Провадження №2/523/1471/23

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"03" травня 2023 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси

у складі: головуючої судді Кремер І.О.,

з участю секретаря судового засідання Орлова В.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 24 в м. Одеса в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 523/13241/22 за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на сторони позивача Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради про стягнення заборгованості за Договором оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

Одеська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на сторони позивача Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради про стягнення заборгованості за Договором оренди землі.

Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що 30.01.2019 року між Одеською міською радою та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було укладено Договір оренди землі площею 0,2592 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :27:004:0006, (строк дії договору до 22.05.2040 року) для експлуатації та обслуговування гуртожитку, який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за № 38, та зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.01.2019 року, номер запису: 30093130.

Згідно із п. 2.2. Договору на земельній ділянці розташовано об`єкт нерухомого майна, а саме: будинок гуртожиток, що належить гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 04.11.2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Деордієвою І.В. за реєстровим № 2705, право власності на який зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04.11.2016 року, номер запису про право власності: 17287144 та 17287094, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Положеннями п. 4.1 розділу 4 Договору встановлено, що орендна плата за земельну ділянку площею 0,2592 га розрахована у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки та складає: 83888,98 грн. на рік, з урахуванням індексації за 2017-2018 року.

Відповідно до п. 4.5. розділу 4 Договору розмір орендної плати переглядається орендодавцем у випадку, зокрема, введення в дію нової нормативної грошової оцінки земель міста Одеси, яка затверджується рішенням Одеської міської ради.

Рішенням Одеської міської ради від 29.06.2016 року № 756-VII затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси, яка застосовується з 01.01.2017 року.

Згідно з витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки м. Одеси від 31.07.2017 року № 3999 нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 2592 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :27:004:0006 становить 2796299,43 грн. Орендна плата за вказану земельну ділянку відповідно складає 83888,98 грн. на рік.

Однак, відповідачі ОСОБА_1 у період з 01.06.2020 року по 31.07.2022 року, та ОСОБА_2 у період з 01.01.2022 року по 31.07.2022 року не виконують взятих на себе договірних зобов`язань щодо сплати орендної плати, у зв`язку з цим, Департаментом земельних ресурсів Одеської міської ради розраховано заборгованість ОСОБА_1 за період з 01.06.2020 року по 31.07.2022 року, у розмірі 99281,63 грн. та ОСОБА_2 за період з 01.01.2022 року по 31.07.2022 року у розмірі 23481,73 грн.

Внаслідок неналежного виконання обов`язку щодо сплати орендної плати Департаментом земельних ресурсів Одеської міської ради направлено претензію на адреси відповідачів від 01.02.2022 року № 01-13/130 про необхідність сплати заборгованості за договором оренди землі.

Оскільки, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не виконують обов`язки за договором щодо сплати орендної плати, що зумовило звернення Одеської міської ради до Суворовського районного суду м. Одеси з даним позовом, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Одеської міської ради заборгованість у загальній сумі 101350,07 грн., з яких: заборгованість зі сплати орендної плати у розмірі 93100,97 грн., інфляційні втрати у розмірі 6180,66 грн., 3% річних у розмірі 1616,30 грн. та пеня у розмірі 452,14 грн., стягнути з ОСОБА_2 на користь Одеської міської ради заборгованість зі сплати орендної плати у розмірі 23481,73 грн., а також стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Одеської міської ради сплачений судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою судді про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 09.11.2022 року було постановлено проводити розгляд справи у спрощеному провадженні із повідомлення та участю сторін.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. Однак, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, провести розгляд справи за його відсутності представника позивача, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явилася без поважних. Про час та місце розгляду справи належним чином направлялось повідомлення за місцем реєстрації відповідача, однак, згідно поштового повідомлення, адресат за місцем своєї реєстрації відсутня, що вказує на вручення судової повістки належним чином (п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК). Відзив у визначений судом строк відповідачка не подала. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідачки згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК та ухвалює заочне рішення.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явилася без поважних. Про час та місце розгляду справи належним чином направлялось повідомлення за місцем реєстрації відповідача, однак, згідно поштового повідомлення, адресат за місцем своєї реєстрації відсутня, що вказує на вручення судової повістки належним чином (п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК). Відзив у визначений судом строк відповідачка не подала. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідачки згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК та ухвалює заочне рішення.

Представник третьої особи Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради Філатов О. в судове засідання не з`явився. Однак, надав суду письмові пояснення, відповідно до яких позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Згідно приписів ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зокрема, одним із різновидів договорів є договір оренди.

Згідно приписів ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

По справі встановлено, що 30.01.2019 року між Одеською міською радою та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було укладено Договір оренди землі (надалі Договір) площею 0,2592 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :27:004:0006, (строк дії договору до 22.05.2040 року) для експлуатації та обслуговування гуртожитку, який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за № 38, та зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.01.2019 року, номер запису: 30093130.

Згідно із п. 2.2. Договору на земельній ділянці розташовано об`єкт нерухомого майна, а саме: будинок гуртожиток, що належить гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 04.11.2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Деордієвою І.В. за реєстровим № 2705, право власності на який зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04.11.2016 року, номер запису про право власності: 17287144 та 17287094, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Вказаний факт також підтверджується також наявною в матеріалах справи Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 296805295 від 28.01.2022 року.

Згідно приписів ч.ч. 1 3 ст. 21 ЗУ «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до п. 14.1.136 ст. 14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Згідно з п. 288.1 ст. 288 вказаного Кодексу підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Положеннями п. 4.1 розділу 4 Договору встановлено, що орендна плата за земельну ділянку площею 0,2592 га розрахована у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки та складає: 83888,98 грн. на рік, з урахуванням індексації за 2017-2018 року.

Відповідно до п. 4.5. розділу 4 Договору розмір орендної плати переглядається орендодавцем у випадку, зокрема, введення в дію нової нормативної грошової оцінки земель міста Одеси, яка затверджується рішенням Одеської міської ради.

Рішенням Одеської міської ради від 29.06.2016 року № 756-VII затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси, яка застосовується з 01.01.2017 року.

Згідно з витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки м. Одеси від 31.07.2017 року № 3999 нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 2592 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :27:004:0006 становить 2796299,43 грн. Орендна плата за вказану земельну ділянку відповідно складає 83888,98 грн. на рік.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 ЗУ «Про оренду землі» орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також і орендну плату за водний об`єкт.

Відповідно до п. 4.3 Договору орендна плата сплачується Орендарем рівними частками за податковий період, який дорівною календарному місяцю, місяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного періоду) місяця.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 у період з 01.06.2020 року по 31.07.2022 року, та ОСОБА_2 у період з 01.01.2022 року по 31.07.2022 року не виконують взятих на себе договірних зобов`язань щодо сплати орендної плати, у зв`язку з цим, заборгованість ОСОБА_1 за період з 01.06.2020 року по 31.07.2022 року складає 99281,63 грн., а ОСОБА_2 за період з 01.01.2022 року по 31.07.2022 року складає 23481,73 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи розрахунком заборгованості.

Положеннями ч. 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Також, беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

У зв`язку з невиконанням умов Договору ОСОБА_1 нараховано 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення, що складає 1616,30 грн., ОСОБА_2 3% річних не нараховувались, оскільки її заборгованість виникла після 24.02.2022 року.

Відповідно до постанов Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 22.11.2018 року у справі № 903/962/17, від 17.10.2018 року у справі № 916/1883/16 розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

ОСОБА_1 позивачем нараховано інфляційні втрати, які складають 6180,66 грн., ОСОБА_2 інфляційні втрати не нараховувались, оскільки її заборгованість виникла після 24.02.2022 року.

Відповідно до ст. 610, ч. 1 ст. 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойка (пеня) штраф, то вона підлягає стягненню у повному розмірі незалежно від відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін

Пунктом 4.7 Договору передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня, розмір якої визначається Податковим кодексом України.

Відповідачці ОСОБА_1 позивачем нараховано пеню, яка складає 452,14 грн.

З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 за період з 01.06.2020 року по 31.07.2022 року за порушення умов Договору оренди землі від 30.01.2019 року складає 101350,07 грн., з яких:

?заборгованість за договором оренди 93100,97 грн.;

?3% річних 1616,30 грн.;

?інфляційні втрати 6180,66 грн.;

?пеня 452,14 грн.

Заборгованості ОСОБА_2 за період з 01.01.2022 року по 31.07.2022 року за порушення умов Договору оренди землі від 30.01.2019 року складає 23481,73 грн.

Даний факт підтверджується наявним у матеріалах справи розрахунками заборгованості зі сплати орендних платежів, 3 % річних, інфляційний втрат та розрахунку пені.

Вказаний розрахунок заборгованості відповідачами спростовано не було.

Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За відсутності доказів, які б спростовували подані позивачем розрахунки заборгованості за вищевказаним договором, суд не має підстав піддавати їх сумніву.

Так як своїх зобов`язань за Договором оренди землі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 добровільно не виконують належним чином, але як боржники вони не звільняються від відповідальності за неможливість виконання ними грошового зобов`язання, то у позивача обґрунтовано виникло право вимагати від відповідачів сплати за користування земельною ділянкою, а також відповідальності за порушення грошового зобов`язання згідно ст. 625 ЦК України у виді 3 % річних та інфляційних втрат, а також нарахованої пені.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно приписів ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Нормою ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи зі встановлених, на підставі належним чином оцінених доказів, обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд дійшов висновку про доведеність позивачем викладених в позові обставин належними, достовірними та допустимими доказами, які в своїй сукупності є достатніми для задоволені позовних вимог в повному обсязі та захисту порушеного права позивача в судовому порядку.

Згідно ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що із ОСОБА_1 підлягає стягненню сума заборгованості в розмірі 101350,07 грн., із ОСОБА_2 підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 23481,73 грн., а також сплачений позивачем судовий збір.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 12, 141, 228, 229, 263, 265, 280 282, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 526, 525, 530, 610, 612, 625, 759, 763 ЦК України, ст.ст. 13, 21, 25 ЗУ «Про оренду землі», суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на сторони позивача Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради про стягнення заборгованості за Договором оренди землі задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Одеської міської ради суму заборгованості за Договором оренди землі від 30.01.2019 року в розмірі 101350/сто одна тисячі триста п`ятдесят/ грн. 07 коп., з яких:

?93100/дев`яносто три тисячі сто/ грн.. 97 коп. заборгованість зі сплати орендної плати;

?6180/шість тисяч сто вісімдесят/ грн. 66 коп. інфляційні втрати;

?1616/тисяча шістсот шістнадцять/ грн.. 30 коп. 3% річних;

?452/чотириста п`ятдесят два/ грн. 14 коп. нарахована пеня.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Одеської міської ради суму заборгованості за Договором оренди землі від 30.01.2019 року в розмірі 23481/двадцять три тисячі чотириста вісімдесят один/ грн. 73 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Одеської міської ради частину сплаченого позивачем судового збору у розмірі 1240/тисяча двісті сорок/ грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Одеської міської ради частину сплаченого позивачем судового збору у розмірі 1240/тисяча двісті сорок/ грн. 50 коп.

Учасники справи:

Позивач: Одеська міська рада, код за , місцезнаходження: 65026, м. Одеса, пл. Думська, буд. № 1.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканка: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканка: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради, код за ДЛРПОУ 44162529, місцезнаходження: 65011, м. Одеса, вул. Успенська, буд. № 83/85.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача із дотриманням вимог ст.ст. 284 285 ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку шляхом подання протягом тридцяти днів апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.

Повний текст рішення складено 03 травня 2023 року.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси І.О. Кремер