ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 676/403/22

Провадження № 22-ц/4820/901/23

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Цугель А.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №676/403/22 за апеляційною скаргою Кредитної спілки «Ощадність» на ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 березня 2023 року (суддя Вдовичинський А.В., повне судове рішення складено 17 березня 2023 року) про відмову в прийнятті додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Ощадність» про визнання недійсним договору про повну матеріальну відповідальність.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

В січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просила суд визнати договір про повну матеріальну відповідальність від 01 листопада 2018 року, укладеного між нею та КС «Ощадність» недійсним.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 червня 2022 року по справі призначено судову почеркознавчу експертизу.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 лютого 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі п. 5 ст. 257 ЦПК України.

В березні 2023 року представник КС «Ощадність» подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення та вказував, що зазначені ОСОБА_1 підстави позову є вигаданими, що свідчить про необґрунтованість дій позивачки. Водночас у зв`язку із наявністю справи №676/403/22 КС «Ощадність» вимушена була понести фінансові витрати, в тому числі, на професійну правничу допомогу. А тому, представник відповідача просив суд стягнути з ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 14000 грн.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 березня 2023 року відмовлено в прийнятті додаткового рішення за заявою представника КС «Ощадність» адвоката Рудика В.М. про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись із цією ухвалою суду, представник КС «Ощадність» адвокат Рудик В.М. оскаржив її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Так, представник зазначає, що відмовляючи в задоволені заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції вказав, що з висновком експертизи позивачка особисто не знайомилась, проте представник зауважує, що з висновком експерта ознайомлювалася представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , що цілком можна розцінювати як обізнаність позивачки про результати почеркознавчої експертизи. На думку відповідача, вказані ОСОБА_1 підстави позову є відверто вигаданими, що свідчить про недобросовісність та необґрунтованість її дій. Також, апелянт посилається на те, що звернення позивачки із позовом про визнання недійсним договору (правочину) в силу його не підписання (не укладення) суперечить правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 16.06.2020, справа №145/2047/19. Поміж того, представник звертає увагу суду на те, що у провадженні Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області знаходиться цивільна справа №676/2340/21 за позовом КС «Ощадність» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої під час виконання трудових обов`язків касира і саме у цій справі відповідач просить суд стягнути з позивачки кошти у розмірі 565174,90 грн з підстав перебування останньої на посаді касира та наявності укладеного з нею Договору про повну матеріальну відповідальність від 01.11.2018, який оспорювався у справі №676/403/22. А тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання договору про повну матеріальну відповідальність недійсним у справі №676/403/22 є неналежним способом захисту. В свою чергу, КС «Ощадність» понесла витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи №676/403/22, докази про які відповідач подав до суду першої інстанції.

Зважаючи на викладене, КС «Ощадність» просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14000 грн.

Відзив від позивачки до апеляційного суду не надходив.

Позивачка ОСОБА_1 та представник відповідача КС «Ощадність» до суду не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили.

В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України.

Відмовляючи в прийнятті додаткового рішення, суд першої інстанції виходив із того, що підстави для визнання дій позивачки необґрунтованими відсутні, оскільки звернення до суду, а також інші дії позивачки, що пов`язані з реалізацією її процесуальних прав, не можуть свідчити про зловживання останньою своїми процесуальними правами та тягнути за собою обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають нормам процесуального права.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Положеннями частин першої, другої статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною п`ятою статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно було довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені під час розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Як вбачається із правової позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 26 вересня 2018 року по справі № 148/312/16-ц, яка в силу положень частин 4 статті 263 ЦПК України підлягає врахуванню судом слідує.

«Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення.

Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це його диспозитивне право, передбачене нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову».

Встановивши, що відповідачем не доведено, а судом не встановлено здійснення ОСОБА_1 необґрунтованих дій під час розгляду цієї справи, апеляційний суд вважає вірними висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для покладення на позивачку витрат відповідача, понесених на професійну правничу допомогу згідно ч. 5 ст. 142 ЦПК України та, як наслідок, відмову в задоволенні заяви про стягнення цих витрат.

Аргументи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції положень цивільного процесуального закону не заслуговують на увагу з огляду на викладені вище мотиви і висновки та зводяться до власного тлумачення апелянтом норм процесуального права і незгоди із судовим рішенням.

Такими, що не заслуговують на увагу є доводи апеляційної скарги представника КС «Ощадність» про те, що зазначені ОСОБА_1 підстави позову є вигаданими і свідчать про недобросовісність та необґрунтованість її дій, адже остання була ознайомлена з наказом про укладення із нею Договору про повну матеріальну відповідальність, про що свідчить її власний підпис на ньому, що також підтверджується і висновком судової почеркознавчої експертизи, проведеній у цій справі.

Адже у ході аналізу дій позивачки щодо звернення до суду із позовом, у суду першої інстанції були відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 діяла недобросовісно та пред`явила необґрунтований позов, систематично протидіяла правильному та швидкому вирішенню спору, а також те, що позивачка є недобросовісною та мала протиправну мету щодо ущемлення прав та інтересів відповідача. Також стороною відповідача суду не було надано будь-яких належних доказів на підтвердження того, що дії позивачки були умисними та який ступінь її вини і чим це підтверджується.

Крім того, витрати на правничу допомогу виникли у відповідача не внаслідок необґрунтованих дій позивачки, а в порядку реалізації відповідачем своїх процесуальних прав, зокрема право на подання відзиву та участь представника у судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги про те, що у провадженні Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області перебуває цивільна справа №676/2340/21 за позовом КС «Ощадність» до ОСОБА_1 про стягнення з останньої шкоди, завданої під час виконання трудових обов`язків касира, в тому числі і на підставі наявності укладеного з нею Договору про повну матеріальну відповідальність від 01.11.2018, який оспорювався у справі №676/403/22, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, оскільки при зверненні до суду із завою про ухвалення додаткового рішення КС «Ощадність» на вказані обставини не посилалася та вони не були предметом розгляду суду першої інстанції.

І в силу положень ч. 6 ст. 367 ЦПК України ці обставини не приймаються і не розглядаються апеляційним судом.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, порушень норм процесуального права, які є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення не допущено.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстави для скасування ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 384, 389 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки «Ощадність» залишити без задоволення.

Ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 01 травня 2023 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай