465/4329/22
6/465/98/23
У Х В А Л А

Іменем України

26.04.2023 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Величка О.В.

при секретарі Кондрашин В.Р.,

з участю заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України в порядку ст. 441 ЦПК України, -

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець Шелінська Ю.А. звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України в порядку ст. 441 ЦПК України.

В обґрунтування подання зазначає, що на виконанні в приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А. перебуває виконавче провадження ВП №70985184 з примусового виконання виконавчого листа №465/4329/22, виданого 08.02.2023 року Франківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу за договором позики у формі розписки від 01.06.2022 року в розмірі 180 000 грн. 00 коп., а також стягненняз ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми сплаченого судового збору в розмірі 1800 грн. 00 коп. 08.02.2023 року виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку скеровано рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу боржника, що підтверджується списком згуртованих поштових відправлень від 08.02.2023 року. Лист із постановою про відкриття виконавчого провадження повернувся приватному виконавцю як не вручений. 08.02.2023 року виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, відповідно до якої накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно.

Згідно відповіді ТСЦ 4641 РСЦ ГСЦ МВС у Львівській області від 02.03.2023 року транспортні засоби, що належали боржнику, були перереєстровані на нових власників. Перереєстрація вказаних транспортних засобів на нових власників, на переконання виконавця, свідчить про умисне та цілеспрямоване ухилення боржника від виконання рішення суду про стягнення боргу за договором позики у формі розписки від 01.06.2022 року.

Після ухвалення рішення суду, набрання ним чинності, відкриття виконавчого провадження боржником не здійснено жодних оплат заборгованості. Перереєстрація транспортних засобів у серпні та листопаді 2022 року на нових власників після укладення договору позики від 01.06.2022 року, як стверджує виконавець, свідчить про те, що боржником відчужено рухоме майно з метою ухилення від виконання рішення суду.

Таким чином, на даний час рішення суду не виконано, незважаючи на те, що приватним виконавцем вжито передбачених чинним законодавством заходів примусового виконання рішень, боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням. Станом на зараз боржником заборгованість не погашена, жодних дій, спрямованих на виконання рішення суду, боржником не вчинено. Таким чином, наявність у ОСОБА_2 невиконаного зобов`язання, покладеного на неї згідно виконавчого листа № 465/4329/22, виданого 08.02.2023 року Франківським районним судом м. Львова, а також ухилення боржником від виконання своїх зобов`язань, є підставою для її обмеження у праві виїзду за межі України до сплати нею заборгованості.

В судовому засіданні приватний виконавець Шелінська Ю.А. підтримала вимоги подання, зазначивши, що, на її думку, боржник ОСОБА_2 ухиляється від виконання виконавчого листа № 465/4329/22 виданого 08.02.2023 року Франківським районним судом м. Львова.

У відповідності до ч. 4 ст. 441 Цивільного процесуального кодексу України суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного (приватного) виконавця.

Згідно із ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця.

Суд, заслухавши приватного виконавця Шелінську Ю.А., дослідивши матеріали подання, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні в приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А. перебуває виконавче провадження ВП №70985184 з примусового виконання виконавчого листа №465/4329/22, виданого 08.02.2023 року Франківським районним судом м. Львова, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу за договором позики у формі розписки від 01.06.2022 року в розмірі 180 000 грн. 00 коп., а також стягненняз ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми сплаченого судового збору в розмірі 1800 грн. 00 коп.

Станом на день звернення до суду боржником вищевказане рішення суду не виконано.

Як вбачається із матеріалів подання, приватним виконавцем не надані суду докази вчинення всіх можливих заходів забезпечення виконання рішення суду, передбачених ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», перш ніж застосовувати обмеження боржника в праві виїзду за межі України.

Зокрема, доказів на підтвердження отримання боржником постанов приватного виконавця від 08.02.2023 року про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника, до матеріалів подання не долучено. Також матеріали не містять доказів направлення на адресу боржника повідомлення про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Заявник вважає, що боржник ухиляється від належного виконання судового рішення, в зв`язку з чим наявні законні підстави для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Разом з тим, слід звернути увагу заявника на таке.

В силу вимог п. 5 ч. 1ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Положеннями п. 19 ч. 3статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до положення ч.2 ст.10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доказуванню. Зокрема, задоволення такого подання можливе за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язань.

Під ухиленням боржника від виконання зобов`язань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України від 01 лютого 2013 року, викладених у судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

З аналізу зазначених норм матеріального та процесуального права вбачається, що подання про обмеження у праві виїзду за межі України вноситься виконавцем у разі ухилення боржника від виконання судового рішення, розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю виконавця, а тому саме на останнього покладається тягар доказування.

Виконавець повинен довести факт свідомого ухилення боржника від виконання судового рішення, яке полягає: в утриманні від виконавчих дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; ненаданні у строк, встановлений виконавцем, достовірних відомостей про доходи та майно, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; в несвоєчасній явці за викликом виконавця; в ненаданні письмового повідомлення про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з вимогами ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Положеннями ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

У справі "Гочев проти Болгарії" ("Gochev v. Bulgaria" від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі; по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції; і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування).

При цьому, при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід враховувати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Застосування обмеження у праві виїзду громадянина за межі України може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватись лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом заходів примусового виконання рішення.

Як вбачається із змісту подання, приватний виконавець обґрунтовує подання тим, що боржник не виконує рішення суду.

Однак, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав, аналіз же перелічених вище норм дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника від виконання зобов`язань за рішенням суду.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

При цьому, ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Натомість, в матеріалах справи відсутні будь-які докази отримання боржником копій постанов приватного виконавця в рамках виконавчого провадження ВП № 70985184 від 08.02.2023 року. Відтак, матеріали подання не містять жодних доказів щодо того, що боржник обізнаний про наявність відкритого відносно нього виконавчого провадження.

Необізнаність боржника про початок процедури примусового виконання виконавчого документу унеможливлює ухилення від його виконання.

Крім цього, із долучених до подання документів не вбачається, що виконавцем направлялись виклики боржнику з метою з`явитись до приватного виконавця та надати пояснення щодо невиконання рішення суду, як і докази на підтвердження дійсного місця проживання боржника.

Суд також звертає увагу і на те, що приватним виконавцем взагалі не обґрунтовано, яким чином застосування до боржника обмеження у праві виїзду за межі України буде сприяти виконанню рішення суду та погашенню заборгованості.

Отже, факт ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду обов`язків не доведений приватним виконавцем достовірними та достатніми доказами за європейським стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Враховуючи вищенаведене, а також беручи до уваги те, що на даний час на території України запроваджено воєнний стан, у зв`язку з чим питання виїзду за межі України може бути безпосередньо пов`язане із забезпеченням безпеки особи, суд дійшов висновку про відсутність визначених законом підстав для задоволення подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України в порядку ст. 441 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.258-264, 441 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України в порядку ст. 441 ЦПК України.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складено 01.05.2023 року.

Суддя Величко О.В.