Справа № 134/1301/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 травня 2023 року смт. Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Кантонистої О.О.

з участю: секретаря судового засідання Азарян М.В.

позивача ОСОБА_1

представників позивача адвоката Новака Д.М., адвоката Кальніченка В.А.

представника відповідача - Головного управління

Національної поліції у Вінницькій області Дмитрук Ю.Д.

представника відповідача - Вінницької обласної

прокуратури Євчена Д.В.

представника відповідача - Державної казначейської

служби України Кравчука С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Крижопіль Вінницької області в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Вінницької обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють досудове розслідування, прокуратури і суду,

встановив:

08 вересня 2022 року ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , звернувся до Крижопільського районного суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Вінницької обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють досудове розслідування, прокуратури і суду, у якому просить:

1) Стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь 1764850 грн. 88 коп., з них:

- на відшкодування втраченого заробітку (грошового забезпечення) - 149524 грн. 34 коп.,

- інфляційних витрат - 19326 грн. 54 коп.,

- витрати пов`язані з лікуванням та реабілітацією ОСОБА_2 - 5000 грн.,

- витрати пов`язанні з додатковою сплатою розмитнення транспортного засобу (упущена вигода) - 44000 грн.,

- відшкодування витрат, пов`язаних з правовою допомогою - 47000 грн.,

- моральної шкоди - 1500000 грн. (1000000 грн. на його користь та 500000 грн. на користь ОСОБА_2 );

2) Стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь всі понесені судові витрати.

Свою позовну заяву позивач мотивує тим, що в провадженні СВ відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області перебувало кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР 29.04.2021 року за № 0000089, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

30 квітня 2021 року о 01 год. 08 хв. він був затриманий, в порядку ст. 208 КПК України, слідчим СВ відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Крижановським В.В. в приміщенні житлового будинку АДРЕСА_1 за начебто скоєний злочин.

Його затримання відбувалося не тільки співробітниками відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, а із залученням співробітників ГУНП у Вінницькій області в кількості 10 чоловік та співробітників спеціального призначенця «Корд» в кількості 10 чоловік. Окрім того, затримання транслювалося в засобах масової інформації, де про нього (позивача) йшлося як про особливо небезпечного злочинця.

При цьому, під час обшуку будинковолодіння, де він проживає, була вилучена величезна кількість майна, в тому числі і грошових коштів та предметів з дорогоцінних металів, які йому належали. Також співробітники поліції обшукали та вилучили транспортний засіб, який був пригнаний для його власного користування та який він мав намір розмитнити, оскільки на той час діяли пільгові умови розмитнення таких транспортних засобів.

Такими діями співробітників поліції була налякана його малолітня донька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебувала в тому же будинку. Більше того, вона отримала «гостру реакцію на стрес» в зв`язку з чим вимушена була лікуватися.

З часу його затримання, в порядку ст. 208 КПК України, 30 квітня 2021 року о 01 год. 08 хв. до доставлення його до слідчого судді, який розглядав скаргу його захисника - адвоката Новака Д.М., в порядку ст. 206 КПК України, 30 квітня 2021 року біля 17 год. 30 хв. він перебував у кайданках, що є грубим порушенням вимог ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію». Весь цей час працівники поліції не давали йому води, їжі, можливості сходити до туалету та спати, тобто, фактично здійснювалося його катування.

Коли з`явилися його захисники - адвокати Кальніченко В.А. та Новак Д.М., то їх не допускали до мене. Лише при огляді його лікарем 30.04.2021 року о 14 год. 32 хв. захисники були допущені до його огляду.

Ухвалою слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 30.04.2021 року зобов`язано слідче відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області забезпечити невідкладне проведення його (позивача) судово-медичного обстеження, однак ухвала так і не була виконана.

Клопотання органу досудового розслідування про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розглядалося слідчим суддею Крижопільського районного суду 01 травня 2021 року, тобто у вихідний день, з 13 год. 45 хв. до 23 год. 20 хв. (майже 10 годин). Його захисника адвоката Кальніченка В.А. судом не було повідомлено про дату, час та місце розгляду вищевказаного клопотання. Його інший захисник адвокат Новак Д.М. заявив відвід слідчому судді Лабаю О.В., який було розглянуто з порушеннями норм КПК України.

В подальшому слідчий суддя розглянув клопотання щодо запобіжного заходу не повідомивши належним чином його захисників, натомість залучив адвоката з Центру безоплатної вторинної допомоги, який навіть не ознайомився з матеріалами справи та витратив на промову в його захист менш ніж 4 хвилини. Отже, призначений захисник не забезпечив надання ефективної правової допомоги, а виконував свої функції формально.

Відносно нього було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло.

Наслідком вищевказаних подій стало погіршення стану його здоров`я, в зв`язку з чим він звернувся до заступника начальника СВ ВП № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області та до прокурора Тульчинської окружної прокуратури Вінницької області з клопотанням про реалізацію права на життя, однак в задоволенні його клопотання було відмовлено.

Через не отримання своєчасного лікування стан його здоров`я значно погіршився, що призвело до того, що він потрапив на стаціонарне лікування до медичного закладу з подальшим хірургічним втручанням.

Також позивач зазначає, що матеріали кримінального провадження № 0000089 від 29.04.2021 містять документ «Повідомлення про підозру від 30 квітня 2021 року» у вказаному провадженні, яке ґрунтується лише на припущеннях органу досудового розслідування без достатніх доказів на підтвердження обставин інкримінованого діяння.

Так, у ньому відсутні фактичні обставини події, підтвердженні доказами, які б вказували на наявність складу інкримінованого кримінального правопорушення. До того ж органом досудового розслідування при здійсненні повідомлення про підозру не дотримано вимог ст. 278 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Крижопільського районного суду Лабая О.В. від 25 серпня 2021 року було відмовлено в задоволенні скарги захисника адвоката Новака Д.М., поданої в порядку ст. 303 КПК України, про скасування повідомлення заступника начальника СВ ВП № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області Василишина В.В., погодженого прокурором Крижопільського відділення Тульчинської окружної прокуратури Сідлаком А.В., про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 20 вересня 2021 року вищевказану ухвалу слідчого судді було скасовано та призначено новий розгляд скарги в суді першої інстанції.

Підставою для скасування ухвали слідчого судді стало те, що апеляційна скарга містила обґрунтовані доводи стосовно порушення органом досудового розслідування вимог ст. ст. 277, 278 КПК України під час складення та вручення повідомлення про підозру.

В подальшому ухвалою слідчого судді Піщанського районного суду Вінницької області від 23 грудня 2021 року було скасовано повідомлення заступника начальника СВ ВП № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області Василишина В.В., погоджене прокурором Крижопільського відділення Тульчинської окружної прокуратури Сідлаком А.В., про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, від 30 квітня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000089 від 29.04.2021. Зобов`язано прокурора у даному кримінальному провадженні або компетентну посадову особу Крижопільського відділення Тульчинської окружної прокуратури вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей про оголошення йому (позивачу) підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні № 0000089 від 29.04.2021 року.

Підставою для скасування вказаної підозри стало те, що повідомлення про підозру не містить достатніх даних, які б виключали сумніви щодо того, що кримінальне правопорушення справді відбулося; кримінальне правопорушення вчинене підозрюваною особою; діяння підозрюваної особи містить об`єктивну сторону складу конкретного кримінального правопорушення.

Окрім того, матеріали кримінального провадження № 0000089 від 29.04.2021 містять також і документ «повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру від 01.06.2021 року». Вказане повідомлення знову ж таки ґрунтується лише на припущеннях органу досудового розслідування без достатніх доказів на підтвердження обставин інкримінованого діяння; у ньому відсутні фактичні обставини події, підтвердженні доказами, які б вказували на наявність складу інкримінованого кримінального правопорушення; повідомлення про підозру відбулося з порушенням встановленого порядку вручення повідомлення про підозру.

Ухвалою слідчого судді Томашпільського районного суду Вінницької області від 24 березня 2022 року скасовано повідомлення заступника начальника СВ ВП № 1 Тульчинського РВП у Вінницькій області Василишина В.В., погоджене прокурором Крижопільського відділення Тульчинської окружної прокуратури Сідлаком А.В., про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 263 КК України, від 01 червня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000089 від 29.04.2021 року. Також зобов`язано уповноважену особу вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України.

В мотивувальній частині ухвали слідчого судді зазначено про те, що слідчому судді не надано жодних доказів, які б вказували на заподіяння шкоди, виключали сумніви щодо того, що кримінальні правопорушення справді відбулися, кримінальні правопорушення вчиненні підозрюваною особою, діяльність підозрюваної особи містить об`єктивну сторону складу конкретних кримінальних правопорушень. Відтак, повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру не може свідчити про існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а отже про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_1 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України.

Таким чином ухвалами слідчих суддів Піщанського районного суду Вінницької області від 23 грудня 2021 року та Томашпільського районного суду Вінницької області від 24 березня 2022 року було встановлено, що його (позивача) незаконно було притягнуто до кримінальної відповідальності. Отже, він незаконно був позбавлений волі, оскільки був затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення та перебував під вартою, а в подальшому відносно нього було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

За таких обставин, протягом 11 місяців та 25 днів він незаконно перебував під слідством та судом, зокрема, 2 дні перебував під вартою та 61 день під цілодобовим домашнім арештом.

Серед іншого, 25 червня 2021 року заступником начальника СВ ВП № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області Василишиним В.В. за погодженням з прокурором Крижопільського відділення Тульчинської окружної прокуратури Сідлаком А.В. була винесена постанова про зупинення досудового розслідування.

Дана постанова була скасована ухвалою слідчого судді Піщанського районного суду Вінницької області від 09 травня 2022 року, що в черговий раз підтверджує протиправні дії органу досудового розслідування.

Окрім того, в ніч на 30 квітня 2021 року за місцем його (позивача) проживання органом досудового розслідування було вилучено наступне майно: грошові кошти в сумі 3 000,0 грн. (частина заробітної плати (аванс), яку отримала його цивільна дружина ОСОБА_3 напередодні слідчої дії, купюрами по 500, 200, 100, 50 та іншим номіналом); грошові кошти в сумі 500 доларів США (купюрами 5 шт. по 100 доларів США (особисті заощадження ОСОБА_3 ); срібний хрестик; срібний ланцюжок; два срібних браслета; срібна каблучка з камнем; дві золоті каблучки; срібна каблучка з написом «Спаси и Сохрани»; золоті сережки дитячі у формі сердечка; золоті сережки польські; два флеш носія з фотографіями (копія протоколу обшуку додається). Також був вилучений автомобіль марки VOLKSWAGEN GOLF, чорного кольору, 1.6, на іноземній реєстрації д.н.з. НОМЕР_1 .

Ухвалою слідчого судді Крижопільського районного суду від 06 травня 2021 року було накладено арешт на все вилучене вищезазначене майно.

В подальшому, ухвалою слідчого судді Піщанського районного суду Вінницької області від 29 липня 2022 року було скасовано арешт на вищезазначений автомобіль.

Під час того як автомобіль перебував під арештом в Україні були періоди пільгового розмитнення, однак у зв`язку з протиправними діями правоохоронних органів, він був позбавлений можливості розмитнити автомобіль на пільгових умовах. Наразі розмитнення такого автомобіля є вкрай невигідним для нього.

До часу затримання він офіційно не працював, але займався будівництвом, особистим кустарно-ремісничим промислом в сільському господарстві, побутового обслуговування населення та іншими видами діяльності. Від цього він отримував доходи, які були не меншими ніж середня заробітна плата у Вінницькій області.

Згідно офіційних відомостей Держстату України середня заробітна плата у Вінницькій області у 2021 році складала: за лютий - 10927 грн., за березень - 11696 грн., за квітень - 11977 грн., за травень 12247 грн., за червень - 12789 грн., за липень - 12782 грн., за серпень - 12426 грн., за вересень - 12690 грн., за жовтень - 1305,4 грн., за листопад - 13058 грн., за грудень - 15472 грн., а за січень 2022 року - 12555 грн.

Позивач вказує, що його середньомісячний заробіток складав 12639 грн. 42 коп.

Таким чином, перебуваючи протягом 11 місяців та 25 днів під слідством та судом, з яких 2 дні він перебував під вартою, а 61 день - під цілодобовим домашнім арештом, внаслідок незаконних дій органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, він втратив заробіток в розмірі 149524 грн. 34 коп. (12639,42 грн. Х 11,83 міс. = 149524 грн. 34 коп.).

Також позивач просить стягнути витрати, пов`язані із залученням адвокатів для надання йому правової допомоги, посилаючись на те, що 30 квітня 2021 року між ним та адвокатом Новаком Д.М. було укладено договір про надання правової допомоги у кримінальному провадженні № 0000083 від 29.04.2021 року на стадії досудового розслідування. Того ж дня між ними укладено додаток № 1 до договору, де обумовлено гонорар адвоката, згідно якого він сплатив адвокату Новаку Д.М. 7000 грн. авансового платежу та 40000 грн. основної суми гонорару за надання правової допомоги.

Заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.

Окрім того, позивач просить стягнути на його користь інфляційні втрати за період з 01 травня 2021 року по 24 березня 2022 року в розмірі 19326 грн. 54 коп.

Розрахунок розміру інфляційних втрат зроблений ним у відповідності до спільного листа Верховного Суду України та Міністерства статистики України № 62-97 від 3 квітня 1997 року.

Стосовно відшкодування моральної шкоди позивач вказує, що сам факт прийняття слідчими суддями рішень про скасування повідомлення про підозру від 30 квітня 2021 року та повідомлення про зміну повідомлення про підозру та про нову підозру від 01 червня 2021 року щодо нього і є підтвердженням незаконних дій органів досудового розслідування, прокуратури та суду, що дає йому право на відшкодування моральної шкоди.

Так, протиправними діями відповідачів йому було спричинено душевні страждання, які виразилися у тому, що він був незаконно затриманий, утримувався під вартою, внаслідок чого був ізольований від суспільства, що є надзвичайною мірою впливу та кардинальним чином вплинуло на його життя. Після обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту він був обмежений у вільному виборі місця знаходження та поведінки, позбавлений можливості працювати та заробляти кошти на життя, утримувати свою неповнолітню дочку. Через переслідування з боку правоохоронних органів та суду він зазнав душевних переживань, втратив авторитет серед оточення, зазнав надзвичайного впливу, що призвів до глобальної зміни його життєвого укладу та завдав значних страждань, адже він відчув невпевненість, у нього знизилася самооцінка. Окрім того, значно погіршився стан його здоров`я. Після всіх вищевказаних у позові подій він змушений був витрачати дуже багато часу на повернення до нормального життя, адаптації в суспільстві, проходження лікування. Замість того, щоб вести звичайний спосіб життя, проводити час з друзями та близькими людьми, заробляти на життя, він перебував під слідством, зазнав моральних та фізичних страждань.

Внаслідок незаконних дій органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду відносно нього гарантований мінімальний розмір моральної шкоди, на який він має право, складає 792661 грн. 00 коп.

Разом з тим, аналізуючи ступінь негативного впливу на його життя та свідомість як факту безпідставного кримінального переслідування в цілому, так і факту його тривалого безпідставного утримання під вартою, зокрема, значні порушення життєвого укладу та моральні страждання, які він переніс, завдану йому моральну шкоду позивач оцінює в 1000000 грн.

Окрім того, під час його затримання та проведення обшуку в будинку перебувала його малолітня дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка дуже налякалася у зв`язку з чим потребувала лікування. Так як працівники поліції вилучили всі грошові кошти, він змушений був взяти в борг 5000 грн. у свого знайомого ОСОБА_4 для лікування та реабілітації дочки після перенесеного стресу.

При зверненні до лікаря дочці було поставлено діагноз «Гостра реакція на стрес». І до теперішнього часу вона з жахом згадує ту страшну ніч, лякається коли бачить працівників поліції, втратила довіру до правоохоронних органів.

З огляду на викладене, беручи до уваги ступінь негативного впливу на життя малолітньої ОСОБА_2 , значні порушенні її життєвого укладу та моральні страждання, яких вона зазнала, належним розміром відшкодування моральної шкоди в даному випадку буде 500000 грн.

Також до позову доданий попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона очікує понести в зв`язку з розглядом справи, згідно якого вказана позивачем загальна сума судових витрат може скласти 35600 грн. 00 коп.

Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 26 вересня 2022 року дану цивільну справу прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі.

30 вересня 2022 року на електронну адресу суду від співвідповідача Головного управління Національної поліції у Вінницькій області надійшов відзив, у якому вказано, що під час досудового розслідування, в тому числі після оголошення підозри ОСОБА_1 відсутнє будь-яке рішення уповноважених органів, яке б свідчило про незаконність дій працівників поліції, прокуратури чи суду.

Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду» передбачено вичерпний перелік підстав для відшкодування шкоди.

Так, в силу положень п. 1 1 ч. 1 ст. 2 Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів.

Окрім того, основним критерієм для відшкодування шкоди є незаконність дій органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури та суду, чого позивачем не було доведено.

На сьогоднішній день відсутнє будь-яке рішення суду в порядку КПК України, яке б свідчило про незаконність дій ГУНП у Вінницькій області по відношенню до позивача та його неповнолітньої дочки, відтак факт незаконності дій ГУНП не доведений, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову.

Умовами настання моральної шкоди має бути фізичний або психічний вплив на особу, проте позивачем не надано обвинувального вироку суду щодо осіб органів внутрішніх справ, прокуратури, яким має бути встановлено такий вплив.

Позивачем не доведено факт спричинення йому моральної шкоди, адже в матеріалах справи відсутні будь-які докази її завдання.

В даному випадку досудове розслідування кримінального провадження не завершено.

Крім того, вимоги позивача щодо стягнення втраченого заробітку нічим не підтверджені, оскільки ним не надано документів щодо офіційного працевлаштування або укладання цивільно-правових договорів на виконання певних послуг.

Сума заявлених позивачем витрат за надання професійної правої допомоги є явно завищеною, не співмірною зі складністю справи та нічим не підтверджена.

Враховуючи викладене, Головне управління Національної поліції у Вінницькій області просить відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

07 жовтня 2022 року до суду від представника позивача адвоката Новака Д.М. надійшла відповідь на відзив, у якому він вказує, що ухвалами слідчих суддів Піщанського районного суду Вінницької області від 23 грудня 2021 року та Томашпільського районного суду Вінницької області від 24 березня 2022 року встановлено, що ОСОБА_1 незаконно було притягнуто до кримінальної відповідальності в зв`язку з чим, він був незаконно позбавлений волі, оскільки був затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення та перебував під вартою.

Преюдиційно встановлені факти не підлягаю доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, тому немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акту, який вступив в законну силу.

Відтак, не ґрунтуються на вимогах закону доводи представника ГУНП у Вінницькій області про те, що позивачем не доведено незаконності дій з боку працівників ГУНП у Вінницькій області, причинного зв`язку між завданою моральною шкодою і діями слідчого.

Своїми протиправними діями по відношенню до ОСОБА_1 держава Україна, в тому числі в особі і ГУНП у Вінницькій області, спричинила йому душевні страждання, які виявилися в тому, що: ОСОБА_1 був незаконно затриманий; утримувався під вартою, внаслідок чого був ізольований від суспільства, що є надзвичайною мірою впливу та кардинальним чином впливає на його життя; після цього ОСОБА_1 був обмежений у вільному виборі місця знаходження та поведінки, оскільки відносно нього було застосовано цілодобовий домашній арешт; позбавлений роботи та можливості заробляти на життя, утримувати свою неповнолітню доньку.

У зв`язку з таким переслідуванням з боку правоохоронних органів та суду, який згодом визнав, що «повідомлення про підозру відносно ОСОБА_1 не містить достатніх даних, які б виключали сумніви щодо того, що кримінальне правопорушення справді відбулося; кримінальне правопорушення вчинене підозрюваною особою; діяння підозрюваної особи містить об`єктивну сторону складу конкретного кримінального правопорушення» ОСОБА_1 зазнав душевних переживань, втратив авторитет серед оточення, зазнав надзвичайного впливу, що призвів до глобальної зміни його життєвого укладу та завдав йому значних страждань, адже він став невпевнений та з заниженою, самооцінкою і недооцінкою власних здібностей. Внаслідок таких протиправних дій правоохоронних органів, значно погіршився стан здоров`я ОСОБА_1 , що підтверджується доданими до даної позовної заяви медичними документами.

Після вищеописаних подій ОСОБА_1 вимушений був витрачати дуже багато часу на повернення до нормального життя, адаптації в суспільстві, проходження лікування. Замість того, щоб вести звичайний спосіб життя, а саме, зустрічатися з друзями, проводити, вечори з близькими людьми, дитиною, відвідувати різні культурні установи та навчальні, заклади, де навчаються його діти, заробляти на життя, ОСОБА_1 вимушений був знаходиться під слідством (в тому числі і під вартою), випробовувати моральні та фізичні страждання, бути позбавленим на належне утримання своєї малолітньої дитини та сім`ї загалом.

Також, слід врахувати наступні чинники визначення розміру відшкодування моральної шкоди. А це негативні наслідки, які продовжувалися для ОСОБА_1 після визнання судом, що його діяння не містять об`єктивну сторону складу конкретного кримінального правопорушення, враховуючи характер і обсяг страждань, яких він зазнав, можливість відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних, стосунках, ступінь зниження здоров`я, престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі.

Крім того, своїми протиправними діями по відношенню до дочки ОСОБА_1 держава Україна в особі відповідачів по справі, у тому числі і ГУНП у Вінницькій області, спричинила їй душевні страждання, які виявилися в тому, що ОСОБА_2 пережила великий стрес; перестала довіряти правоохоронним органам; досі лякається поліції; боїться виходити з дому без батьків; вона тратила відчуття спокою та безпеки життя у власному будинку.

Спричинення моральних страждань позивачам підтверджується доданими до позовної заяви доказами, серед яких є і медичні документи та судові рішення, що підтверджують наслідки шкоди, отриманої від протиправної діяльності держави України.

Судами, які досліджували матеріали кримінального провадження № 0000089 від 29.04.2021 року, встановлено відсутність події кримінального правопорушення та відсутність у ОСОБА_1 об`єктивної сторони складу конкретних кримінальних правопорушень.

Гонорар адвоката за надання ОСОБА_1 правової допомоги у вказаному вище кримінальному провадженні обумовлений сторонами, ця домовленість не суперечить вимогам діючого законодавства, розмір гонорару визначений за погодженням між сторонами, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

На виконання умов договору ОСОБА_1 сплатив 7 000 грн. авансового платежу та 40 000 грн. основної суми гонорару за надання правової допомоги саме у кримінальному провадженні № 0000089 від 29.04.2021 року. Належним чином засвідчені копії відповідних квитанцій підтверджують такі витрати.

До затримання 30.04.2021 року ОСОБА_1 займався будівництвом, особистим кустарно-ремісничим промислом в сільському господарстві, побутового обслуговування населення та іншими видами діяльності, основаними виключно на особистій праці. Від цього він отримував доходи для існування себе та своєї сім`ї, який був значно більший ніж середня заробітна плата у Вінницькій області. Вказані доводи зможуть підтвердити свідки, які заявлені для допиту в судовому засіданні.

Отже, втрачений заробіток безпосередньо пов`язаний з кримінальним переслідуванням ОСОБА_1 та визначений лише в мінімальному розмірі, що ґрунтується на вимогах діючого законодавства.

Враховуючи викладене, представник позивача адвокат Новак Д.М. просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

14 жовтня 2022 року до суду від співвідповідача - Державної казначейської служби України надійшов відзив, у якому представник співвідповідача вказує, що з вимогами поданої позовної заяви Державна казначейська служба України не погоджується та просить відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування заперечень проти позову посилається на те, до затримання та під час перебування під слідством позивач не був офіційно працевлаштований, про що зазначено в позовній заяві. Самі по собі доводи позивача про те, що він займався будівництвом, кустарно- ремісничим промислом сільському господарстві, побутового обслуговування населення та іншими видами діяльності, основаними виключно на особистій праці, не свідчать про постійний характер його зайняття та про реальність втрачених ним доходів та їх розмір.

Обґрунтовуючи наявність матеріальної шкоди у вигляді втрати заробітку, позивач не доводить, що він дійсно працював до моменту затримання, мав заробіток у вказаному ним розмірі і втратив його під час перебування під слідством, не вказуючи ні конкретний вид здійснюваної ним трудової діяльності та розмір отриманих грошових доходів, ні форму оплати праці, не вказав яка форма оплати податків їм застосовувалася, яка сума податків сплачувалася ним з отриманого доходу, не наводячи інші обставини і докази, які б дозволили достовірно встановити факт отримання доходів внаслідок індивідуальної праці.

Оскільки на момент затримання та застосування запобіжних заходів не працював, від роботи не відсторонювався, відсутні підстави для відшкодування втраченого заробітку.

Враховуючи, що підстави для відшкодування матеріальної шкоди відсутні, то не підлягає задоволенню і позовна вимога про відшкодування інфляційних витрат, як така, що є похідною вимогою від відшкодування матеріальної шкоди.

Окрім того, розрахунок відшкодування інфляційних витрат, наведений у позовній заяві, є невірним, оскільки розрахований від суми боргу одразу за весь період на кінець такого періоду, хоча позивач зазначає, що витрати від заробітку були щомісячні. Тому такий розрахунок можна проводити лише із даних щомісячного заробітку та відповідного щомісячного індексу інфляції.

При цьому зазначена вимога, за умови правильного розрахунку, може бути задоволена лише за наявності доведеності вимоги щодо втраченого заробітку.

Вимога позивача щодо стягнення витрат, пов`язаних з лікуванням та реабілітацією ОСОБА_2 у розмірі 5 000,00 грн., є недоведеною належними та допустимими доказами.

Покладення на особу обов`язку відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди можливе тільки за умови реальної можливості одержання доходу особою, яка вважає, що їй завдано шкоди. У такому разі пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані.

Вимоги про відшкодування упущеної вигоди не можуть обґрунтовуватися гіпотетично та базуватися на прогнозах, а повинні мати чітке документальне обґрунтування. Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є достатньою підставою для його стягнення.

Незважаючи на те, що неодержаний прибуток - це результат, який не наступив, вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди також мають бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача.

Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, який затверджений Постановою КМУ України № 1388 від 07.09.1998 року, а саме п. 7 зазначено, що власники транспортних засобів зобов`язані зареєструвати транспортні засоби протягом 10 діб після придбання або митного оформлення.

Позивач у цій категорії справ повинен не тільки точно підрахувати розмір збитків, але і підтвердити їх документально. При обрахуванні розміру упущеної вигоди мають враховуватися тільки ті точні дані, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання доходу.

Разом з тим, у даному випадку, вимога позивача про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди обґрунтована припущеннями позивача про вартість такого розмитнення автомобіля у розмірі 44 000 грн.

Такі розрахунки позивача є теоретичними, мають вірогідний характер, оскільки охоплюють можливі обставини майбутнього, побудовані на можливих очікуваннях отримання певного доходу за звичайних обставин та не підтверджені відповідними документами, що свідчили про конкретний розмір прибутку, який міг і повинен був отримати позивач, якщо б відповідач не здійснив протиправні дії.

Серед матеріалів позовної заяви відсутні документи, що підтверджують розрахунок витрат позивача, пов`язаних з оплатою правової допомоги, акт-приймання передавання послуг або інший документ, якій підтвердить доцільність витрат позивача на правову допомогу.

Заявлена позивачем сума моральної шкоди в розмірі 1 000 000 грн. на його користь та 500 000 на користь ОСОБА_2 належними чином не підтверджена і є значно завищеною.

Так, в позовній заяві зазначено, що ОСОБА_2 вимушена була лікуватися, проте серед доказів, що додані до позовної заяви відсутня медична виписка про лікування, з якої б можливо було встановити причинно-наслідковий зв`язок між діями правоохоронних органів та її хворобою та/або лікуванням.

Враховуючи викладене, представник Державної казначейської служби України просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

18 жовтня 2022 року до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Новака Д.М. надійшла відповідь на відзив, у якому він вказує, що ОСОБА_1 на момент його затримання працював (займався будівництвом, особистим кустарно-ремісничим промислом в сільському господарстві, основаними виключно на особистій праці) та отримував дохід не менший ніж середня заробітна плата у Вінницькій області, який направляв для утримання своєї сім`ї. Доказами підтвердження такого, слугують свідчення заявлених для допиту свідків, які зможуть підтвердити обставини, що викладені у відповідній позовній заяві.

Окрім того, всім відомо, що для біологічного існування людини необхідно вживати їжу, воду. Також, для мінімального існування в суспільстві, людині потрібен одяг, місце проживання. При чому, в разі проживання в приватному будинку чи багатоквартирному будинку необхідно сплачувати комунальні послуги, орендну плату, тощо. Для цього всього потрібні кошти.

Наразі, у зв`язку з негативними обставинами, які склалися на протязі останніх двох років у нашій державі (пандемія COVID-19, військові дії на території України) не всі люди можуть офіційно працевлаштуватися, а тому працюють як неофіційно на роботодавця, так і на роботах, пов`язаних з будівництвом, займаються особистим кустарно-ремісничим промислом, яке основана виключно на особистій праці, тощо.

Таким чином, у зв`язку із втратою заробітку ОСОБА_1 внаслідок його незаконного затримання та притягнення до кримінальної відповідальності, інфляційні витрати є неминучими та такими, що підлягають стягненню.

В ніч на 30 квітня 2021 року, коли малолітня ОСОБА_2 відпочивала, співробітники поліції, в тому числі і спеціальний підрозділ поліції «КОРД», шляхом застосування сили, відволікаючих голосних маневрів, проникли до місця проживання та відпочинку ОСОБА_2 , що підтверджується відкритими даними, які знаходяться в мережі інтернет.

Після таких подій малолітня ОСОБА_2 з мамою звернулася до лікарні, де їй був поставлений діагноз «Гостра реакцію на стрес», у зв`язку з чим вона потребувала лікування.

Автомобіль марки VOLKSWAGEN GOLF на іноземній реєстрації (Польща), д.н.з. НОМЕР_1 , був офіційно пригнаний в Україну. ОСОБА_1 мав проводити його розмитнення. При чому, за період з 30.04.2021 року до 29.07.2022 року були періоди пільгового розмитнення пригнаних в Україну транспортних засобів. На час в`їзду вказаного автомобіля на територію України вже були узгоджені позиції з Кабінетом Міністрів України щодо пільгового розмитнення транспортних засобів на іноземній реєстрації (загальновідомі факти, які відображені у відкритому доступі в мережі інтернет).

Зокрема, першим періодом, згідно Законів України № 1402-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо справляння податків і зборів, інших обов`язкових платежів, об`єктом оподаткування якими є транспортні засоби» та № 1402-ІХ «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобі» пільговим періодом розмитнення автомобілей на іноземній реєстрації був з 15.06.2021 року по 10.11.2021 року. Другим таким періодом є з 01.04.2022 року по 01.07.2022 року, згідно Закону України.

Саме у вказані періоди часу, з метою економії грошових коштів, ОСОБА_1 мав право на пільгове розмитнення транспортного засобу автомобіля марки VOLKSWAGEN GOLF, д.н.з. НОМЕР_1 .

Однак, на теперішній час пільгового розмитнення транспортних засобів не існує, а різниця в розмитненні складає 44 000 грн., що є упущеною вигодою. Середньо ринкова вартість подібного транспортного засобу є рівнозначної вартості такого автомобіля на українській реєстрації.

Як зазначено у позовній заяві, 30 квітня 2021 року було укладено договір про надання адвокатом Новаком Д.М. правової допомоги ОСОБА_1 у кримінальному провадженні № 0000089 від 29.04.2021 року на стадії досудового розслідування. В той же день між тими самими сторонами укладено і додаток № 1, у якому обумовлено гонорар адвоката за надання правової допомоги у вказаному кримінальному провадженні.

Таким чином, між сторонами обумовлені витрати та ця домовленість не суперечить вимогам діючого законодавства: їх розмір визначений за погодженням між нами, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Враховуючи викладене, представник позивача просить задовольнити позов у повному обсязі.

19 жовтня 2022 року до суду від співвідповідача Вінницької обласної прокуратури надійшов відзив на позовну заяву.

У даному відзиві представник Вінницької обласної прокуратури вказує, що позовних вимог не визнає з огляду на їх безпідставність та недоведеність.

Так, 29.04.2021 до відділення поліції № 1 Тульчинського районного відділу поліції надійшло повідомлення від ОСОБА_5 про те, що у період часу з 19 години до 23 години 28.04.2021 невідома особа шляхом підбору ключа проникла до належного їй житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_2 , звідки здійснила крадіжку грошей в сумі 1400 злотих, срібного чоловічого перстня 20 розміру, срібного чоловічого ланцюжка на руку та інших особистих речей, за якою 29.04.2021 внесені відомості в ЄРДР за № 0000089 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. З cm. 185 КК України.

У ході досудового розслідування проведено огляд місця події, допитано потерпілу. 30.04.2021 у с. Тернівка Тульчинського району Вінницької області за підозрою у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення слідчим відділення поліції № 1 Тульчинського районного відділу затримано ОСОБА_1 на підставі п. 2 ч. 1 cm. 208 КК України.

Слідчим у провадженні - заступником начальника слідчого відділення поліції № 1 Тульчинського районного відділу поліції за погодженням із прокурором Крижопільського відділу Тульчинської окружної прокуратури 30.04.2022 повідомлено про підозру ОСОБА_1 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Цього ж дня до Крижопільського районного суду Вінницької області органом досудового розслідування подано клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. 01.05.2021 слідчим суддею зазначеного суду відмовлено у його задоволенні з одночасним застосуванням до ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Крім того, 30.04.2021 слідчим за погодженням із прокурором повідомлено про підозру ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, який за даними органу досудового розслідування вчинив кримінальне правопорушення за попередньою змовою із ОСОБА_1 . Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

Під час досудового розслідування проведені обшуки у домоволодінні та автомобілі ОСОБА_1 , під час якого виявлено предмет схожий на кастет та ніж (холодну зброю). У зв`язку із цим, 05.05.2021 слідчими відділення поліції № 1 Тульчинського районного відділу поліції розпочато кримінальне провадження № 0000100 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України.

Також проведено обшук в домоволодінні ОСОБА_7 , де проживає ОСОБА_6 , під час якого виявлено флеш-накопичувач та інші речі. На вилучені під час обшуків речі та грошові кошти ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 05.05.2021 накладено арешт, їх визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Проведено три судові експертизи зброї, судово-товарознавчу експертизу, огляд предмету (флеш-накопичувача).

Призначено судову молекулярно- генетичну експертизу.

На підставі ч. 1 ст. 217 зазначені матеріали досудових розслідувань 01.06.2021 прокурором об`єднані в одне кримінальне провадження під № 0000089.

Після цього слідчим за погодженням із прокурором 01.06.2021 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру ОСОБА_1 , у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України.

У зв`язку із хворобою підозрюваного ОСОБА_1 постановою слідчого за погодженням із прокурором 25.06.2021 досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 280 КПК України.

У подальшому 04.07.2021 досудове розслідування відновлено та постановою керівника Тульчинської окружної прокуратури від 09.08.2021 його строк продовжено до трьох місяців, а саме до 09.09.2021.

Наразі досудове слідство триває, виконуються письмові вказівки прокурора, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва, спрямовані на всебічне, повне та неупереджене дослідження обставин кримінального провадження.

Від учасників зазначеного провадження - захисників підозрюваних ОСОБА_1 та ОСОБА_8 до слідчих суддів в порядку ст. 303 КПК України подано ряд скарг, які розглянуті, окремі з яких задоволенні, в тому числі задоволені скарги захисників про скасування повідомлень про підозру ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , а також постанова про зупинення досудового розслідування від 25.06.2021.

Відповідно до такої засади кримінального провадження як публічність (ч. 1 ст. 25 КПК України) прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Кримінальним процесуальним законом передбачена можливість обмеження прав громадян з метою досягнення завдань кримінального провадження, отже кримінально-процесуальна діяльність прокурора зумовлена завданнями кримінального провадження та покладеними на нього кримінальним процесуальним законодавством обов`язками та здійснюється у порядку та на підставі, встановлених Кримінальним процесуальним кодексом України, яким допускається встановлене ним обмеження прав громадян.

Підставою для порушення кримінальної справи стало звернення ОСОБА_5 від 29.04.2021 до Відділення поліції № 1 Тульчинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про крадіжку з її дому грошей та інших особистих речей. Отже, за умови надходження заяви про вчинення злочину, органи досудового розслідування та прокуратури зобов`язані були діяти у відповідності із завданнями кримінального судочинства, виконуючи покладені на них кримінально-процесуальним законом обов`язки.

Ухвалою слідчого судді Піщанського районного суду Вінницької області від 23.12.2021 було скасоване повідомлення про підозру заступника начальника СВ відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, погоджене прокурором Крижопільського відділенні Тульчинської окружної прокуратури, ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України від 30.04.2021 у кримінальному провадженні № 0000089 від 29.04.2021, однак даною ухвалою незаконність повідомлення про підозру не встановлена.

Також, зі змісту ухвали Томашпільського районного суду Вінницької області від 24.03.2022, якою було скасоване повідомлення про підозру заступника начальника СВ відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, погоджене прокурором Крижопільського відділення Тульчинської окружної прокуратури, про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. З ст. 185 та ч. 2 ст. 263 КК України від 30.04.2021 у кримінальному провадженні № 0000089 від 29.04.2021, вбачається, що повідомлення про зміну повідомлення про підозру та нову підозру скасовані у зв`язку з процесуальними порушеннями, його незаконність даною ухвалою не встановлена.

Судовий контроль у даному кримінальному провадженні здійснений слідчими

суддями за скаргами позивача та його захисника. Вчинені органами досудового

розслідування та прокуратури процесуальні дії слідчим суддею не визнані

незаконними.

Судовими рішеннями не встановлена незаконність повідомлення про підозру та зміни повідомлення про підозру або ж інших процесуальних рішень органу досудового розслідування.

Позивачем у позовній заяві не вказувалось, що він зазнав фізичного чи психічного впливу з боку органів досудового розслідування, прокуратури чи суду під час кримінального провадження. Не встановлено фактів фізичного та/чи психічного впливу на ОСОБА_1 під час кримінального провадження також і під час розгляду справи у судах.

Посилання позивача на втрату авторитету серед оточення, зниження самооцінки, престижу, репутації не доведено належними доказами. Позивачем на зазначено рівень його престижу, авторитету та репутації, у якій сфері вони були здобуті, як знизились та що саме про це свідчить; які життєві та суспільні стосунки були розірвані та чи сталось це саме внаслідок притягнення до кримінальної відповідальності. Не вказано, які саме глобальні зміни зазнав його життєвий уклад. Не надано доказів наявності джерела доходів до притягнення до кримінальної відповідальності.

Щодо посилання на перебування у стресовому стані слід зазначити, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Зазначені обставини моральних страждань, якими позивач обґрунтовує наявність моральної шкоди не підтверджені ним належними допустимими та достатніми доказами.

Бездоказові твердження позивача не обґрунтовують та не доводять визначений позивачем розмір моральної шкоди. Позивач вважає, що моральна шкода, завдана йому за спричинення душевних страждань, пов`язаних з тривалим психологічним навантаженням, нервовим стресом складає 1 000 000 грн.

Позивачем не зазначено, коли він придбав автомобіль, чи дотриманих ним встановлений порядок митної реєстрації транспортного засобу. Указаний ним розмір митного оформлення у сумі 44 000 грн не заснований на розрахунку. Посилання на можливість здійснити пільгове розмитнення автомобіля носить вірогідний характер, на що позивач не міг розраховувати, придбаваючи автомобіль, оскільки Закон України № 1402-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо справляння податків і зборів, інших обов`язкових платежів, об`єктом оподаткування якими є транспортні засоби» та № 1403-ІХ «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів» носили разовий та тимчасовий характер, на їх прийняття особа, яка зобов`язана була здійснити митне оформлення транспортного засобу, не могла розраховувати заздалегідь.

Неприйнятними є вимоги позивача щодо стягнення на його користь втраченого заробітку, розрахованого на підставі спільного наказу Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України та Міністерства фінансів України від 04.03.1996 № 6/5/3/41 «Про затвердження Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.03.1996 за № 106/1131.

Позивач стверджує, що до моменту затримання він займався будівництвом, особистим кустарно-ремісничим промислом в сільському господарстві, побутовим обслуговуванням населення та іншими видами діяльності, заснованими виключно на особистій праці. Оскільки офіційно на підприємстві він не працював, вважає, що до нього має застосовуватись розмір середньомісячної заробітної плати, визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги.

Однак, позивачем не надано жодних доказів зайняття будь-якими економічними оплачуваними видами діяльності, не зазначено, які конкретні роботи він виконував, з якою періодичністю, як дані роботи оплачувались, чи зареєстрований від як фізична особа - підприємець, чи сплачував встановлені законом податки і збори, чи звітував про отримані доходи у встановленому порядку.

Натомість, із протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 30.04.2021 вбачається, що ОСОБА_1 є непрацюючим. Дані про те, що позивач є непрацюючою особою також зазначені у наданих ним медичних документах.

Оскільки відсутні належні докази втрати заробітку, не підлягають відшкодуванню також інфляційні втрати.

Позивач також просить стягнути моральну шкоду на користь його доньки ОСОБА_2 , 2011 року народження, яка перебувала за місцем його проживання під час його затримання та обшуку приміщення, отримала стрес та вимушена була лікуватись.

Вважає, що протиправними діями по відношенню до його доньки ОСОБА_2 у сумі 500 000 грн, держава Україна в особі відповідачів спричинила їй душевні страждання, які викликали у неї стрес, страх, недовіру до правоохоронних органів.

Підстав для задоволення даної вимоги не вбачається, оскільки по відношенню до доньки позивача - ОСОБА_2 будь-які незаконні дії органами досудового розслідування, прокуратури та суду не здійснювались, а незаконність їх дій по відношенню до позивача не встановлена судовими рішеннями.

Крім того, відсутні конкретні обставини щодо перебування доньки у будинку під час затримання позивача та обшуку, та здійснення відповідних слідчих дій у її присутності, також не надані докази, які підтверджують спричинення їй стресу та обставин його завдання, необхідності лікування, вартості здійсненого лікування.

Отже, за відсутності факту незаконності дій органів досудового розслідування, прокуратури та суду, та з огляду на недоведеність позовних вимог відсутні підстави для відшкодування моральної та матеріальної шкоди відповідно до ч. 1, 2 ст. 1176 ЦК України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

На підставі викладеного представник Вінницької обласної прокуратури просить у задоволенні позову відмовити.

17 січня 2023 року до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Новака Д.М. надійшла відповідь на відзив, де він вказує, що наявність ухвал слідчих суддів Піщанського районного суду Вінницької області від 23.12.2021 року та Томашпільського районного суду Вінницької області від 24.03.2022 року свідчить виключно про те, що ОСОБА_1 фактично незаконно було притягнуто до кримінальної відповідальності. У зв`язку з цим він був незаконно позбавлений волі, оскільки був затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення та перебував під вартою.

Більш того, прокуратурою апеляційні скарги на вищезазначені ухвали не подавалися, що свідчить про те, що прокуратура погодилася з ними, визнавши їх законність.

Ухвалою слідчого судді Піщанського районного суду Вінницької області від 7 квітня 2022 року скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 06.05.2021 року на майно, яке було вилучено 30.04.2021 року за місцем проживання ОСОБА_1 .

Ухвалою слідчого судді Піщанського районного суду Вінницької області від 29.07.2022 року було скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 06.05.2021 року на автомобіль марки VOLKSWAGEN GOLF, чорного кольору, 1.6, на іноземній реєстрації д.н.з. НОМЕР_1 .

Наявність зазначених ухвал слідчих суддів, які набрали законної сили, та на які апеляційні скарги прокуратурою не подавалися, свідчить про те, що: органи прокуратури погодилися з цими судовими рішеннями, визнавши їх законність; арешт на майно було накладено не законно.

Відтак не ґрунтуються на вимогах закону доводи представника прокуратури про те, що позивачем не доведено незаконності дій з боку прокуратури, причинного зв`язку між завданою моральною шкодою і діями прокурорів.

Статтею 1176 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Отже, чинним законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, у тому числі й відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, що підтверджується скасуванням слідчими суддями повідомлення про підозру ОСОБА_1 та зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру останньому, скасування арешту майна позивач має право на відшкодування майнової та моральної шкоди, і право на таке відшкодування виникає в силу прямої вказівки закону, а саме: статті 1176 ЦК України, Закону про відшкодування шкоди.

Сукупність зазначених умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Так, своїми протиправними діями по відношенню до ОСОБА_1 держава Україна, в тому числі в особі прокуратури, по справі спричинила йому душевні страждання, які виявилися в тому, що:

- ОСОБА_1 був незаконно затриманий (ухвалами слідчих суддів скасовані повідомлення про підозру та арешт майна);

-затримання ОСОБА_1 висвітлювалося в ЗМІ, де відображено місце проживання, висвітлення затриманого ОСОБА_1 в нижній білизні, отримання від нього свідчень (твердження прокуратури про неможливість його ідентифікувати не ґрунтується на матеріалах судової справи, а навпаки - спростовується ними);

-утримувався під вартою, внаслідок чого був ізольований від суспільства, що є надзвичайною мірою впливу та кардинальним чином впливає на його життя (повідомлення про підозру не обґрунтоване та є таким, що не відповідає ст. ст. 277-278 КПК України, що встановлено ухвалою Вінницького апеляційного суду від 20.09.2021 року, ухвалами слідчих суддів Піщанського районного суду Вінницької області від 23.12.2021 року та Томашпільського районного суду Вінницької області від 24.03.2022 року у справі №134/759/21);

- ОСОБА_1 був обмежений у вільному виборі місця знаходження та поведінки, оскільки відносно нього було застосовано цілодобовий домашній арешт, та позбавлений роботи та можливості заробляти на життя, утримувати свою неповнолітню доньку (біологічний процес існування людини пов`язаний з прийомом їжі, придбанням одягу та, як мінімум, інших мінімальних засобів для існування. Без отримання такого не можливо існувати людині).

У зв`язку з таким переслідуванням з боку правоохоронних органів та суду, який згодом визнав, що «повідомлення про підозру відносно ОСОБА_1 не містить достатніх даних, які б виключали сумніви щодо того, що кримінальне правопорушення справді відбулося; кримінальне правопорушення вчинене підозрюваною особою; діяння підозрюваної особи містить об`єктивну сторону складу конкретного кримінального правопорушення», ОСОБА_1 зазнав душевних переживань, втратив авторитет серед оточення, зазнав надзвичайного впливу, що призвів до глобальної зміни його життєвого укладу та завдав йому значних страждань, адже він став невпевнений та з заниженою самооцінкою і недооцінкою власних здібностей. Внаслідок таких протиправних дій правоохоронних органів, значно погіршився стан здоров`я ОСОБА_1 , що підтверджується доданими до даної позовної заяви медичними документами. Після вищеописаних подій ОСОБА_1 вимушений був витрачати дуже багато часу на повернення до нормального життя, адаптації в суспільстві, проходження лікування. Замість того, що б вести звичайний спосіб життя, а саме, зустрічатися з друзями, проводити вечори з близькими людьми, дитиною, відвідувати різні культурні установи та навчальні заклади, де навчаються його діти, заробляти на життя, ОСОБА_1 вимушений був знаходиться під слідством (в тому числі і під вартою, цілодобовим домашнім арештом), випробовувати моральні та фізичні страждання, бути позбавленим на належне утримання своєї малолітньої дитини та сім`ї загалом.

Також, слід врахувати наступні чинники визначення розміру відшкодування моральної шкоди. А це є негативні наслідки, які продовжувалися для ОСОБА_1 після визнання його судом таким, що його діяння не містять об`єктивну сторону складу конкретного кримінального правопорушення, враховуючи характер і обсяг страждань, яких він зазнав, можливість відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження здоров`я, престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі.

Крім того, своїми протиправними діями по відношенню до доньки ОСОБА_1 держава Україна в особі відповідачів по справі, у тому числі і прокуратури, спричинила їй душевні страждання, які виявилися в тому, що ОСОБА_2 пережила великий стрес; перестала довіряти правоохоронним органам; досі лякається поліції; боїться виходити з дому без батьків; вона тратила відчуття спокою та безпеки життя у власному будинку.

Судами, які досліджували матеріали кримінального провадження № 0000089 від 29.04.2021 року, встановлено про відсутність події кримінального правопорушення та відсутність у ОСОБА_1 об`єктивної сторони складу конкретних кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене, представник позивача просить задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою Крижопільського районного суду від 26 січня 2023 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач та його представник адвокат Новак Д.М. і адвокат Кальніченко В.А. підтримали позовні вимоги за обставин, викладених у позовній заяві та у відповідях на відзиви співвідповідачів. До закінчення судових дебатів позивач повідомив, що докази про розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, які він поніс у зв`язку з розглядом справи, будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України

Представники співвідповідачів просили в задоволенні позовних вимог відмовити з підстав, наведених у поданих відзивах на позовну заяву.

Заслухавши пояснення позивача, його представників, представників співвідповідачів, показання свідків, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено наступні обставини у даній справі.

29 квітня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (кримінальне провадження № 0000089).

30 квітня 2021 року слідчим СВ відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Крижановським В.В. складено протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, а саме ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 о 01 годині 08 хвилин в приміщенні житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Підставами затримання відповідно до ст. 208 КПК України стало те, що безпосередньо після вчинення злочину та за сукупністю очевидних ознак встановлено, що саме ОСОБА_1 28 квітня 2021 року шляхом підбору ключа проник до житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та в якому проживає ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з якого вчинив крадіжку 1400 злотих купюрами: 500 дві купюри та інші по 200, одного чоловічого срібного перстня 20 розміру, срібного чоловічого браслету, флешки Transcend 5 GB синього кольору, біжутерії, а саме: жіночі сережки у формі сови з металу жовтого кольору, чоловічу запонку на сорочку з металу жовтого кольору, хрестик з металу жовтого кольору, жіночі сережки круглої форми з камнем чорного кольору, жіночі сережки у формі квітки з прозорим камнем, жіночі сережки круглої форми з прозорим камнем.

30 квітня 2021 року між позивачем ОСОБА_1 (клієнтом) та адвокатом Новаком Д.М. було укладено договір про надання правової допомоги (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору адвокат зобов`язується надати правову допомогу клієнту по кримінальному провадженню № 0000089 від 29.04.2021 року.

Згідно п. 3.1 цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє на стадії досудового розслідування.

Відповідно до п. 4.2 Договору за правову допомогу клієнт сплачує адвокату гонорар відповідно до Додатку 1 до цього Договору, який є невід`ємною частиною Договору.

Згідно Додатку № 1 від 30.04.2021 року до Договору № б/н від 30 квітня 2021 року сторони дійшли згоди про те, що за правову допомогу клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар) у вигляді авансового платежу в розмірі 7000 грн. та остаточної суми гонорару за отриману правову допомогу в розмірі 40000 грн. в строк обумовлений за згодою сторін.

ОСОБА_1 оплатив адвокату Новаку Д.М. надані послуги правової допомоги в кримінальному провадженні в обумовленій сумі, про що ним надані копії відповідних квитанцій прибуткового касового ордеру № б/н від 05.04.2022 року, 28.04.2022 року, 03.05.2022 року, 26.05.2022 року, 14.06.2022 року та 02.09.2022 року.

Окрім того, згідно договору від 30 квітня 2021 року ОСОБА_1 доручив адвокату Кальніченку В.А. бути його захисником у кримінальному провадженні № 0000089 від 29.04.2021 року у всіх судових і правоохоронних органах України.

30 квітня 2021 року заступником начальника СВ відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції Василишиним В.В. винесено постанову про часткову відмову в задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_1 адвоката Новака Д.М. в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 00000 від 29.04.2021 року. Клопотання задоволено в частині, а саме, постановлено: залучити підозрюваному ОСОБА_1 захисників Кальніченка В.А. та Новака Д.М.; невідкладно надати допомогу у встановленні зв`язку підозрюваного ОСОБА_1 із вказаними захисниками; надати підозрюваному ОСОБА_1 можливість ознайомитися з матеріалами даного кримінального провадження та з метою виготовлення фотокопій дозволити використовувати цифровий фотоапарат; у відповідності до ст. 135 КПК України повідомляти підозрюваного ОСОБА_1 про проведення процесуальних та слідчих (розшукових) дій, які плануються проводити за його участю; всі процесуальні та слідчі (розшукові) дії за участю підозрюваного ОСОБА_1 проводити в присутності його захисників.

Ухвалою слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 30 квітня 2021 року скаргу адвоката Новака Д.М. в порядку ст. 206 КПК України про незаконне тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_1 задоволено частково. Даною ухвалою постановлено: в задоволенні клопотання адвоката Новака Д.М., який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_1 , на його незаконне затримання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000089 від 29.04.2021 року, про негайне звільнення незаконно затриманого, в порядку передбаченому ст. 206 КПК України, - відмовити. Забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_1 , проведення якого доручити слідчому Відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0000089 від 29.04.2021 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 17 травня 2021 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою адвоката Новака Д.М. в інтересах ОСОБА_1 на вищевказану ухвалу слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 30 квітня 2021 року.

Ухвалою слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 01 травня 2021 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного суду від 20 липня 2021 року, відмовлено у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_1 та застосовано відносно останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло шляхом заборони виходу з дому, що за адресою: АДРЕСА_1 , терміном 60 діб з 01.05.2021 по 29.06.2021 включно. Окрім того, покладено на підозрюваного ОСОБА_1 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

30.04.2021 заступником начальника СВ відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції Василишиним В.В. у кримінальному провадженні № 0000089 від 29.04.2021 складено повідомлення про підозру ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

06 травня 2021 року заступником начальника СВ відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції Василишиним В.В. винесено постанову про часткову відмову в задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_1 адвоката Новака Д.М. в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 00000 від 29.04.2021 року. Клопотання задоволено в частині, а саме, постановлено: залучити адвоката Новака Д.В. в якості захисника підозрюваного ОСОБА_1 ; надати захиснику Новаку Д.М. можливість ознайомитися з матеріалами даного кримінального провадження та з метою виготовлення фотокопій, дозволити використовувати цифровий фотоапарат; всі процесуальні та слідчі (розшукові) дії за участю підозрюваного ОСОБА_1 проводити у присутності захисника адвоката Новака Д.М.; враховуючи значну відстань місця постійного перебування та місця здійснення досудового розслідування, завчасно, у відповідності до ст. 135 КПК України, повідомляти захисника про проведення процесуальних та слідчих (розшукових) дій, які планується проводити за участю підозрюваного ОСОБА_1 .

Ухвалою слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 06 травня 2021 року в рамках кримінального провадження № 0000089 від 29 квітня 2021 року було постановлено накласти арешт на: флеш-носій синього кольору з написом «Transcend № 367110 4397», жіночі срібні сережки, два жіночих срібних перстня, біжутерію, а саме: сережки у вигляді сови, два хрестики, чоловічу запонку, медичне золото, а саме: ланцюжок з кулоном козерога та сережки, ланцюжок з жовтого металу, ланцюжок з срібного металу, бирку з ювелірної крамниці з надписом СПД ОСОБА_10 , срібний ланцюжок довжиною близько 10-15 см., срібний перстень з каменем жовтого кольору та биркою чорного кольору, чоловічу запонку сірого кольору, пару срібних сережок у вигляді пелюстки, чоловічий позолочений перстень, золоту жіночу каблучку, пару сережок з жовтого металу у вигляді листків, пару золотих сережок у вигляді серця, срібну каблучку з надписом «Спаси и Сохрани», чоловічий срібний хрестик, металевий кастет чорного кольору, п`ять виробів з жовтого металу різної форми, чохол, в якому наявний предмет ззовні схожий на ніж, на якому наявний надпис «Colаmbia», дві пари матерчатих рукавиць чорного кольору, два мобільних телефони торгових марок «Ergo» В181 з двома сім картками мобільних операторів «Київстар», а також чоловічу запонку жовтого кольору; грошові кошти купюрами: шість купюр номіналом по 500 грн., три купюри номіналом по 100 грн., чотири купюри номіналом по 50 грн., три купюри номіналом по 200 грн., дві купюри номіналом по 5 грн., чотири купюри номіналом по 1 грн., дві купюри номіналом по 1 долару США, одну купюру номіналом 20 грн., 3 купюри номіналом по 10 грн, п`ять купюр номіналом по 100 доларів США; автомобіль марки Фольксваген Гольф чорного кольору 1.6 на іноземній реєстрації д.н.з НОМЕР_1 . Обмежено власників, користувачів та третіх осіб у праві розпорядження та/або користування вищевказаним майном.

Постановою заступника начальника СВ відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції Василишина В.В. від 18 травня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 від 17 травня 2021 року про реалізацію права на життя та здоров`я, у якому він просив дозволити йому пройти курс лікування та відвідати відповідних медичних спеціалістів згідно направлення, виданого сімейним лікарем.

У задоволенні вказаного вище клопотання ОСОБА_1 21 травня 2021 року було також відмовлено процесуальним керівником у кримінальному провадженні - прокурором Козирем С.В., що підтверджується повідомленням керівника Тульчинської окружної прокуратури Хоменка П. від 24.05.2021 № 02.55/1-103 вих.-21.

Ухвалою слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 25 серпня 2021 року в задоволені скарги адвоката Новака Д.М. в порядку ст. 303 КПК України про скасування повідомлення заступника начальника СВ відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області про підозру ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, від 30.04.2021 у кримінальному провадженні № 0000089 від 29.04.2021 року та зобов`язання уповноваженої особи у кримінальному провадженні № 0000089 від 29.04.2021 вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей про оголошення підозри ОСОБА_1 у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, - відмовлено.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 20 вересня 2021 року апеляційну скаргу зі змінами та доповненнями адвоката Новака Д.М. задоволено. Ухвалу слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 25.08.2021 про відмову в задоволенні скарги адвоката Новака Д.М. в порядку ст. 303 КПК України про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції.

В даній ухвалі зазначено, зокрема, про те, що апеляційна скарга захисника містить обґрунтовані доводи стосовно порушення органом досудового розслідування вимог ст. ст. 277, 278 КПК України під час складення та вручення повідомлення про підозру ОСОБА_1 .

Так, на повідомленні про підозру від 30.04.2021 відсутні підписи ОСОБА_1 та його захисників про її отримання.

Доказів, які підтвердили б, що повідомлення про підозру було отримано ОСОБА_1 чи то особою, яка має право на отримання такого повідомлення, повідомлення про права та їх роз`яснення, немає.

Під час апеляційного перегляду справи, за клопотанням сторони захисту, було досліджено матеріали судового провадження про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_1 в межах даного кримінального провадження (справа № 134/759/2021, провадження № 1-кс/134/163/2021), в яких копія повідомлення про підозру за змістом відрізається від тієї, що долучена до даної справи.

Примірник повідомлення, який міститься в справі про обрання запобіжного заходу, та примірник, який міститься в даному провадженні, різняться в номері кримінального провадження, в анкетних даних особи, якій повідомляється про підозру. Окрім того, дата документа в одному випадку зазначена прописом, а в іншому віддрукована.

Ухвалою слідчого судді Піщанського районного суду Вінницької області від 23 грудня 2021 року задоволено скаргу захисника - адвоката Новака Д.М., який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_1 , подану у відповідності до ст. 303 КПК України, та скасовано повідомлення заступника начальника СВ відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області Василишина В.В., погодженого прокурором Крижопільського відділення Тульчинської окружної прокуратури Сідлаком А.В. про підозру ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000089 від 29.04.2021 року. Зобов`язано прокурора у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000089 від 29 квітня 2021 року, або компетентну посадову особу Крижопільського відділення Тульчинської окружної прокуратури вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей у кримінальному провадженні № 0000089 від 29 квітня 2021 року про оголошення підозри ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Як вбачається зі змісту ухвали підставою для скасування повідомлення про підозру стало те, що всупереч вимогам п. 6 ст. 277 КПК України твердження, зроблені у повідомленні про підозру ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, є не конкретними, при зазначенні стислого викладу фактичних обставин кримінального правопорушення не вказано суттєвих обставин, відомих на момент вручення вказаного повідомлення про підозру, фактичних даних, які вказують на причетність саме ОСОБА_1 до вчинення даного злочину.

Тобто повідомлення про підозру відносно ОСОБА_1 не містить достатніх даних, які б виключали сумніви щодо того, що кримінальне правопорушення справді відбулося; кримінальне правопорушення вчинене підозрюваною особою; діяння підозрюваної особи містить об`єктивну сторону складу конкретного кримінального правопорушення.

Слідчий суддя дійшов висновку, що зміст повідомлення про підозру не може свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а отже про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_1 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Також слідчим суддею було встановлено обставини, що підтверджують процесуальні порушення порядку, передбаченого ст. ст. 8, 9, 42, 276-278 КПК України, щодо вручення повідомлення про підозру ОСОБА_1 , оскільки зміст повідомлення про підозру ОСОБА_1 свідчить, що під час вручення йому вказаної підозри його захисники були відсутні, тоді як 30 квітня 2021 року заступником начальника слідчого відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області Василишиним В.В. було винесено постанову згідно якої всі процесуальні та слідчі дії, за його участю ОСОБА_1 , необхідно проводити в присутності його захисників.

Крім того, не надано доказів належного виконання слідчим вимог ст. 278 КПК України щодо вручення ОСОБА_1 повідомлення про підозру, зокрема в копії повідомлення про підозру, яка надана суду, відсутній підпис ОСОБА_1 , який би підтверджував повідомлення йому підозри, вручення йому письмового повідомлення про підозру в день його складання, роз`яснення процесуальних прав та обов`язків підозрюваного. Також суду не надано та в судовому засіданні не доведено наявність будь-яких інших даних, які підтверджують факт вручення ОСОБА_1 письмового повідомлення про підозру та ознайомлення з її змістом будь-яким іншим способом, в тому числі, передбаченому КПК України для вручення повідомлень.

На підставі викладеного, суд вважає, що встановленні під час судового розгляду порушення щодо викладення змісту письмового повідомлення про підозру щодо ОСОБА_1 та порядку його вручення є істотними, такими, що можуть бути підставою для скасування повідомлення про підозру.

01.06.2021 заступником начальника СВ відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції Василишиним В.В. у кримінальному провадженні № 0000089 від 29.04.2021 складено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 263 КК України.

Ухвалою слідчого судді Томашпільського районного суду Вінницької області від 24 березня 2022 року задоволено скаргу захисника - адвоката Новака Д.М., який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_1 , подану у відповідності до ст. 303 КПК України, та скасовано повідомлення заступника начальника СВ відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області Василишина В.В., погоджене прокурором Крижопільського відділення Тульчинської окружної прокуратури Сідлаком А.В., про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 263 КК України, від 01 червня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000089 від 29 квітня 2021 року. Зобов`язано уповноважену особу вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей у кримінальному провадженні № 0000089 від 29 квітня 2021 року про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 263 КК України.

Дана ухвала мотивована тим, що учасниками справи не надано слідчому судді жодних доказів, які б вказували на заподіяння шкоди, виключали сумніви щодо того, що кримінальні правопорушення справді відбулися; кримінальні правопорушення вчинені підозрюваною особою; діяння підозрюваної особи містить об`єктивну сторону складу конкретних кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного слідчий суддя вважає, що повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру не може свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а отже про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_1 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.185 та ч. 2 ст. 263 КК України.

Слідчим суддею під час розгляду даної скарги також встановлено обставини, що підтверджують процесуальні порушення порядку передбаченого ст. ст. 8, 9, 42, 276 - 278 КПК України щодо вручення повідомлення про підозру ОСОБА_1 .

Зокрема, 30 квітня 2021 року заступником начальника слідчого відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області Василишиним В.В. було винесено постанову згідно якої всі процесуальні та слідчі дії, за участю ОСОБА_1 , слід проводити в присутності його захисників. Разом з тим, зміст повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру від 01.06.2021 року свідчить, що під час вручення ОСОБА_1 підозри його захисники були відсутні.

Крім того, слідчому судді не надано доказів належного виконання слідчим вимог ст. 278 КПК України щодо виклику ОСОБА_1 для вручення йому підозри, вручення ОСОБА_1 повідомлення про підозру, зокрема в копії повідомлення про підозру, яка надана суду відсутній підпис ОСОБА_1 , який би підтверджував повідомлення йому підозри, вручення йому письмового повідомлення про підозру в день його складання, роз`яснення процесуальних прав та обов`язків підозрюваного. Також суду не надано та в судовому засіданні не доведено наявність будь-яких інших даних, які підтверджують факт вручення ОСОБА_1 письмового повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру, та ознайомлення з її змістом будь-яким іншим способом, в тому числі, передбаченому КПК України для вручення повідомлень.

На підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що встановленні під час судового розгляду порушення щодо обґрунтованості письмового повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру щодо ОСОБА_1 та порядку його вручення є істотними, такими, що можуть бути підставою для скасування повідомлення про підозру.

Постановою заступника начальника СВ ВП № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції Василишина В.В. від 25 червня 2021 року було зупинено досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000089 від 29.04.2021 в зв`язку з тим, що ОСОБА_1 перебуває на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні та приймати участь в слідчих діях зможе після виписки зі стаціонару.

Ухвалою слідчого судді Піщанського районного суду Вінницької області від 09 травня 2022 року задоволено скаргу адвоката Новака Д.М., який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_1 , подану у відповідності до ст. 303 КПК України та скасовано постанову заступника начальника СВ відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області Василишина В.В. про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000089 від 29 квітня 2021 року.

Ухвала мотивована тим, захворювання підозрюваного може стати підставою для зупинення досудового розслідування, якщо воно засвідчене довідкою лікаря як офіційного документа медичної установи або висновком судово-медичної чи судово-психіатричної експертизи, проведеної за зверненням сторони обвинувачення або сторони захисту (на договірних умовах), або за дорученням слідчого судді відповідно до вимог ст. 242-244 КПК.

Однак, відомості про те, що слідчий при винесенні постанови про зупинення досудового розслідування переконався у тяжкості хвороби підозрюваного ОСОБА_1 , отримав від нього відповідні медичні документи, які б свідчили про неможливість його участі у проведенні слідчих дій, відсутні.

Доказів про те, що хвороба ОСОБА_1 має тяжкий перебіг та є такою, що перешкоджає участі підозрюваного у проведенні досудового розслідування (в тому числі дистанційно), слідчому судді не надано.

Ухвалою слідчого судді Піщанського районного суду Вінницької області від 29 липня 2022 року клопотання представника володільця майна ОСОБА_1 - адвоката Новака Д.М. про скасування арешту майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000089 від 29.04.2021 року, задоволено частково. Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 06.05.2021 року у справі № 134/759/21 (провадження № 1- кс/134/168/2021) на автомобіль марки VOLKSWAGEN GOLF, чорного кольору, 1.6, на іноземній реєстрації д.н.з. НОМЕР_1 . В решті клопотання залишено без задоволення.

Судом також встановлено, що згідно повідомлення Крижопільської селищної ради Вінницької області від 30 квітня 2021 року, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Склад його сім`ї наступний: дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , голова двору, власник нерухомого майна за даною адресою; дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; пасинок ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої старостою с. Тернівка Крижопільської селищної ради Вінницької області від 27 травня 2021 року № 323, ОСОБА_3 є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до складу її сім`ї входять: ОСОБА_1 чоловік, ОСОБА_2 дочка, ОСОБА_11 син.

Як вбачається з наданої позивачем копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 12 травня 2011 року, батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Згідно повідомлення директора КНП «Територіальне медичне об`єднання «Вінницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Вінницької обласної ради» від 27 травня 2021 року № 06/1319, наданого на адвокатський запит захисника ОСОБА_1 адвоката Новака Д.М. щодо виклику бригад екстреної медичної допомоги до ОСОБА_1 за період часу з 30.04.2021 по 20.05.2021, в центральну оперативну диспетчерську до ОСОБА_1 надійшли наступні виклики: 30.04.2021 о 15 год. 11 хв. з приводу погіршення самопочуття за адресою: АДРЕСА_3 ; 07.05.2021 о 18 год. 28 хв. з приводу проблем з диханням, що пов`язані з хронічними захворюваннями, за адресою: АДРЕСА_1 ; 20.05.2021 о 23 год. 25 хв. з приводу проблем з диханням, що пов`язані з хронічними захворюваннями за адресою: АДРЕСА_1 ; 13.05.2021 о 12 год. 13 хв. з приводу підвищення артеріального тиску за адресою: АДРЕСА_1 . Виклик був переадресований на виконання центру медико-санітарної допомоги.

Як вбачається з повідомлення директора КНП «Крижопільська окружна лікарня інтенсивного лікування» від 07.06.2021 № 1140, наданого на адвокатський запит захисника ОСОБА_1 адвоката Новака Д.М., згідно наявної медичної документації зафіксовано звернення ОСОБА_1 до відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги 30.04.2021 о 15 год. 45 хв. та 01.05.2021 о 12 год. 10 хв.

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого неврологічного відділення № 7127, ОСОБА_1 з 04.06.2021 по 08.06.2021 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги».

Також згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого хірургічного відділення № 7324, ОСОБА_1 з 08.06.2021 по 02.07.2021 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги».

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 30.04.2021 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 30.04.2021 року було поставлено діагноз «Гостра реакція на стрес».

За клопотанням сторони позивача в судовому засіданні 14.04.2023 року було допитано в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_12 .

Так, свідок ОСОБА_3 показала, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з позивачем ОСОБА_1 , вони мають спільну дочку ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час вони разом не проживають. Під час затримання ОСОБА_1 та проведення обшуку в належному їй будинку їхня дочка дуже перелякалася. Вона бачила як грубо поводять себе працівники поліції, як порозкидали її речі, забрали навіть її дитячу «копілку». До них приїхав знайомий, щоб забрати ОСОБА_13 . Наступного дня вони звернулися до сімейного лікарі і дочці було поставлено діагноз «Гостра реакція на стрес». Після тих подій дитина плакала, не хотіла ходити в школу. Їй самій було соромно ходити на роботу, знаходитися поруч з людьми. ОСОБА_1 , перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом, не міг працювати та заробляти кошти, щоб утримувати сім`ю. В зв`язку з цим між ними погіршилися відносини, були сварки через борги, виникло непорозуміння і як наслідок їхня сім`я розпалася. Окрім того, здоров`я ОСОБА_1 значно погіршилося, він переніс операцію.

Свідок ОСОБА_12 показав, що він давно знає ОСОБА_1 та його сім`ю. Саме йому ОСОБА_3 зателефонувала в ніч, коли відбулося затримання ОСОБА_1 , та попросила забрати дочку ОСОБА_13 . Дитина була дуже налякана, плакала. Він пробув в будинку хвилин 10-20 хв. Працівників поліції було дуже багато, вони поводили себе, м`яко кажучи, нетактовно по відношенню до проживаючих в будинку людей. Наступного дня він позичив ОСОБА_3 5000 грн. на лікування дочки ОСОБА_13 . Йому відомо, що відносини в сім`ї ОСОБА_1 були нормальними, однак вони погіршилися, коли перебуваючи під домашнім арештом ОСОБА_1 був позбавлений можливості працювати та забезпечувати сім`ю.

За змістом положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Підстави, особливості та порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України та Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Статтею 1176 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Згідно статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01 грудня 1994 року № 266/94-ВР відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок:

1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;

2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу;

3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

В силу ст. 2 вказаного Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках:

1) постановлення виправдувального вироку суду;

1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів;

2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати;

4) закриття справи про адміністративне правопорушення.

Право на відшкодування шкоди, завданої зазначеними у статті 1 цього Закону оперативно-розшуковими заходами, виникає у випадках, передбачених пунктом 1-1 частини першої цієї статті, або за умови, що протягом шести місяців після проведення таких заходів не було розпочате кримінальне провадження за результатами цих заходів.

Згідно ст. 3 вказаного Закону у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються):

1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій;

2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт;

3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином;

4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги;

5) моральна шкода.

Тобто чинним законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, в тому числі й відшкодування моральної шкоди.

Статтею 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового розслідування, прокуратури та суду» визначено, що відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Частинами 5, 6 статті 4 вказаного Закону передбачено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Перелік підстав, за наявності яких виникає право на відшкодування моральної та матеріальної шкоди відповідно до вимог Закону, є вичерпним.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач вважає, що у нього виникло право на відшкодування шкоди в розміру і в порядку, передбаченому Законом України «Про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», так як наявність ухвал слідчих суддів Піщанського районного суду Вінницької області від 23.12.2021 року та Томашпільського районного суду Вінницької області від 24.03.2022 року свідчить про те, що його фактично незаконно було притягнуто до кримінальної відповідальності.

У рішенні Конституційного Суду України № 9-рп/99 від 27 жовтня 1999 року по справі №1-15/99 вирішено питання щодо визначення моменту, з якого настає кримінальна відповідальність, та моменту, з якого особа вважається притягненою до кримінальної відповідальності (притягнення до кримінальної відповідальності, як стадія кримінального переслідування, починається з моменту пред`явлення особі обвинувачення у вчиненні злочину).

Отже, позивача не було притягнуто до кримінальної відповідальності.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 перебував у статусі підозрюваного по кримінальному провадженню, відомості про яке внесені до ЄРДР 29.04.2021 року за № 0000089. Наразі стадія досудового розслідування у кримінальному провадженні не завершена. Доказів, що відносно позивача ухвалено виправдувальний вирок, закрито кримінальне провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати, до суду позивачем не надано.

Разом з тим, констатація в ухвалах слідчих суддів фактів порушення щодо викладення змісту письмового повідомлення про підозру, порушення порядку вручення підозри та сумнівів щодо її обґрунтованості не свідчить про її незаконність. І таке порушення порядку вручення повідомлення про підозру не породжує жодних правових наслідків для ОСОБА_1 .

Судовими рішеннями не встановлена незаконність повідомлення про підозру та зміни повідомлення про підозру або ж інших процесуальних рішень органу досудового розслідування.

При цьому сам по собі факт винесення слідчими суддями ухвал, якими за результатами розгляду скарг адвоката в інтересах позивача скасовано повідомлення про підозру та зобов`язано уповноважених осіб виконати певні процесуальні дії, не може бути безспірним доказом того, що відповідачами заподіяно позивачу моральну шкоду.

Також в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності причинно- наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідачів та моральною шкодою, яка, за твердженням позивача, йому заподіяна, а також не доведено самого факту заподіяння моральної шкоди.

Таким чином, позивачем не надано доказів на підтвердження факту саме незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, що є підставою для відшкодування моральної шкоди відповідно до положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», на яку посилався позивач, як підставу позову.

Відповідно до висновків, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18), за відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Згідно з пунктами 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Ураховуючи викладене, для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог статті 1174 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивач повинен довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди, і що дії або бездіяльність відповідачів є підставою для відшкодування шкоди у розумінні статей 1167, 1174 ЦК України.

Питання про відшкодування моральної шкоди в такому випадку має вирішуватися виходячи із наданих сторонами доказів на підтвердження обставин, що входять до предмету доказування та з урахуванням принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства згідно з якими кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третьої статті12 ЦПК України), а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Позивач не надав жодного доказу на підтвердження протиправності дій відповідачів, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та виною останніх в її заподіянні.

Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунути недоліки у такій діяльності. Разом із тим, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб саме по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої і, відповідно, не може бути підставою для безумовного відшкодування моральної шкоди.

Такі правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 03 лютого 2020 року у справі № № 757/66977/17-ц, від 01 квітня 2020 року у справі № 641/7772/17, від 30 червня 2020 року у справі № 641/7984/17, від 11 вересня 2020 року у справі № 638/11416/18, від 03 березня 2021 року у справі № 638/17962/15, від 08 квітня 2021 року у справі № 646/5261/19, 01 червня 2021 року у справі 336/5259/20.

До того ж у постанові Верховного Суду від 05.10.2022 у справі № 766/9484/20 вказано, що реалізація особою її права на оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом у разі задоволення таких скарг, за висновком Верховного Суду, становить достатньо справедливу сатисфакцію з відшкодування шкоди, яку зазнав позивач. Цей висновок узгоджується з рішеннями Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі «Перна проти Італії» та від 09 лютого 2007 року «Білуха проти України», де встановлено, що визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за шкоду, завдану особі.

Таким чином, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки позивач належним чином не обґрунтував та не довів належними та допустимими доказами протиправності дій відповідачів щодо нього, наявності спричиненої йому шкоди та причинного зв`язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні первісних позовних вимог не підлягає і задоволенню вимога про стягнення з відповідачів витрат за надання правової допомоги.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору за подання даного позову, суд вважає необхідним судові витрати зі сплати судового збору у цій справі віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 82, 89, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Вінницької обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють досудове розслідування, прокуратури і суду, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Вінницькій області, місцезнаходження: вул. Театральна 10, м. Вінниця, .

Відповідач: Вінницька обласна прокуратура, місцезнаходження: вул. Монастирська 33, м. Вінниця, .

Відповідач: Державна казначейська служба України, місцезнаходження: вул. Бастіонна, 6, м. Київ, .

Повний текст рішення складено 12 травня 2023 року.

Суддя: