Справа № 683/3671/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Цішковського В.А.

з участю секретаря Васічевої О.В.

розглянувши у спрощеному позовному проваджені в місті Старокостянтинів цивільну справу № 683/3671/22, номер провадження 2/683/237/2023 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

в с т а н о в и в:

19 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 і просить стягнути із відповідача на її користь 13 005 грн. додаткових витрат на дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , в період якого у них народилася дитина: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає та перебуває на її утриманні.

Зазначає, що здійснює витрати на утримання сина, які пов`язані з повсякденними потребами, а саме харчування, одяг, засоби особистої гігієни. Окрім зазначених витрат, за період з 10.08.2022 року по 13.10.2022 року понесла додаткові витрати на сина, який на той час був неповнолітнім. Так, син має захворювання з порушенням функції зору та при проведенні обстеження йому було призначено використовувати окуляри та лінзи. На виготовлення та придбання окулярів та лінз в магазині «Оптика +» ОСОБА_1 витратила 8 010 грн.

Крім того, з 10.08.2022 року по 25.09.2022 року син ОСОБА_3 проходив лікування зубів у стоматології « ОСОБА_4 », на що позивачкою було витрачено 18 000 грн.

Зважаючи на те, що загальна суму витрат які позивачка понесла на дитину склала 26 010 грн, а тому просить стягнути із відповідача половину зазначеної суми, що становить 13 005 грн.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 10.01.2023 року прийнято справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач ОСОБА_2 , у встановлений законом строк, надав відзив на позов в порядку, визначеному ст.178 ЦПК України. ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, заперечує проти їх задоволення, посилається на те, що позивачка надала неналежні докази про стягнення додаткових витрат. Окрім того, зазначив, що на підставі рішення суду сплачує на сина 1/8 частину з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на період навчання ОСОБА_3 , що є достатньою сумою для покриття усіх витрат дитини.

Позивачка ОСОБА_1 подала відповідь на відзив ОСОБА_2 у якому вказала, що подані нею докази є належними, достовірними та достатніми у своїй сукупності про здійснення нею додаткових витрат на дитину. Щодо підстави сплати відповідачем достатніх аліментів вказала, що додаткові витрати на утримання дитини викликані особливими обставинами. Участь у додаткових витратах дитини є обов`язком батьків незалежно від сплати аліментів. Крім того, рішення суду про стягнення аліментів на утримання повнолітньої сина було ухвалено судом 16.01.2023 року, а реальні додаткові витрати на дитину були здійсненні нею у вересні та жовтні 2022 року.

Дослідивши наявні у справі докази суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На час розгляду справи шлюб між сторонами розірвано. Повнолітній ОСОБА_3 проживає разом із позивачкою ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні. В позовній заяві позивач зазначає, що спільна з відповідачем дитина потребує додаткових витрат на її утримання, що викликанні особливими обставинами, а саме захворюванням пов`язане із порушенням зору та лікування зубів ОСОБА_3 у стоматології.

Разом з тим, судом встановлено, що на підставі рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 16.01.2023 року з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягуються аліменти на користь сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на період навчання ОСОБА_3 у Старокостянтинівському аграрно-промисловому ліцеї, починаючи з 19.10.2022 року, і до закінчення навчання 30.06.2023 року включно, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 23 років.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Проживання окремо не звільняє від виконання цього обов`язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. Платник аліментів зобов`язаний роботи все можливе для того, щоб його заробіток (доходи) були достатніми для власного утримання та утримання дітей, за належний розвиток яких він відповідальний як батько.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст.141 СК України).

Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання й у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

За змістом ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

За змістом ч.1 ст.185 СК України, у тих випадках, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, страждає на тяжку хворобу, є калікою або відчуває потребу у додаткових витратах на неї у зв`язку з розвитком якихось її здібностей, той з батьків, з кого присуджене стягнення аліментів, і той, до кого вимога про це не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах, пов`язаних з утриманням дитини.

Отже, у даному разі маються на увазі додаткові витрати, а не додаткове стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти потрібні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови життя дитини. Однак, в окремих випадках у силу особливих обставин, про які йшлося вище, потрібні крім звичайних значні додаткові витрати. Тому розмір стягуваних додаткових витрат має визначатися залежно від понесених або передбачуваних витрат.

У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за №3 звернув увагу на те, що стягненню підлягають не тільки фактично зазнані додаткові витрати на утримання дитини, а і передбачувані додаткові витрати, викликані особливими обставинами, тому їх необхідно визначати в твердій грошовій сумі.

Суд при розгляді позову виходить з того, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Аналіз положень ст.185 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат, а також розмір останніх. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст. 12, ч.ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов`язок по доведенню обставин покладається на сторони.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши надані докази, суд не може погодитись з твердженнями позивача щодо необхідності стягнення у повному обсязі з відповідача зазначених у позові понесених додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_3 .

Так, суд не приймає до уваги як належним, допустимим та достовірним доказами довідку від 11.09.2022 року про те, що ОСОБА_3 проходив лікування у стоматології «Діамант» з 10.08.2022 року по 15.09.2022 року із загальною сумою 18 000 грн. Оскільки, позивачкою не надано розрахункового документа про сплату зазначеної суми, довідка не дає підстави вважати, що вказана сума була сплачена позивачкою. Щодо заказу клієнта № СА00-901 від 12.09.2022 року замовником якого є ОСОБА_3 та оплачено суму заказу у розмірі 4 580 грн, вбачається також відсутність здійснення розрахункової операції із належним підтвердженням оплати на розрахунковий рахунок виконавця.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» визначено поняття, а саме: розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця; розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну

Суд вважає подані докази позивачкою щодо оплати лікування у стоматології та здійснення замовлення на окуляри та лінзи неналежними, оскільки відсутнє підтвердження розрахункових документів здійснення розрахункової операції .

При цьому у зв`язку із поганим здоров`ям сина додаткові витрати, що понесені позивачем за сплату заказу № СА00-1061 від 12.10.2022 року на суму 1 270 грн, що підтверджується фіскальним чеком № від 12.10.2022 року та заказу № СА00-1069 від 13.10.2022 року на суму 2 160 грн, що підтверджується фіскальним чеком № від 13.10.2022 року, мають істотне значення для оздоровлення дитини, викликані особливими обставинами, які підтверджені належним чином на загальну суму 3 430 грн.

Таким чином, оскільки обов`язок по утриманню дитини у батьків є рівним, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, в частині, що були витрачені на сина, у розмірі 1 715 грн (3 430 : 2).

Оскільки при подачі даного позову позивач звільнялася від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 992 грн 40 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додаткові витрати на дитину: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1 715 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 992 грн 40 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: військова частина НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: військова частина НОМЕР_1 АДРЕСА_1 .

Суддя: