ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2023 року

м.Черкаси

Справа № 705/2183/23
Провадження № 22-ц/821/1325/23
Категорія: 310030000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Карпенко О.В.

суддів Василенко Л.І., Бородійчука В.Г.

за участю секретаря Сергун Т.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

представник позивача : адвокат Малькова Яна Борисівна

відповідач: ОСОБА_2

представник відповідача: ОСОБА_3

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Єфремової Ірини Іванівни на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 червня 2023 року (ухваленого під головуванням судді Гудзенко В.Л. в приміщенні Уманського міськрайонного суду Черкаської області, повний текст рішення складено 21 червня 2023 року) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,-

в с т а н о в и в :

26 квітня 2023 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Малькову Я.Б. звернулася до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що вона з відповідачем перебували з 2006 року до жовтня 2022 року у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу та проживали однією сім`єю.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_4 .

27.02.2022 відповідача призначено солдатом резерву запасної батареї в/ч НОМЕР_1 , з того часу відповідач змінив своє відношення до виконання своїх батьківських обов`язків, його ставлення до сім`ї погіршилося.

Фактично шлюбні відносини припинилися з жовтня 2022 року.

Вказує, що відповідач ОСОБА_2 надає матеріальну допомогу на утримання доньки не систематично, за власним бажанням та в недостатній кількості.

Вона самостійно не має можливості в повному обсязі забезпечувати утримання доньки.

На час звернення із даним позовом домовленості між сторонами з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто.

На підставі викладеного, позивачка просила постановити судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на її користь, аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 червня 2023 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.04.2023 до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп за позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць - допущено до негайного виконання.

Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивоване тим, що у зв`язку з тим, що відповідач належним чином не виконує свого обов`язку по утриманню дитини, періодично надає матеріальну допомогу, з огляду на вік дитини, прожитковий мінімум для неї, обов`язок батьків забезпечувати достатнє утримання дитини, належні умови для її розвитку, навчання тощо, зважаючи на працездатний вік батька дитини, який в змозі мати доходи на своє та утриманців проживання, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Суд вказав, що оскільки відповідач не подав на адресу суду відзиву на позовну заяву, тому суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову в повному обсязі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 13 липня 2023 року через засоби поштового зв`язку представник ОСОБА_2 адвокат Єфремова І.І., вважаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції необ`єктивним, необґрунтованим, просила скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 червня 2023 року та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 частково, шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у розмірі заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга представника ОСОБА_2 адвоката Єфремової І.І., зокрема, мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано той факт, що відповідач є військовослужбовцем, який проходить службу не за місцем реєстрації та постійного проживання, а супровідний лист з копією ухвали про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками особисто ним отримано не було, також суд не врахував часу на необхідність пересилання листа із ухвалою та копією позовної заяви до місця служби відповідача.

Вказує, що при прийнятті рішення про розгляд справи у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, суд не взяв до уваги той факт, що позивач обрала спосіб захисту порушеного права у вигляді стягнення 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, однак вимога позивача є значно завищеною, при цьому, зазначає, що ОСОБА_2 має сплачувати аліменти на одну дитину.

Вказує, що позивачем не обґрунтовано необхідність потреб дитини для отримання аліментів у розмірі 1/3 частки від заробітку відповідача.

Також судом не було взято до уваги зазначений у позовній заяві факт надання матеріальної допомоги відповідачем на утримання доньки, і на відсутність доказів від позивачки щодо розміру надання допомоги та недоведеність факту недостатності коштів для утримання дитини.

Вказує, що у відзиві на позовну заяву відповідачем було зазначено усі факти надання ним матеріальної допомоги на утримання доньки, надано докази щодо обставин, які на даний час виникли у відповідача у зв`язку з хворобою, пов`язаною із проходженням військової служби.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив

Фактичні обставини справи

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з 2006 року до жовтня 2022 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін по справі народилася дочка ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2 від 10.07.2014, в якому батьками записані: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки № 130 від 20.04.2023 Дмитрушківської сільської ради Уманського району ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_1 . Склад сім`ї: дочка ОСОБА_4 , 2009 року народження; співмешканець ОСОБА_2 , 1982 року народження.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем та перебуває у лавах ЗСУ з лютого 2022 року.

Згідно копій довідок військово-лікарських комісій № 1372 від 23.12.2022 року та № 212 від 06.02.2023 вбачається, що солдат за мобілізацією ОСОБА_2 , військова частина НОМЕР_1 у ЗСУ з лютого 2022 року, отримав захворювання, пов`язане з проходженням військової служби та за станом здоров`я потребує відустки на 30 календарних днів ( а.с. 69-70).

Відповідно до виписок із медичної картки стаціонарного хворого 746, 3472, вбачається, що ОСОБА_2 солдат за мобілізацією, перебував на стаціонарному лікуванні з 28.03.2023 по 14.04.2023 ( а.с. 72-73), з 19.04.2023 по 26.04.2023 ( а.с. 74), з 15.05.2023 по 24.05.2023 ( а.с. 76-77).

На підтвердження надання матеріальної допомоги доньці, відповідач ОСОБА_2 надав виписку про рух коштів по картці і додатковим рахункам в період 01.10.2022 по 07.06.2023 ( а.с 48-58).

Також матеріали справи містять копії квитанції про перерахування коштів на рахунок ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_2 адвоката Єфремової І.І. підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконує свого обов`язку по утриманню дитини, періодично надає матеріальну допомогу, з огляду на вік дитини, прожитковий мінімум для неї, обов`язок батьків забезпечувати достатнє утримання дитини, належні умови для її розвитку, навчання тощо, зважаючи на працездатний вік батька дитини, який в змозі мати доходи на своє та утриманців проживання.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно вимог ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 183 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Таким чином, законом встановлено мінімальний розмір частки заробітку (доходу) платника аліментів, яка стягується у безспірному порядку 1/4 частина на одну дитину.

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою, відповідач вказував, що суд при визначенні аліментів не врахував його стан здоров`я, а також те, що позивачем не обґрунтовано необхідність потреб дитини для отримання аліментів у розмірі 1/3 частки від заробітку відповідача.

На підтвердження вказаних обставин скаржником було долучено до апеляційної скарги довідки військово-лікарської комісії № 1372 від 23.12.2022, № 212 від 06.02.2023 та відзив на позовну заяву, в якому викладені заперечення щодо визначеного позивачем розміру аліментів, та надані докази на підтвердження зазначеного.

Також в апеляційній скарзі скаржником зазначено, що відзив на позовну заяву було направлено до суду згідно встановленого судом строку, але враховуючи, що він є військовослужбовцем і проходить службу в ЗСУ не за місцем своєї реєстрації, даний відзив надійшов до суду після ухвалення рішення без врахування його заперечень проти позову, тому просив врахувати викладені в ньому заперечення при перегляді рішення суду першої інстанції, а також долучені докази.

Згідно із частинами 1, 3, 4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 3 статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року в справі № 369/7772/15-ц (провадження № 61-12848св21) зазначено, що тлумачення пункту 6 частини другої статті 356, частин першої-третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції. Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні».

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V.v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Перевіривши доводи скаржника та враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за можливе долучити додаткові докази до справи.

Апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач зобов`язаний утримувати свою неповнолітню доньку, однак, стягуючи кошти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/3 частини від доходу відповідача, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не виконує свого обов`язку по утриманню дитини, періодично надає допомогу, має працездатний він, має доходи на своє утримання та зобов`язаний нести періодичні витрати на утримання дитини для забезпечення належного розвитку та умов її проживання, проте не врахував, що відповідач хоч і має лише одну дитину, інших осіб, які перебувають на його утриманні не має, проте він проходить військову службу та має незадовільний стан здоров`я.

Колегія суддів погоджується із доводами скаржника, що позивач ОСОБА_1 не обґрунтувала необхідності стягнення на дитину аліментів у заявленому нею розмірі. Матеріали справи не містять детального опису та розрахунку витрат, які несе позивач на утримання неповнолітньої доньки. Також матеріали справи не містять доказів матеріального стану позивача.

Проте, матеріали справи містять належні докази на підтвердження надання відповідачем коштів на утримання неповнолітньої доньки, хоча вони і періодичні.

Таким чином, враховуючи майновий стан відповідача, беручи до уваги стан його здоров`я, а саме, що він на час розгляду справи має інфекційне захворювання, яке потребує лікування, а також виходячи з обов`язку кожного із батьків утримувати дитину, апеляційний суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини щомісячно в розмірі частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Колегія суддів звертає увагу, що сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (частина 1 статті 192 СК України).

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи, те що рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального права, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_2 адвоката Єфремової І.І. та зміни рішення суду.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Єфремової Ірини Іванівни задовольнити частково.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 червня 2023 року - змінити.

Зменшити розмір стягуваних із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/3 частини з усіх видів його доходу до частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 26.04.2023 і до досягнення дитиною повноліття.

В решті рішення суду - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді Л.І. Василенко

В.Г. Бородійчук