Провадження № 4-с/522/62/23
У Х В А Л А

23 серпня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси

головуючого - судді Чернявської Л.М.,

за участю секретаря судових засідань Купцова С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в місті Одеси скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Шипкова Єгора Олексійовича, за участю стягувача ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

18 липня 2023 року до суду надійшла скарга ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Шипкова Єгора Олексійовича, за участю стягувача ОСОБА_2 .

Звертаючись до суду з відповідною скаргою, Скаржник просив визнати неправомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Єгора Олексійовича про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_9 від 13 липня 2023 року з виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 3 липня 2023 року про забезпечення доказів шляхом їх огляду за місцезнаходженням; Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Єгора Олексійовича скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_9 від 13 липня 2023 року з виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 3 липня 2023 року про забезпечення доказів шляхом їх огляду за місцезнаходженням; Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Єгора Олексійовича судові витрати скаржника; Постановити окрему ухвалу на адресу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо порушень законодавства приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шипковим Єгором Олексійовичем, які призвели до порушення прав і законних інтересів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

В обґрунтування скарги зазначено, що 3 липня 2023 року Приморським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про забезпечення доказів у справі № 522/11159/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, визнання договору дорування недійсним, поділ спільного сумісного майна.

Зазначеною ухвалою суд задовольнив заяву представника позивача про забезпечення доказів шляхом огляду за їх місцезнаходженням та постановив: «Зобов`язати ОСОБА_3 як власника квартири та ОСОБА_1 як особу яка фактично проживає у квартирі надати до огляду квартиру АДРЕСА_1 для здійснення перевірки зовнішнього вигляду та стану приміщень квартири, їх фотографування та відеозапису. Провести огляд квартири АДРЕСА_1 для здійснення перевірки зовнішнього вигляду та стану приміщень квартири із застосуванням фото, відео фіксації та складанням детального протоколу, за участю сторін або їх представників. Ухвала про забезпечення доказів є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Копію ухвали суду направити на виконання у Другий Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (місто Одеса, вулиця Пастера, будинок 58 ) та сторонам. Огляд квартири та складання детального протоколу виконати та направити до суду в строк до 01.08.2023 року». На зазначену ухвалу суду подано апеляційну скаргу у зв`язку з порушенням норм права при її постановленні. Одеським апеляційним судом ухвалою від 14 липня 2023 року відкрито апеляційне провадження та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції. 5 липня 2023 року представником ОСОБА_2 було подано клопотання/заяву про внесення виправлень в ухвалу суду від 03.07.2023 про забезпечення доказів засобами системи «Електронний суд». 10 липня 2023 року Приморським районним судом м. Одеси постановлено ухвалу про виправлення описки.

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шипков Єгор Олексійович 13.07.2023 р. відкрив виконавче провадження № НОМЕР_8 з виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 03.07.2023 р. у справі № 522/11159/21, з урахуванням ухвали суду від 10.07.2023 р. про виправлення описок. Також приватний виконавець виніс низку постанов у виконавчому провадженні щодо оплати виконавчих дій, винагороди виконавця.

Скаржник вважає, що є підстави для визнання неправомірною постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Єгора Олексійовича про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_9 від 13 липня 2023 року з виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 3 липня 2023 року про забезпечення доказів шляхом їх огляду за місцезнаходженням та зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Єгора Олексійовича скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_9 від 13 липня 2023 року з виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 3 липня 2023 року про забезпечення доказів шляхом їх огляду за місцезнаходженням, оскільки зміст ухвали суду є вочевидь незаконним, а сама ухвала неправосудною.

Ухвалою суду від 19 липня 2023 року відкрито провадження за скаргою.

25 липня 2023 року від представника приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Є.О. надійшов відзив на скаргу, у відповідності до якого зазначено, що дії, у рамках виконавчого провадження НОМЕР_8, зокрема, винесення постанови про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_8 від 13.07.2023 року, вчинені приватним виконавцем відповідно до закону, в межах його повноважень, право заявника не було порушено, у зв`язку із чим скарга у цій частині підлягає відхиленню. Інші вимоги скаржника (щодо зобов`язання приватного виконавця, стягнення з нього судових витрат та постановити окремої ухвали) є похідними від основної вимоги про визнання неправомірною постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_8 від 13 липня 2023 року, отже, підлягають відхиленню у разі відхилення основної вимоги.

28 липня 2023 року від представника ОСОБА_2 до суду надійшли заперечення проти скарги ОСОБА_1 , у відповідності до якої просили відмовити в задоволенні скарги.

Ухвалою суду від 01 серпня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Шипкова Єгора Олексійовича, за участю стягувача ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси (суддя Федчишина Т.Ю.) від 03 серпня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої її представником адвокатом Афанасьєвим Анатолієм Олександровичем, про відвід головуючому судді Чернявській Л. М. у цивільній справі № 522/11159/21 за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Шипкова Єгора Олексійовича, за участю стягувача ОСОБА_2 відмовлено.

В судове засідання 23 серпня 2023 року з`явився представник Скаржника адвокат Афанасьєв А.О., інші учасники справи не з`явились, сповіщались належним чином.

Представник Скаржника адвокат Афанасьєв А.О. надав свої пояснення стосовно обставин справи, просив скаргу задовольнити.

Суд, вивчивши матеріали скарги, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно із ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону визначено засади, при яких здійснюється виконавче провадження, а саме: верховенство права, обов`язковість виконання рішень, законність , диспозитивність, справедливість, неупередженість та об`єктивність , гласність та відкритість виконавчого провадження , розумність строків виконавчого провадження , співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями , забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

За змістом статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом передбачені у статті 16 ЦК України.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушені їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Судом встановлено наступні фактичні обставини справи.

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси (суддя Науменко А.В.) перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, визнання договору дарування недійсним, поділ спільного майна.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси (суддя Науменко А.В.) від 03 липня 2023 року заяву представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Цимбал Сергія Юрійовича про забезпечення доказів по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, визнання договору дарування недійсним, поділ спільного майна задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_3 як власника квартири та ОСОБА_1 як особу яка фактично проживає у квартирі надати до огляду квартиру АДРЕСА_1 для здійснення перевірки зовнішнього вигляду та стану приміщень квартири, їх фотографування та відеозапису.

Провести огляд квартири АДРЕСА_1 для здійснення перевірки зовнішнього вигляду та стану приміщень квартири із застосуванням фото, відео фіксації та складанням детального протоколу, за участю сторін або їх представників.

Ухвала про забезпечення доказів є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Копію ухвали суду направлено на виконання у Другий Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)( місто Одеса, вулиця Пастера, будинок 58) та сторонам.

Огляд квартири та складання детального протоколу виконати та направити до суду в строк до 01.08.2023 року.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси (суддя Науменко А.В.) від 10 липня 2023 року виправлено описку у резолютивній частині ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 03.07.2023 у справі № 522/11159/21, зазначивши строк пред`явлення ухвали до виконання до 01.08.2023 і статус сторін відповідно до Закону України «Про виконавче провадження»: Боржник-1: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 , телефон: НОМЕР_2 ; Представник Боржника-1: адвокат Афанасьєв Анатолій Олександрович, телефон: НОМЕР_3 ; Боржник-2: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 ; Представник Боржника-2: адвокат Афанасьєв Анатолій Олександрович, телефон: НОМЕР_3; Стягувач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 , телефон: НОМЕР_6 ; Представник Стягувача: адвокат Цимбал Сергій Юрійович, тел. НОМЕР_7 .

13.07.2023 року Приватному виконавцю виконавчого округу Одеської обл., Шипкову Є.О., надійшла на виконання ухвала Приморського районного суду м. Одеса від 03.07.2023 по справі №522/11159/21 про зобов`язання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 вчинити певні дії.

Постановою про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_8 від 13.07.2023 Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської обл., Шипковим Є.О., було відкрито виконавче провадження у частині зобов`язання ОСОБА_3 як власника квартири та ОСОБА_1 як особи яка фактично проживає у квартирі надати до огляду квартиру АДРЕСА_1 для здійснення перевірки зовнішнього вигляду та стану приміщень квартири, їх фотографування та відеозапису.

Слід зазначити, що виконавче провадження у частині проведення огляду квартири АДРЕСА_1 для здійснення перевірки зовнішнього вигляду та стану приміщень квартири із застосуванням фото, відео фіксації та складанням детального протоколу, за участю сторін або їх представників приватним виконавцем не відкривалось.

У відповідності із п. 6 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, у тому числі, якщо: виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Від так, згідно із ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються:1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, а саме, ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом. У відповідності до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 ЗУ «Про виконавче провадження», чи будь-якою іншою нормою вказаного Закону, чи нормою ЦПК України, не встановлено вичерпного переліку ухвал суду, які є виконавчими документами. З огляду на вказане, на зміст поняття «примусове виконання», закріплений ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження»: будь-яка ухвала суду, що містить зобов`язання, але добровільно не виконується, та при цьому відповідає вимогам ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» може бути виконана у примусовому порядку, у тому числі, приватним виконавцем.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Дослідивши відповідну ухвалу суду від 03 липня 2023 року та 10 липня 2023 року по зазначеній справі, суд зазначає, що у вказаній ухвалі було помилково зазначено статус сторін, а саме, «позивач» та «відповідач» замість «стягувач» та «боржник» та, незважаючи на те, що ухвалою про забезпечення доказів було встановлено провести огляд квартири та складання детального протоколу в строк до 01.08.2023 року, у ній, як у виконавчому документі, не було окремо зазначено строк її пред`явлення, іншою ухвалою Приморського районного суду м. Одеса від 10.07.2023 по справі №522/11159/21 вказані помилки були виправлені.

Враховуючи те, що ухвала про забезпечення доказів (із урахуванням ухвали про виправлення помилки) містила повні та коректні данні, передбачені ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», що дозволяли ідентифікувати боржника та стягувача; містила зобов`язання, що не виконується боржником добровільно та згідно із вимогами п. 2 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження» вважається виконавчим документом, підстав для винесення повідомлення про повернення стягувачу приватним виконавцем без прийняття до виконання виконавчого документу у відповідності із п. 6 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» не було.

Отже, на виконання ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виніс постанову про відкриття виконавчого провадження. Того ж дня були винесені постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення з боржника основної винагороди. Всі зазначені постанови були надіслані сторонам виконавчого провадження у порядку, передбаченому ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження».

Актами приватного виконавця від 13.07.2023 року, 17.07.2023 року та від 18.07.2023 року встановлено, що боржниця ухиляється від виконання рішення суду.

17.07.2023 року до приватного виконавця звернувся представник боржника із вимогою про зупинення виконавчого провадження у зв`язку із апеляційним оскарженням зазначеної ухвали. Згідно із відповіддю приватного виконавця від 17.07.2023 №4326 у задоволені вказаної заяви було відмовлено із огляду на те, що в ухвалі було зазначено, що вона підлягає негайному виконанню, та згідно із ч. 1 ст. 38 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

Далі, постановою від 18.07.2023 року за невиконання без поважних причин боржником рішення суду на боржника було накладено штраф у розмірі 1700,00 грн.

Згідно із ч. 7 ст. 118 ЦПК України оскарження ухвали про забезпечення доказів не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає розгляду справи. Крім цього, у відповідності до ч. 4 ст. 359 ЦПК України передбачено право апеляційного суду зупинити дію оскаржуваного рішення в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

У Постанові Верховного суду від 24 грудня 2020 року по справі №639/2561/18-ц, провадження № 61-578св19 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/93794611) містяться наступні висновки: «Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, , № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що сама лише відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про особу боржника не є підставою для повернення виконавчих документів без прийняття до виконання».

Висновки, викладені у вказаній Постанові є цілком логічними, адже запровадженні законодавцем вимоги до виконавчого документа обумовлені, на сам перед, можливістю чіткої ідентифікації сторін виконавчого провадження під час виконання.

Згідно із ч. 2 ст. 31 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі якщо зміст виконавчого документа незрозумілий, виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення його змісту у порядку ст. 271 ЦПК України.

Таким чином, не зазначення в ухвалі суду про забезпечення доказів яким особам боржник має надати доступ до квартири, та для огляду яких саме доказів не є недоліком виконавчого документу, що, за переконанням скаржника обумовлював його неприйняття, а є підставою для звернення боржника до суду у порядку ч. 2 ст. 31 ЗУ «Про виконавче провадження» та ст. 271 ЦПК України.

Згідно із п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення, суд вирішує, зокрема, питання чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У відповідності до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Системний аналіз вище перелічених норм дозволяє прийти до висновку, що до повноважень приватного виконавця не входить аналіз змісту ухвали суду, що набрала законної сили, на предмет її законності/незаконності, оскільки безпосереднім обов`язком виконавця є саме виконання рішень суду. Тобто, оскільки резолютивна частина ухвали про забезпечення доказів, яка набрала законної сили, передбачала її негайне виконання, саме у цьому порядку вона виконавцем і виконувалась.

У Постанові від 12 січня 2023 року по справі №761/13085/14-ц, провадження №61-6496св21 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/108456040) Верховний суд прийшов до наступних висновків: «У справі, що переглядається: суд першої інстанції в додатковій ухвалі від 01 лютого 2021 року, не визначивши у її резолютивній частині строк і порядок набрання ухвалою законної сили, не дотримався вимог статті 260 ЦПК України; апеляційний судне врахував, що згідно частини четвертої статті 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин, тому помилково не змінив вказану ухвалу в указаній частині шляхом доповнення її резолютивної частин; апеляційний суд зробив висновок, що відповідно до статті 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не встановлено законом. Оскільки відповідно до пунктів 13, 27 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо: визначення розміру судових витрат; розгляду скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, то суд першої інстанції, зазначивши у резолютивній частині ухвали від 22 грудня 2020 року те, що ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі її оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо вона не буде скасована, не допустив порушення вимог процесуального права, тому підстави для її зміни чи скасування відсутні; суди не врахували, що стаття 261 ЦПК України встановлює загальне правило для всіх судових рішень, які постановлюються у формі ухвал, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Нормами розділу VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» не встановлено іншого порядку набрання законної сили ухвалами, які постановляються за наслідками розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватного виконавця. Тому оскаржена ухвала від 22 грудня 2020 року і додаткова до неї ухвала від 01 лютого 2021 року, набирають законної сили відповідно до статті 261 ЦПК України.

З огляду на вказані висновки Верховного суду зазначення в ухвалі про забезпечення доказів негайного порядку її виконання ні у якому разі не може вважатись технічною помилкою; тобто, порядок виконання, визначений ухвалою суду першої інстанції, що набрала законної сили, є діючим та може бути зміненим тільки у випадку скасування вказаної ухвали у відповідній частині апеляційним судом, та саме у визначеному судом порядку (негайному) ця ухвала має виконуватись приватним виконавцем.

Отже, дії, у рамках виконавчого провадження НОМЕР_8, зокрема, винесення постанови про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_8 від 13.07.2023 року, вчинені приватним виконавцем відповідно до закону, в межах його повноважень, право Скаржника не було порушено, у зв`язку із чим скарга у цій частині підлягає відхиленню.

Інші вимоги скаржника (щодо зобов`язання приватного виконавця, стягнення з нього судових витрат та постановити окремої ухвали) є похідними від основної вимоги про визнання неправомірною постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_8 від 13 липня 2023 року, отже, підлягають відхиленню у разі відхилення основної вимоги.

Керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 447, 449 Цивільно процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

У задоволення скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Шипкова Єгора Олексійовича, за участю стягувача ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали підписано та складено 24 серпня 2023 року.

Суддя Л.М. Чернявська