Справа № 242/1138/23
Провадження 2-н/242/183/23
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
28 серпня 2023 року суддя Селидівського міського суду Донецької області Черков В.Г., розглянувши заяву про видачу судового наказу Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надану теплову енергію, -
в с т а н о в и в:
25.07.2023 р. до суду надійшла дана заява. Зазначено місце проживання боржника АДРЕСА_1 .
Дослідивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, вважаю необхідним відмовити у видачі судового наказу з таких підстав.
26.07.2023 р. судом направлено запит щодо уточнення місця проживання фізичної особи-боржника.
21.08.2023 р. суду надійшла відповідь, за результатами якої вбачається, що згідно відомостей, які містяться в Реєстрі територіальної громади, інформація щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 відсутня.
Наказне провадження - це особливий спрощений вид цивільного судочинства, спрямований на швидкий та ефективний захист безспірних прав особи шляхом видачі судового наказу, який одночасно є і судовим рішенням, і виконавчим документом.
Відповідно до ст..162 ЦПК України, заяви про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом. Тобто за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування (ч.1 ст..27 ЦПК України).
Відповідно до ст. 163 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається в суд у письмовій формі. У заяві повинно бути зазначено: найменування суду, в який подається заява; ім`я (найменування) заявника та боржника, а також ім`я (найменування) представника заявника, якщо заява подається представником, їхнє місце проживання або місцезнаходження; вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік документів, що додаються до заяви.
Стягувач у заяві зазначив останнє відоме місце проживання боржника, однак приписи п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України є спеціальною нормою, якою встановлена окрема імперативна підстава для відмови у видачі судового наказу, що не суперечить положенням ст.162 ЦПК України, оскільки йдеться не про порушення правил підсудності (п.9 ч.1 ст.165 ЦПК України), а про неможливість отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) боржника (фізичної особи). Отже, зважаючи на визначений процесуальним законом порядок розгляду та звернення до виконання судового наказу, обов`язковою умовою для його видачі є встановлення зареєстрованого місця проживання фізичної особи боржника.
Таким чином, вказані обставини перешкоджають розгляду справи в порядку наказного провадження.
Згідно ч.9 ст.165 ЦПК України, у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.
Керуючись ст.ст. 162, 163, 165, 167, 353 ЦПК України суд,-
Відмовити у видачі судового наказу за заявою Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надану теплову енергію.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Суддя