Провадження 2-о/127/246/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Борисюк І. Е., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулись ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен перевірити належність справи до його юрисдикції та підсудності.

Встановлюючи предметну юрисдикцію, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 7 ст. 19 ЦПК України).

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 298 і ст. 315 ЦПК України).

Отже, виходячи із підстав звернення до суду й пред`явлених вимог, суд прийшов до висновку, що дана справа підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Водночас, встановлюючи територіальну юрисдикцію, суд прийшов до наступного висновку.

Із матеріалів заяви вбачається, що до суду звернулись: громадянин України та іноземний громадянин із заявою про встановлення факту народження іноземного громадянина в певний час, а саме про встановлення факту народження ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Маріуполь Донецької області.

У відповідності до ст. 496 ЦПК України, іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів; іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (ст. 497 ЦПК України).

Вирішуючи питання про підсудність цивільних справ з іноземним елементом, судам слід враховувати не тільки норми внутрішньодержавного права, але й колізійні норми, які містяться в конвенціях і двосторонніх договорах України та інших держав про правову допомогу.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 1 ст. 3 ЦПК України).

У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про міжнародне приватне право» підсудність судам України є виключною у справі з іноземним елементом, якщо спір стосується дійсності записів у державному реєстрі, кадастрі України.

Згідно із ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання; підсудність справ за заявою громадянина України, який проживає за її межами, про встановлення факту, що має юридичне значення, визначається за його клопотанням ухвалою судді Верховного Суду.

При цьому, положення ч. 1 ст. 317 ЦПК України, в даному випадку, не застосовуються, оскільки ці положення розповсюджуються на справи про встановлення факту, зокрема народження, виключно стосовно осіб народжених саме на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, і саме у цей період, в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження (п.7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

У цій справі, як вбачається із матеріалів заяви, народження ОСОБА_2 було зареєстроване 15.09.2000 відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану, і необхідність встановлення факту, що має юридичне значення, викликана розбіжностями зазначеної дати його народження у паспорті і свідоцтві про народження.

Як вбачається із поданої заяви, заявник ОСОБА_1 є громадянином України, місцем проживання (перебування) якого, зареєстрованим у встановленому законом порядку є: у АДРЕСА_1 ; заявник ОСОБА_2 є громадянином російської федерації, місцем проживання якого є: АДРЕСА_2 .

Таким чином, приймаючи до уваги, що один із заявників є громадянином України, який має зареєстроване місце проживання в Україні, пред`явлення заяви можливе в суд за зареєстрованим/задекларованим у встановленому законом порядку місцем проживання або місцем перебування цього заявника, враховуючи положення ч. 1 ст. 316 ЦПК України.

З матеріалів заяви не вбачається надання заявником ОСОБА_1 доказів, які б підтверджували зареєстроване/задеклароване у встановленому законом порядку місце проживання/перебування у м. Вінниці.

Отже, враховуючи наведене, дана справа підсудна Орджонікідзевському районному суду м. Маріуполя.

Однак, відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість, зокрема Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя, здійснювати правосуддя під час воєнного стану, розпорядженням Верховного Суду від 06.03.2022 № 1/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ на Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Судом не встановлено обставин, які б змінювали підсудність даної справи.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що дана справа не підсудна Вінницькому міському суду Вінницької області.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Цивільна юрисдикція це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (ст. 19 ЦПК України). Підсудність визначає коло цивільних справ, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції, в даному випадку ч. 1 ст. 316 ЦПК України.

Розгляд справи неповноважним складом суду, порушення правил юрисдикції є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи вищезазначене, захищаючи при цьому права та інтереси заявників, сприяючи справедливому, неупередженому та своєчасному розгляду справи повноважним складом суду, суд приходить до висновку, що дана справа не підсудна Вінницькому міському суду Вінницької області, а тому повинна бути передана на розгляд до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Передати цивільну справу за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, за підсудністю до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська (вул. Коробова, 6, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49000).

Спори між судами про підсудність не допускаються.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Вінницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: