Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3179/22
Провадження №: 2/332/294/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 травня 2023 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
Головуючого судді - Ретинської Ю.І.,
за участю секретаря - Божко В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
Акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» звернулося до Заводського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в обґрунтування якого зазначила, що 04.06.2020 між АТ «СК «Країна» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №УА/224727. Предметом даного Договору були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Кіа» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . У відповідності до умов вказаного Договору страхування Позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. 13.06.2020 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Ford» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 в м. Запоріжжя допустив зіткнення з транспортним засобом «Кіа» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Внаслідок ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до Повідомлення про ДТП було встановлено вину ОСОБА_1 . На підставі страхового акту АТ «СК «Країна» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 4100,00 грн. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ «МСК», яка, керуючись ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відмовила АТ «СК «Країна» у виплаті страхового відшкодування, з огляду на пропуск строку в 1 рік на подання заяви про страхове відшкодування. Відтак станом на день подання позовної заяви Позивач втратив право на отримання страхового відшкодування за полісом ОСОБА_1 . Проте, право Позивача на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене, у зв`язку з чим до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача, як до особи, відповідальної за нанесену шкоду, внаслідок ДТП, понесеної потерпілому. Просить стягнути з ОСОБА_1 та ТДВ «міжнародна страхова компанія» на користь АТ «СК «Країна» завдані збитки в порядку регресу у розмірі 4100,00 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2481,00 грн.
Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05.01.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідачі не скористалися своїм правом, передбаченим ч. 1 ст. 178 ЦПК України, відзив не надали.
У судове засідання представник позивача не з`явився, в прохальній частині позовної заяви міститься заява про розгляд справи без участі представника Позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного рішення розгляду справи не заперечує.
Відповідачі в судове засідання не з`явились повторно, причин неявки суду не повідомили, про день та час слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином. Будь-яких клопотань до суду від відповідачів не надходило.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Дослідивши докази по справі, встановивши такі факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з нижченаведених підстав.
Судом встановлено, що 04.06.2020 між АТ «СК «Країна» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту KIA CEED, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується Договором добровільного страхування наземного транспорту №УА 224727. Предметом даного Договору були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом KIA CEED, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . У відповідності до умов вказаного Договору страхування Позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування (а.с. 12-13).
13.06.2020 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Ford» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 в м. Запоріжжя допустив зіткнення з транспортним засобом KIA CEED, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до повідомлення про ДТП було встановлено вину ОСОБА_1 , що підтверджується повідомленням про дорожньо - транспорту пригоду від 13.06.2020 (а.с. 11).
На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ТДВ «МСК», що підтверджується Повідомленням про дорожньо-транспорту пригоду від 13.06.2020 (а.с. 11).
Правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Законом України "Про страхування", ЦК України та іншими законодавчими актами.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).
Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01.07.2004 року №1961-IV«Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).
Відповідно до ст. 5 цього Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону).
За змістом Закону №1961-IV (ст. 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Отже сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик, а договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.
Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом №1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.
Виходячи з викладеного можна зробити висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом №1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Як встановлено судом, на момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія».
Між тим, матеріали справи не містять доказів виникнення у страховика - Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія»,обов`язку із виплати страхового відшкодування на користь позивача.
Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Враховуючи позицію, викладену в Постанові Верховного Суду від 05.09.2018 р. у справі №534/872/16-ц, де зазначено, що з аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч.1 ст. 1191 ЦК набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.
Зобов`язання щодо відшкодування шкоди (деліктне зобов`язання) - цивільно-правове зобов`язання, за яким потерпілий (кредитор) має право вимагати від заподіювана шкоди (боржника) відшкодування в повному обсязі протиправно завданої шкоди шляхом відшкодування її в натурі або відшкодування завданих збитків.
В абз.2 п.8 Постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 Пленум Верховного суду України зазначив, що з винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов`язання по відшкодуванню шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то з неї витрати стягуються в цих межах.
Оскільки Акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» відшкодувало шкоду завдану відповідачем ОСОБА_1 , у нього виникло право регресу до винної особи.
В свою чергу відповідач ОСОБА_1 відзиву на позов не надав, скориставшись своїми процесуальними правами на власний розсуд.
Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача - ОСОБА_1 , як винної особи на користь позивача суми страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 4100,00 грн.
Також суд, керуючись ст. 141 ЦПК України, вважає необхідним стягнути із відповідача - ОСОБА_1 на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481 грн.,
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.12, 13, 76-89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 279, 280-283, 354-355 ЦПК України, суд
Позов Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.
В решті задоволення позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом двадцяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 08.05.2023.
Суддя Ю.І. Ретинська