Справа № 159/3442/22 Головуючий у 1 інстанції: Чалий А. В.
Провадження № 22-ц/802/459/23 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

секретар судового засідання Савчук Т. Ф.,

з участю заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 , заінтересована особа Ковельська міська рада Волинської області про встановлення юридичних фактів, за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 лютого 2023 року

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 у серпні 2022 року звернулась в суд із заявою про встановлення юридичних фактів, яку обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік, ОСОБА_3 , який на час смерті проживав та був зареєстрований по АДРЕСА_1 . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, у тому числі на частку у вищевказаній квартирі. Спадкоємцями померлого є вона (дружина) та неповнолітній син. У квартирі є частка, яка належала бабі спадкодавця, ОСОБА_4 , і не була переоформлена спадкодавцем. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були зареєстровані за різними адресами. Відсутнє свідоцтво про народження матері спадкодавця ОСОБА_3 , що не дає можливості встановити чи дійсно ОСОБА_4 є бабою ОСОБА_3 . Право власності на квартиру мають ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 . Баба спадкодавця на час смерті проживала у власному будинку в с. Довгоноси, де була зареєстрована з 2005 року, потребувала стороннього догляду, допомоги у побуті, що здійснював її онук, ОСОБА_3 , проживав разом із нею, здійснив її поховання. Щодо родинних відносин ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вказала, що дівоче прізвище матері ОСОБА_3 - ОСОБА_7 , внаслідок шлюбу змінено на ОСОБА_7 , згодом змінене на ОСОБА_7 . Свідоцтва про народження ОСОБА_7 , де було б зазначено її батьків, немає, актовий запис зроблений з помилкою - замість прізвища, імені та по батькові народженої особи вказані дані матері. ОСОБА_4 постійно проживала з сім`єю ОСОБА_3 , що підтверджує їх родинні стосунки. ОСОБА_3 не оформляв своїх спадкових прав, скільки вважав, що прийняв спадщину, бо на час смерті баби постійно з нею проживав, крім того він був співвласником квартири, в якій свою частку мала і його баба. Мати ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , інших спадкоємців першої черги в ОСОБА_4 не було. Просила встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_2 ; встановити факт родинних відносин, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , була бабою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 лютого 2023 року в задоволенні заяви відмовлено.

Заявник ОСОБА_1 подала на вищевказане рішення апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне трактування норм матеріального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким заяву задовольнити у повному обсязі. Суд не взяв до уваги та не надав правової оцінки поясненням заявника. Зазначено, що встановлення цих юридичних фактів має значення для спадкування нею та її неповнолітнім сином нерухомого майна, що належало померлій бабі спадкодавця ОСОБА_3 .

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції заявник ОСОБА_1 вимоги скарги підтримала, просила задовольнити з викладених у ній підстав.

Будучи належним чином повідомленими про день та годину розгляду справи, інші учасники справи у судове засідання не з`явилися і їх неявка відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши заявника, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У ч. 4 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з пунктом 2 абзацу 1, 2, 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 зазначено, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 вказано, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Верховний Суд у складі Першої палати Касаційного цивільного суду в постанові від 18 липня 2022 року у справі № 755/9100/18 звернув увагу на наступне.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України).

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу.

За ч. ч. 1, 5 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до вимог ст. ст. 1258, 1262, 1263 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції зазначив, що суд позбавлений можливості встановлювати факти родинних відносин лише між померлими особами та факти прийняття померлими спадщини, оскільки цивільна правоздатність вказаних осіб припинилася внаслідок їх смерті, а встановлення такого факту не може мати для померлих осіб жодних юридичних наслідків.

Колегія суддів вважає, що суд, прийшовши до такого висновку, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 заінтересованою особою зазначена Ковельська міська рада, орган місцевого самоврядування, до якої у разі відсутності спадкоємців (в тому числі і в разі неприйняття спадщини) переходить спадщина в порядку відумерлості.

ОСОБА_3 , у випадку доведеності родинних відносин, як внук ОСОБА_4 спадкує ту частку спадщини, яка б належала за законом його матері ОСОБА_7 , якби вона була живою на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Суд першої інстанції не встановив, чи є інші особи, заінтересовані у вирішенні даної справи, та не перевірив чи впливатиме встановлений факт на спадкові права і обов`язки цих осіб. У справі не витребовувались спадкові справи, заведені після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , хоча це було необхідним, оскільки у ОСОБА_3 право на спадкування спірної частки у квартирі АДРЕСА_1 виникло за правом представлення (спадкування за законом, яке передбачає появу у певних спадкоємців права на спадкування за умови смерті до відкриття спадщини того з їхніх родичів, хто був би спадкоємцем).

Крім того, із наданих в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції пояснень ОСОБА_1 встановлено, що після смерті ОСОБА_7 є інші спадкоємці, які прийняли спадщину, а саме дочка.

Колегія суддів приходить до висновку, що у даній справі існує спір про право цивільне, який має розглядатись в загальному позовному провадженні.

Підтвердженням того, що такий спір існує є позов, який розглядається у Ковельському міськрайонному суді Волинської області. З відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень колегією суддів встановлено, що ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16 березня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та діє як законний представник в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , до Ковельської міської ради Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, в якому позивач просить визнати за нею та ОСОБА_2 в рівних частинах право власності на частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 28 березня 2023 року підготовче судове засідання у цій справі відкладене на 19 квітня 2023 року у зв`язку із витребуванням у приватного нотаріуса Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Бабич Н. Г. належним чином засвідчених копій матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Ухвалою суду від 19 квітня 2023 року до участі у справі залучено у якості відповідача ОСОБА_5 , оскільки рішення у цій справі може впливати на її права та обов`язки. Підготовче засідання у справі відкладено на 11 травня 2023 року.

Таким чином, під час перегляду цивільної справи, розгляд якої відбувається у порядку окремого провадження, колегією суддів встановлено, що виник спір про право цивільне - визнання права власності на частку у спадковому майні, для якого заявник просить встановити юридичні факти і який вирішується в порядку позовного провадження. У зв`язку із чим, відповідно до вимог ч. 6 ст. 294, ч. 4 ст. 315 ЦПК України заяву ОСОБА_1 необхідно залишити без розгляду та роз`яснити, що вона має право подати позов на загальних підставах.

Такий висновок колегії суддів відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 30 березня 2022 року у справі № 402/695/20.

Відповідно до вимог ч. ч. 4, 5 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилася очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, суд апеляційної інстанції переглядає справу в повному обсязі.

Оскільки висновки суду першої інстанції зроблені з порушенням норм процесуального права, то згідно зі статтею 377 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового судового рішення про залишення заяви без розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 лютого 2023 року у цій справі скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 , заінтересована особа Ковельська міська рада Волинської області про встановлення юридичних фактів залишити без розгляду.

Роз`яснити право на подання позову на загальних підставах.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий

Судді