Провадження №2/523/1111/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" травня 2023 р. Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Бузовського В.В.,

при секретарі Петровської О.П.,

за участі:

прокурора Потомської В.Ю.,

представника позивача Танасійчука І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, у місті Одесі в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом Суворовської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах Одеської міської ради до ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора, зобов`язати звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення, -

встановив:

Суворовська окружна прокуратура міста Одеси в інтересах Одеської міської ради звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси із позовом до ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Мельник Тетяни Іванівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_1 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 17,3 кв.м, зобов`язати звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення самочинного збудованого об`єкту.

В обґрунтування вимог посилається на те, що позивачу стало відомо про те, що 08.01.2020 року державним реєстратором Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Мельник Тетяною Іванівною прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 50579098 від 08.01.2020 року щодо об`єкту житлової нерухомості, загальною площею 17,3 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101). Підставою для реєстрації права власності на вказаний об`єкт державним реєстратором зазначено наступні документи: 1) технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 25.12.2019 року, видавник: ТОВ «АБТІ»; 2) довідка, серія та номер: б/н, виданий 25.12.2019 року, видавник: ТОВ «АБТІ». В зазначених документах міститься інформація щодо будівництва будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами до 05.08.1992 року. Позивач вказує про те, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 50579098 від 08.01.2020, прийнято із порушенням вимог діючого законодавства, у зв`язку із чим вказане рішення є незаконним та підлягає скасуванню, з одночасним припиненням речових прав, зареєстрованих на об`єкт нерухомості. Технічний паспорт, на підставі якого зареєстроване право власності, не підтверджує право власності на зареєстрований об`єкт нерухомості та не дає можливості встановити підстави набуття права власності ОСОБА_1 . Технічний паспорт на об`єкт нерухомості є документом, що підтверджує ведення технічної інвентаризації об`єкту та не може бути самостійною підставою виникнення права власності. Технічний паспорт може бути умовою державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна виключно у сукупності з іншими документами або відомостями, визначеними пунктами 41, 42 Порядку реєстрації т. 31 Закон про реєстрацію. Крім того, заявником крім технічного паспорту, державному реєстратору надано довідку від 25.12.2019 року, видану ТОВ «АБТІ», у якій містяться відомості про побудову житлового будинку до 05.08.1992 р., що не є документом, який підтверджує факт побудови об`єктів до 05.08.1992 року згідно положень пунктами 42 Порядку реєстрації та ст. 31 Закон про реєстрацію. Тобто, заявником для державної реєстрації права власності не подано документів, які у сукупності відповідають вимогам Порядку реєстрації та які можуть бути підставою для реєстрації права власності на житловий будинок, загальною площею 17,3 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Отже, державним реєстратором Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Мельник Тетяною Іванівною рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 50579098 від 08.01.2020 щодо житлового будинку, загальною площею 17,3 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) прийнято незаконно, всупереч встановленому Порядку реєстрації, за відсутності усіх необхідних документів. Крім того, відповідно до листа Комунального підприємства «Право» Одеської міської ради від 13.05.2021 року № 539 окружну прокуратуру повідомлено, що адреса: АДРЕСА_1 в Адресному реєстрі міста Одеси відсутня, а відповідні довідки про її резервування та підтвердження підприємством не видавались. Зазначене свідчить про проведення реєстрації прав на нерухоме майно за відсутності документа, що підтверджує присвоєння адреси. Отже, зазначена адреса, а саме: АДРЕСА_1 самовільно використана заявником та внесена державним реєстратором до Державного реєстру прав з порушенням вимог чинного законодавства, без її присвоєння в установленому порядку та без надання підтверджуючих документів, які вимагаються та передбачені п.п.41, 42 Порядку реєстрації, як обов`язків документ для державної реєстрації права власності. Відповідно до листа Управління державного архітектурно- будівельного контролю Одеської міської ради від 04.07.2022 року за № 01-6/66 в Реєстрі будівельної діяльності, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, відсутня інформація щодо одержання права на виконання будівельних робіт або прийняття в експлуатацію закінченого будівництва об`єкту, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Також, повідомлено, що до Управління не надходили та не реєструвались документи дозвільного/декларативного характеру за зазначеною адресою. Відсутність відповідних дозвільних та декларативних документів на будівництво за адресою: АДРЕСА_1 , також вказує на проведення державної реєстрації без документів, визначених чинним законодавством. Листом Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради від 17.05.2021 року за № 01-19/04 повідомлено окружну прокуратуру що рішення про надання у власність, оренду, постійне користування земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 Одеською міською радою не приймалось. Земельна ділянка під зазначеним об`єктом нерухомого майна знаходиться у комунальній власності територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради, яка відповідно до ч. 1 ст. 142 Конституції України, п. «б» ч. 1 ст. 80, ст. 83 Земельного Кодексу України, ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» наділена повноваженнями власника цієї земельної ділянки, та яка не приймала рішення про передачу земельної ділянки у власність або користування з метою її забудови. Отже, ОСОБА_1 здійснила самовільне захоплення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , що належить територіальній громаді м. Одеса, без належних правових підстав та в порушенні вимог чинного законодавства, що легалізовано, шляхом проведення незаконної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна. У зв`язку з вищевказаним позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом.

Прокурор та представник Одеської міської ради підтримали позовну заяву та просили суд задовольнити її у повному обсязі.

Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином засобами поштового зв`язку (а.с.223,224), шляхом доставки судової повістки про виклик до суду у додатку Viber (а.с.225,226) та доставлення електронного листа електронною поштою (а.с.227), причини неявки не повідомили, будь яких заяв не надходило. Представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, відповідно з яким заперечував проти задоволення позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість (а.с.102-106).

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено про те, що згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.08.2022 року № 308545531, державним реєстратором Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Мельник Тетяною Іванівною 08.01.2020 року прийнято рішення № 50579098 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна загальною площею 17,3 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) (а.с.25-26).

Підставою для реєстрації права власності на вказаний об`єкт державним реєстратором зазначено наступні документи: 1) технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 25.12.2019 року, видавник: ТОВ «АБТІ»; 2) довідка, серія та номер: б/н, виданий 25.12.2019 року, видавник: ТОВ «АБТІ». (а.с.59,61-66).

Відповідно до довідки, серія та номер: б/н, виданий 25.12.2019 року, видавник: ТОВ «АБТІ», вбачається, що житловий будинок літ.А, сарай літ Б, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 побудовані до 05.08.1992 р., не є самочинними та не потребують прийняття в експлуатацію (а.с.59).

Відповідно до інформації, наданої Департаментом земельних ресурсів Одеської міської ради від 20.05.2022 № 01-19/1345(21), в Департаменті відсутня інформація щодо оформлення землекористування по вищевказаній адресі. Рішення щодо передачі запитуваної земельної ділянки у власність або користування Одеською міською радою не приймались (а.с.30-31).

Відповідно до листа КП «Право» від 13.05.2021 р. № 529, адреса: АДРЕСА_1 відсутня в Адресному реєстрі міста (а.с.29).

КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради на запит окружної прокуратури 17.05.2021 р. № 1902-04/99 повідомило, що станом на 31.12.2012 року не володіє відомостями про реєстрацію права власності за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.45).

Управлінням ДАБК Одеської міської ради 04.07.2022 року за № 01-6/166 повідомлено окружну прокуратуру, що в реєстрі будівельної діяльності відсутня інформація щодо видачі документів дозвільного/декларативного характеру на будівництво (реконструкцію) за адресою: АДРЕСА_1 . До Управління не надходили та не реєструвались документи дозвільного/декларативного характеру за зазначеною адресою (а.с.27).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру прав.

Статтею 3 вищевказаного Закону встановлено, що загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.

Частиною 2 ст. 18 Закону про реєстрацію передбачено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 (діючого на час реєстрації).

Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону про реєстрацію державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Особливості процедури державної реєстрації прав власності на нерухоме майно визначені Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 (діючого на час реєстрації).

П. 40 вищевказаного Порядку передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону про реєстрацію та Порядком реєстрації.

П. 41 Порядку реєстрації передбачено, що для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються у тому числі: 1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки.

П. 42 Порядку реєстрації передбачено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки.

У разі коли індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених цим пунктом, можуть бути подані документи, передбачені статтею 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст. 31 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях Сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, також може вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених :обєктів нерухомості є необов`язковим.

Таким чином, вищевказаними положеннями законодавства визначено вичерпані переліки документів, необхідних для проведення державної реєстрації розбудоване майно вперше.

Технічний паспорт, на підставі, якого зареєстроване право власності, не підтверджує право власності на зареєстрований об`єкт нерухомості та не дає можливості встановити підстави набуття права власності ОСОБА_1 .

Технічний паспорт на об`єкт нерухомості є документом, що підтверджує ведення технічної інвентаризації об`єкту та не може бути самостійною лавою виникнення права власності.

Технічний паспорт може бути умовою державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна виключно у сукупності з іншими документами або відомостями, визначеними пунктами 41, 42 Порядку реєстрації т. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Крім технічного паспорту, державному реєстратору надано довідку від 25.12.2019 року, видану ТОВ «АБТІ», у якій містяться відомості про побудову житлового будинку до 05.08.1992 р., що не є документом, який підтверджує факт побудови об`єктів до 05.08.1992 року, згідно положень пунктами 42 Порядку реєстрації та ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Тобто, заявником для державної реєстрації права власності не подано документів, які у сукупності відповідають вимогам Порядку реєстрації та які можуть бути підставою для реєстрації права власності на житловий будинок, зальною площею 17,3 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтями 23, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено перелік підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, а також перелік підстав для відмови в державній реєстрації прав.

Відповідно до п. 4-5 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», порядок проведення державної реєстрації включає перевірку документів на наявність підстав для припинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень, а також прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав).

Таким чином, п.п. 41, 42 Порядку реєстрації визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на новозбудоване нерухоме майно, реєстрація якого здійснюється вперше, і з огляду на закріплені у статтях 9, 18, 24, 25 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» положення, порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення, останній приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Таким чином, державним реєстратором Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Мельник Тетяною Іванівною рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 50579098 від 08.01.2020 року щодо житлового будинку, загальною площею 17,3 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) прийнято незаконно, всупереч встановленому Порядку реєстрації, за відсутності усіх необхідних документів.

Відповідно до п.п. 10 п.«б» ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить облік відповідно до закону об`єктів нерухомого майна незалежно від форм власності.

Згідно п.п. 3.1-3.3 Положення про Адресний реєстр міста Одеси, затвердженого рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 28.07.2009 №809, резервування адресу здійснюється на строк два роки за замовленням власника (наймача, балансоутримувача, забудовника) об`єкта або уповноваженої ним особи, зокрема у випадках визначення можливості надання адрес.

Пунктом 4.4. Положення про Адресний реєстр міста Одеси передбачено, що на підставі довідки про резервування адреси районні адміністрації за заявою власника (наймача, балансоутримувача) об`єкта видають розпорядження про надання або зміну адреси протягом десяти робочих днів після отримання заяви, довідки, документів, що відповідно до законодавства посвідчують майнові права на об`єкт, та документів, які підтверджують особу заявника. Таким документом має бути відповідне розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради або рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради. Однак, в даному випадку, проведено реєстрацію прав на нерухоме майно за відсутності документа, що підтверджує присвоєння адреси. Отже, зазначена адреса, а саме: АДРЕСА_1 самовільно використана заявником та внесена державним реєстратором до Державного реєстру прав з порушенням вимог чинного законодавства, без її присвоєння в установленому порядку та без надання підтверджуючих документів, які вимагаються та передбачені п.п.41, 42 Порядку реєстрації, як обов`язковий документ для державної реєстрації права власності.

Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів.

Частиною 2 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у разі якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 Закону про реєстрацію.

Отже, одним з необхідних документів для державної реєстрації права власності є документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

Статтею 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (яка діяла на той час) встановлено, що право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), об`єктах, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Згідно зі ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

Відсутність відповідних дозвільних та декларативних документів на будівництво за адресою: АДРЕСА_1 , також вказує на проведення державної реєстрації без документів, визначених чинним законодавством.

Судом встановлено про те, що 23.02.2022 року, оглянуто земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 . За результатами обстеження встановлено, що вищезазначена земельна ділянка, орієнтовною площею 0,05 га та на земельній ділянці розташований житловий будинок з господарськими спорудами, вказана земельна огороджена парканом.

Право на земельну ділянку за вказаною адресою не оформлено відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», крім того, згідно акту обстеження Управління самоврядного контролю ОМР за № 22-0008-09 від 23.02.2022 року, вказана земельна ділянка самовільно зайнята та використовується без належним чином оформлених документів на землекористування, передбачених ст. 125, 126 Земельного кодексу України.

Крім того, з відкритих даних публічної кадастрової карти України, інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та відповіді Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № 10-15-0.82- 3473/2-21 від 19.05.2021 року встановлено, що відсутні відомості про реєстрацію права власності, права постійного користування, а також договори оренди на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що земельна ділянка під зазначеним об`єктом нерухомого майна знаходиться у комунальній власності територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради, яка відповідно до ч. 1 ст. 142 Конституції України, п. «б» ч. 1 ст. 80, ст. 83 Земельного Кодексу України, ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» наділена повноваженнями власника цієї земельної ділянки, та яка не приймала рішення про передачу земельної ділянки у власність або користування з метою її забудови.

Так, ч. 1 ст. 79-1 Земельного кодексу України визначає, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Частиною 2 ст. 79-1 Земельного кодексу України визначено, що формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності.

Згідно ч.ч. З, 4 ст. 79-1 Земельного кодексу України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону про містобудування забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва.

Згідно з ч. 4 ст. Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Частиною 1 ст. 35 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», визначено, що після набуття права на земельну ділянку та відповідно до її цільового призначення замовник може виконувати підготовчі роботи, визначені будівельними нормами, стандартами і правилами, з повідомленням органу державного архітектурно-будівельного контролю.

При таких обставинах, суд приходить до висновку про те, що, ОСОБА_1 здійснила самовільне захоплення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , що належить територіальній громаді м. Одеса, без належних правових підстав та в порушенні вимог чинного законодавства, що легалізовано, шляхом проведення незаконної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в розумінні статті 376 Цивільного кодексу України, є об`єктом самочинного будівництва, оскільки розміщений на земельній ділянці, що не була відведення для цієї мети.

Частиною 4 ст. 376 ЦК України передбачено, що якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Відповідно до Постанови Верховного Суду від 29.01.2020 року у справі № 822/2149/18, викладено правовий висновок, якщо нерухоме майно збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, стаття 376 Цивільного кодексу України не ставить можливість знесення об`єкта самочинного будівництва в залежність від можливостей його перебудови. В цьому випадку знесення самочинного будівництва можливе без попереднього рішення суду про зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. Це є логічним та виправданим, оскільки такі види самочинного будівництва, безперечно, не можуть бути приведені до легітимного стану шляхом перебудови.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 Земельного кодексу України, власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Частинами 1, 2 ст. 212 Земельного кодексу України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Судом встановлено, що самочинне будівництво житлового будинку проведено за рахунок земельної ділянки комунальної власності Одеської міської ради, яка ОСОБА_1 у власність або користування, для будівництва та/або експлуатації нежитлової будівлі, не передавалась.

Також, з наведеного вбачається, що державним реєстратором під час проведення державної реєстрації проігноровано вимоги п.п. 41-43 Порядку реєстрації (в редакції чинній на момент реєстрації) щодо необхідності таких документів, як:1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Тобто, державним реєстратором проведено державну реєстрацію прав на нерухоме майно без наявності усіх необхідних документів, що надало змогу власнику об`єкта нерухомого майна з порушенням вимог чинного законодавства зареєструвати речові права на об`єкт самочинного будівництва, а також незаконно використовувати земельну ділянку, чим прямо порушено інтереси держави та територіальної громади в особі уповноважених органів.

Відповідно до статті 24 Закону про реєстрацію у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, зокрема у разі, якщо заявлене право не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону, подані документи не відповідають вимогам та не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

При таких обставинах суд приходить до висновку про те, що прийняті рішення державного реєстратора мають бути визнані незаконними та скасовані, відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки прийняті на підставі документів, які не дають змоги встановити підстави набуття речових прав, внесення змін до них.

Відповідно до ч. З ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи з положень наведених норм законодавства, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Також, суд критично ставиться до доводів відповідачки та її представника про законність державної реєстрації житлової нерухомості, побудови вказаного об`єкту до народження відповідачки та отримання її спадкодавцями у володіння більше ніж 50 років тому від Одеського заводу «Продмаш», при цьому посилаючись на виписку з рішення №814 від 16.11.1967року.

Відповідно до листа Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради № 01- 15/385п від 30.06.2021 року, в Департаменті відсутня інформація стосовно відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 . Також, відповідно до копії виписки із рішення виконкому міської ради депутатів трудящихся № 814 від 16.11.1967 року «Про відведення державним організаціям земельних ділянок під будівництво», в тому числі заводу «Продмаш», на яке посилається відповідачка та її представник, земельні ділянки були відведені під будівництво державним організаціям, а не фізичним особам (а.с.48).

Таким чином, посилання відповідачки та її представника у своєму відзиві на вказану виписку щодо відведення державним організаціям земельних ділянок, жодним чином не підтверджує доводи про отримання об`єкту житлової нерухомості нібито спадкодавцями відповідача більш ніж 50 років тому.

Крім того, безпідставні доводи відповідачки та її представника щодо отримання вказаного будинку у спадок, оскільки будь яких документи на підтвердження вказаного факту у відповідачки відсутні, разом з цим, ОСОБА_1 для державної реєстрації права власності на вказаний будинок державному реєстратору надано лише технічний паспорт та довідку про будівництво вказаного об`єкту нерухомості до 05.08.1992.

Згідно відповіді КП «БТІ» Одеської міської ради від 17.05.2021 за №1902- 04/99 встановлено, що право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 31.12.2012 не зареєстровано.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позов Суворовської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах Одеської міської ради підлягає задоволенню, оскільки реєстрацію права власності було проведено з порушенням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», без відповідних правових підстав та за відсутністю дозвільних документів.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 95, 263-265, 354,355 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Суворовської окружної прокуратури міста Одеси (місцезнаходження за адресою: вул. Отамана Головатого, буд.89, м.Одеса), в інтересах Одеської міської ради (ЄДРПОУ 26597691, місцезнаходження за адресою: пл.Думська, буд.1, м.Одеса) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора, зобов`язати звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Мельник Тетяни Іванівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 50579098 від 08.01.2020 року, яким зареєстровано право власності за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 17,3 кв.м, реєстраційним номер розділу 101.

Зобов`язати ОСОБА_1 за власний рахунок звільнити земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення самочинно збудованого об`єкту, а саме: житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Одеської обласної прокуратури (місцезнаходження: 65026, м. Одеса, вул.Пушкінська,3, , рахунок: UA0000564, банк отримувача: ДКСУ у м.Києві, код отримувача: 820172, код класифікації: 22030101) судовий збір у розмірі 6 202,50 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04.05.2023 року

Суддя: