі гривень) договірної вартості, визначеної в п. 3.3. Договору;

3.5.2. решту суми зазначеної в п.3.3. Договору, «Сторона-2» сплачує згідно графіку (додаток№1);

3.5.3. кінцевий розрахунок між сторонами повинен бути проведений до 30.06.2009 року.

Фактично даний договір не є договором про спільну діяльність , оскільки відповідно до ст. 1130 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об`єднання вкладів учасників.

Частиною 1 ст. 1134 ЦК України передбачено, що внесене учасниками майно, яким вони володіли на праві власності, а також вироблена у результаті спільної діяльності продукція та одержані від такої діяльності плоди і доходи є спільною частковою власністю учасників, якщо інше не встановлено договором простого товариства або законом.

Тобто договір про спільну діяльність передбачає як спільні дії учасників , наявність спільного майна і спільного результату цієї діяльності . Однак даний договір не містить спільного результату між різними інвесторами , які вносили кошти на будівництво житла.

Однак Договором про спільну діяльність № 73 від 21 квітня 2009 року не передбачено ніякої спільної діяльності , цим договором передбачається здійснення інвестицій для будівництва житла.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про інвестиційну діяльність» основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб`єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода).

Тобто даний договір містить ознаки інвестиційного договору, про що йдеться в п.3.3 3.5.3 , які здійснювалися Стороною 2 , без залучення до здійснення фінансування будівництва будь якого фонду фінансування будівництва, залучення якого передбачалося Законом України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» так і ознаки договору купівлі продажу майна, яким передбачається передача однією стороною коштів, а інша сторона має обов`язок передати товар - квартиру. Даним договором не передбачалося право власності сторони на вклад.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), покупець приймає або зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

У статті 215 Цивільного кодексу України унормовано, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Згідно зі статтею 217 зазначеного Кодексу недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

У розумінні наведених положень законодавства оспорювати правочин у суді може одна із сторін правочину або інша заінтересована особа. За відсутності визначення поняття "заінтересована особа" такою особою є кожен, хто має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі.

Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину.

Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі- «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Згідно з частинами першою, третьою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Враховуючи, що ОСОБА_3 не дотрималась домовленості в частині оформлення за позивачкою права власності на 1/2 частину квартири , без згоди позивачки переоформила договір на внесення коштів на будівництво квартири на відповідача, то свідоцтво про право власності відповідача в частині визнання за ним права на 1/2 частину квартири підлягає визнанню недійсним. А за позивачкою слід визнати право власності на 1/2 частину квартири. Враховуючи, що за позивачкою визнається 1/2 частина квартири , то відповідач залишається власником теж 1/2 частини квартири.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 258-260, 263-265 , 280 ,282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати частково недійсним свідоцтво серії НОМЕР_2 від 21.11.2011 року , видане Виконавчим комітетом Кам`янець Подільської міської ради в частині права власності ОСОБА_2 на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 з припиненням права власності ОСОБА_2 на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ), право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Визнати, що ОСОБА_2 є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

На рішення позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня складання повного рішення.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою ОСОБА_2 , поданою протягом 30 днів з дня ухвалення судового рішення.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) .

Відповідач - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ),

Третя особа: ОСОБА_3 ( с. Худиківці, Чортківський район, Тернопільська область ).

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Бондар О.О