Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1076/23
Провадження № 2-з/553/12/2023
У Х В А Л А

Іменем України

02.05.2023м. Полтава

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Ткачук Ю.А., розглянувши матеріали заяви представника позивача ОСОБА_1 , в інтересах позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову, по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до Ленінського районного суду м. Полтави з позовом до відповідача в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 819137 гривень.

Одночасно з поданням позову представник позивача подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно відповідача, в якій зазначив, що у власності відповідача мається квартира за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0057 на території Великобагачанського району Полтавської області.

Свою заяву обгрунтовує ціною позову, тим, що розгляд спору може тривати певний проміжок часу, тому відповідач, коли дізнається про позов про стягнення грошових коштів, може продати своє майно, тобто відчужити його до прийняття рішення по справі, що зробить неможливим виконання судового рішення.

Суд дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи приходить до висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст. 149 ЦПК, суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову, передбачені ст.150 ЦПК.

Так, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За змістом ст.151 ЦПК України забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У заяві про забезпечення позову обов`язково зазначаються: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування, чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і як саме, вид забезпечення позову, який належить застосовувати, з обґрунтуванням його необхідності, тобто вказівка на спосіб забезпечення позову, який на думку заявника, є найбільш адекватним, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто повинні бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Пленум Верховного Суду України у вказаній постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», а саме: у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

В силу положень ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Суд, вивчивши заяву представника позивача про забезпечення позову, дослідивши додані документи, вважає, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити, оскільки заява не містить належного обґрунтування того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у справі, того, що вартість нерухомого майна, на яке пропонується накласти арешт є співмірною заявленим вимогам. Також слід зазначити, що представником позивача не доведено намірів відповідача вчиняти дії, направлені на відчуження належного йому майна.

Отже, суддя дійшов висновку, що заява представника позивача про забезпечення позову ґрунтується тільки на його припущеннях, не підтверджена належними доказами, а тому відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст. ст.149-150, 153, 258, 260 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 , в інтересах позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову, по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів - відмовити.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено у порядку та строки, передбачені ст. ст. 153, 353, 354 ЦПК України.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Ю. А. Ткачук