БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 2-н/356/42/23
Справа № 356/272/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2023 суддя Березанського міського суду Київської області Капшученко І. О., розглянувши заяву Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «КИЇВОБЛГАЗ» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги розподілу природного газу, боржник ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

До Березанського міського суду Київської області надійшла вказана вище заява про видачу судового наказу, обґрунтована тим, що Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «КИЇВОБЛГАЗ», яке до 05.06.2019 мало найменування Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз», є оператором газорозподільної системи (далі Оператор ГРМ), що здійснює свою діяльність на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території, де знаходиться газорозподільна система. Між заявником АТ «Оператор газорозподільної системи «КИЇВОБЛГАЗ» та ОСОБА_1 укладено Типовий договір розподілу природного газу, за умовами якого Оператор ГРМ надає послугу з розподілу природного газу до домоволодіння споживача, а споживач приймає та оплачує її. Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є споживання газу та оплата рахунків. Разом з тим, в порушення умов вказаного договору боржник не проводила оплату за надані заявником послуги, внаслідок чого за період з 01.03.2022 по 31.01.2023 утворилась заборгованість в розмірі 3 268,31 грн. За таких обставин, просить суд видати судовий наказ про стягнення з боржника ОСОБА_1 на свою користь заборгованості за надані послуги у вказаному розмірі, а також судові витрати в сумі 268,40 грн.

Суд, розглянувши подану заяву та додані до неї документи, прийшов до наступних висновків.

За змістом ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

У відповідності до роз`яснень п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2011 № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Так, послуги з постачання та розподілу природного газу є житлово-комунальними послугами відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Правові засади функціонування ринку природного газу в Україні та правила розподілу природного газу регулюються Законом України «Про ринок природного газу» та прийнятим на його виконання Кодексом газорозподільних систем (далі Кодекс ГРС), затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу», розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

Так, Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2498 затверджено Типовий договір розподілу природного газу (далі Типовий договір), за умовами якого оператор газорозподільної системи зобов`язується надавати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплачувати її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені договором (пункт 2.1 Типового договору).

Відповідно до п.п. 1.1, 1.3 Типового договору, цей договір є публічним договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк.

Згідно з вимогами п. 1.3 Типового договору, пункту 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС, фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

При цьому, пунктом 2 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494 постановлено Операторам ГРМ направити супровідні листи разом із заявою-приєднанням до договору розподілу природного газу всім споживачам (у тому числі побутовим), підключеним до газорозподільних систем, протягом двомісячного строку з дня набрання чинності цією постановою відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Разом з тим, наданий суду розрахунок заборгованості (фінансовий стан) щодо абонента, на який посилається заявник як на підтвердження факту приєднання споживача до договору, складений його службовою особою - старшим інженером служби експлуатації систем газопостачання ОСОБА_2 , в односторонньому порядку без участі споживача, квитанції про фактичну оплату споживачем виставлених заявником рахунків за надані послуги в матеріалах справи також відсутні.

Також в справі відсутні заява-приєднання споживача до договору розподілу природного газу, а також будь-які докази, що така заява надсилалась споживачу заявником в порядку та строки, встановлені в п. 2 Постанови НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494.

За таких обставин, сам по собі розрахунок заборгованості, здійснений заявником самостійно, за відсутності в матеріалах справи підтвердження вчинення споживачем будь-яких дій, які могли б свідчити про його повну та безумовну згоду на приєднання до договору на визначених заявником умовах, не може слугувати доказом безспірності вимог заявника.

Також з аналізу змісту наданого суду фінансового стану боржника вбачається, що протягом вказаного в заяві періоду з 01.03.2022 по 31.01.2023, боржник проводила часткову оплату спожитих послуг, що вказує на наявність спору, що не може бути предметом розгляду в порядку наказного провадження.

Окрім того, пунктом 12.7 Типового договору, а також пунктом 1 глави 5 розділу ІІІ Кодексу ГРС встановлено, що невід`ємною частиною цього Договору є складений сторонами акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін.

За відсутності акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін за об`єктами суміжних суб`єктів ринку природного газу (включаючи споживачів) Оператор ГРМ, до/через ГРМ якого підключені зазначені об`єкти, зобов`язаний в установлені законодавством строки здійснити заходи з укладання з їх власниками акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін (абзац 3 пункту 1 глави 5 розділу ІІІ Кодексу ГРС).

Разом з тим, вказаного акту розмежування, як і жодних доказів на підтвердження того, що заявником вживались заходи щодо його складання, суду не надано.

За таких обставин, проаналізувавши подану заявником заяву про видачу судового наказу, суд прийшов до висновку про те, що додані до заяви про видачу судового наказу письмові документи не можуть безспірно підтвердити наведені в заяві доводи, відтак, слугувати доказом виникнення та порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Заявник має право звернутися в суд з тими самими вимогами у позовному провадженні.

Враховуючи вказане, у видачі судового наказу необхідно відмовити на підставі п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 160-165, 352-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «КИЇВОБЛГАЗ» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги розподілу природного газу, боржник ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: І. О. Капшученко