Провадження №2/369/5636/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.2023 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченко А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 369/12798/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Васько Альбіна Василівна про визнання недійсним договору іпотеки, -

В С Т А Н О В И В:

15.08.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на: житловий будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, житловий будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, земельну ділянку загальною площею 0,0616 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:002:5023, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, земельну ділянку загальною площею 0,1202 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:002:5022, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно, а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо: житлового будинку АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, житлового будинку АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, земельної ділянки загальною площею 0,0616 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:002:5023, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, земельної ділянки загальною площею 0,1202 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:002:5022, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що позивач звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з метою захисту своїх законних прав направлених на забезпечення реальної можливості подальшого відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням, шляхом визнання недійсними фраудаторних угод.

В обґрунтування позовних вимог сторона позивача посилалася на ту обставину, що в провадженні Печерського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження внесене 05.05.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000821 за ознаками злочину передбаче6ного ч. 3 ст. 190 КК України.

Зазначене досудове розслідування відбувається за фактом заволодіння грошовими коштами ОСОБА_4 , шляхом зловживання довірою останнього із використанням електронного-обчислювальної машини.

Заявник зазначає, що на час вчинення, на його думку, кримінального правопорушення ОСОБА_2 на праві приватної власності, окрім іншого належали: житловий будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, житловий будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, земельну ділянку загальною площею 0,0616 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:002:5023, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, земельну ділянку загальною площею 0,1202 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:002:5022, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24.

17.03.2023 року між ОСОБА_2 та її матір`ю ОСОБА_3 укладено договір іпотеки № 170 із розміром основного зобов`язання 1500000,00 гривень та кінцевим терміном виконання зобов`язань 31.12.2026 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва Васько А.В.

Предметом іпотеки за вказаним вище договором стали: житловий будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, житловий будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, земельну ділянку загальною площею 0,0616 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:002:5023, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, земельну ділянку загальною площею 0,1202 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:002:5022, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24.

На підставі наведеного, заявник вказує, що на його переконання укладення договору іпотеки з обтяженням нерухомого майна ОСОБА_2 здійснено з наміром завдати шкоди кредиторам. Вказував, що укладаючи договір іпотеки, сторони такого договору мали на меті подальше звернення на предмет іпотеки і формальну зміну власника, а отже правочин здійснено у формі зловживання своїм правом з метою недопущення покриття шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, сукупність вказаних ознак вказує на фраудаторність оспорюваного договору.

Зауважував, що станом на дату подання позовної заяви відповідачі не позбавлені прав передбачених ст. ст. 37, 38 Закону України «Про іпотеку», реалізація яких неминуче призведе до неможливості виконання рішення у даній справі, та призведе до неможливості в подальшому захистити права та інтереси ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву позивача слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Із роз`яснень Верховного Суд України у п. 4 постанови Пленуму від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

У відповідності до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК заходів забезпечення позову. Тобто, законодавець вказує лише на можливість, а не обов`язок суду забезпечити позов, при чому відповідно до вимог законодавства це можливо за умови, що з матеріалів справи чи самої заяви про забезпечення позову вбачається, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод як джерело права.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до цієї Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 року).

Позивачем не доведено ризики утруднення виконання можливого рішення суду або неможливості його виконання, без вжиття заходів забезпечення позову.

Так, матеріали заяви не містять належних і допустимих доказів на підтвердження необхідності вжиття заходів забезпечення позову у спосіб, про який просить позивач, а посилання у заяві лише на потенційну можливість, припущення щодо утруднення виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Суд зауважує, що позивачем до матеріалів справи не долучено договір іпотеки № 170 від 17.03.2023 року на який він посилається у справі, тому наведенні доводи заяви про забезпечення позову щодо можливої реалізації предмету іпотеки, не можуть бути прийняті судом.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З врахуванням наведеного, суд, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

На підставі вище викладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

Керуючись статтями 149-153, 258 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 369/12798/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Васько Альбіна Василівна про визнання недійсним договору іпотеки відмовити.

Копію ухвали невідкладно направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку встановленому ч. 2 ст. 261 ЦПК України.

Суддя А.В. Янченко