УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Харечка С.П.

при секретарі Литвиненко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне заяву Державної судової адміністрації України про зміну порядку і способу виконання рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненської міської ради про відшкодування моральної шкоди,-

встановив:

Представник Державної судової адміністрації України Опанасюк Тетяна Іванівна звернулася до суду із заявою про заміну способу і порядку виконання рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненської міської ради про відшкодування моральної шкоди.

Заявлені вимоги мотивує тим, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30.03.2021 у справі № 569/21704/20 стягнуто з Рівненської міської ради на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 гривень.

На виконання зазначеного рішення суду Рівненським міським судом Рівненської області 28.05.2021 видано виконавчий лист та направлено його на виконання до Державної судової адміністрації України.

ДСА України, керуючись наданими повноваженнями, пред`явила виконавчий лист у справі № 569/21704/20 до Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області.

Проте виконавчий документ був повернутий органом Казначейства на адресу ДСА України листом від 07.09.2022 № 04-08-06/7505, у зв`язку з тим, що в управлінні Казначейства відсутні відкриті рахунки боржника - Рівненської міської ради.

В свою чергу, Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) також повідомив, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику в сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу.

Як уже зазначалось, органом Казначейства виконавчий лист у справі № 569/21704/20 неодноразово повертався без виконання у зв`язку з тим, що в управлінні Казначейства відсутні відкриті рахунки боржника.

В той же час в органах Казначейства обслуговується та має відкриті рахунки лише Виконавчий комітет Рівненської міської ради ().

За змістом статей 1, 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Рада є виборним представницьким органом місцевого самоврядування, який складається з депутатів, і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

Згідно з п.п. 1 п. «а» ч. 1 ст. 32 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні повноваження, зокрема, управління закладами освіти, охорони здоров`я, культури, фізкультури і спорту, оздоровчими закладами, молодіжними центрами, які належать територіальним громадам або передані їм, молодіжними підлітковими закладами за місцем проживання, організація їх матеріально-технічного та фінансового забезпечення.

Водночас, статтею 22 Бюджетного кодексу України визначено, що до головних розпорядників бюджетних коштів віднесено виключно виконавчі органи та апарати місцевих рад, виконавчі органи місцевих рад в особі їх керівників. Також визначено, що у разі коли згідно із законом місцевою радою не створено виконавчий орган, функції головного розпорядника коштів відповідного місцевого бюджету виконує голова такої місцевої ради.

Невиконання рішення щодо стягнення судового збору на користь держави призводить до недоотримання коштів Державним бюджетом України.

Враховуючи, що фінансові ресурси закріплено за Виконавчим комітетом Рівненської міської ради, яка є розпорядником коштів бюджету та у зв`язку з неможливістю виконання виконавчого листа Рівненського міського суду Рівненської області, виданого 28.05.2021 у справі № 569/21704/20, існує необхідність у заміні способу і порядку виконання зазначеного рішення у справі № 569/21704/20 шляхом стягнення з Виконавчого комітету Рівненської міської ради на користь держави судового збору у розмірі 840,80 відкритих у Казначействі рахунків Виконавчого комітету Рівненської міської ради.

Представник заявника ДСА України в заяві просить розгляд справи провести без участі представника ДСА України .

Представник Рівненської міської ради в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

На підставі ч. 4 ст. 440 ЦПК України, неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи за умови належного їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи.

У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. (ч.ч.1,3).

Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30.03.2021 року у справі № 569/21704/20 позовну заяву ОСОБА_1 до Рівненської міської ради про відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Суд стягнув з Рівненської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 3000 грн. (три тисячі гривень) та на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Вказане рішення набрало законної сили, проте не виконано.

На виконання зазначеного рішення Рівненським міським судом Рівненської області 28 травня 2021 року видано виконавчий лист № 569/21704/20.

Вказаний виконавчий документ для виконання було пред`явлено до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), однак, був повернутий без виконання згідно п. 10 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до листа-відповіді № 04-08-06/7505 від 07.09.2022 Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області виконавчий лист Рівненського міського суду Рівненської області від 28.05.2021 по справі №569/21704/20 повернено без виконання, у зв`язку з тим, що боржник не має відкритих рахунків в органах Казначейства.

За приписами ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким, крім іншого, є державний орган.

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Це питання також врегульовано ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення суду.

Згідно ч. 3 ст. 435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Поняття спосіб та порядок виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем.

Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що обраний позивачем.

Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

При цьому суд не може змінити зміст рішення або його суть.

Зміна способу та порядку виконання рішення це визначена законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов`язки суб`єктів виконавчого провадження під час їх вчинення. Тобто, судом вживаються нові заходи для реалізації рішення суду в разі неможливості його виконання у порядку і спосіб, що встановлені раніше.

Спосіб виконання рішення визначається на підставі встановлених у ст. 16 ЦК України, способів захисту цивільних прав. Зокрема, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим.

При вирішенні питання про зміну способу виконання суд повинен з`ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення.

Під час розгляду заяв про встановлення або зміну способу й порядку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Згідно вимог ст. ст.76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог (ч. 2 ст. 264 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органи місцевого самоврядування, які представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією, цим та іншими законами.

Виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади (ст. 51 Закону України «Про місцеве самоврядування»).

Статтею 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Частиною 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України визначено, що бюджетні установи - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідного державного чи місцевого бюджету.

Крім того, згідно вимог ч. 1 ст. 22 Бюджетного кодексу України, для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 22 Бюджетного кодексу України, головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно за бюджетними призначеннями, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети, - місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників. Якщо згідно із законом місцевою радою не створено виконавчий орган, функції головного розпорядника коштів відповідного місцевого бюджету виконує голова такої місцевої ради.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як Рівненська міська рада , так і виконавчий комітет Рівненської міської ради зареєстровані як самостійні юридичні особи.

В силу Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет Рівненської міської ради є виконавчим органом Рівненської міської ради, їй підзвітним і підконтрольним.

Таким чином, Рівненська міська рада затверджує місцеві бюджети, уповноважена на здійснення витрат бюджету, але безпосередньо фінансових ресурсів не має.

Такі ресурси закріплено за виконавчим органом Рівненської міської ради, який і є розпорядником коштів бюджету міської ради, саме до виконавчого комітету віднесено виконання місцевого бюджету.

Враховуючи положення ст. 22 Бюджетного Кодексу, Закону України «Про місцеве самоврядування», суд приходить до висновку, що міська рада та її виконавчий комітет є взаємопов`язаними органами, незважаючи на те, що зареєстровані як різні юридичні особи та мають самостійні права та обов`язки, компетенцію та повноваження, передбачені Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», а тому відповідають за зобов`язаннями один одного.

За таких обставин, оскільки протягом тривалого часу рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 березня 2021 року у справі 569/21704/20 залишається не виконано, тому для забезпечення повного та реального виконання судового рішення суд вважає можливим змінити спосіб та порядок виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 березня 2021 року у справі 569/21704/20 в частині стягнення з Рівненської міської ради на користь держави судового збору у розмірі 840,80 грн. шляхом стягнення з Виконавчого комітету Рівненської міської ради () на користь держави судового збору у розмірі 840,80 грн. з відкритих у Казначействі рахунків Виконавчого комітету Рівненської міської ради.

Керуючись ст.ст. 260, 435 ЦПК України, суд,-

ухвалив :

Заяву ДСА України про зміну способу та порядку виконання рішення суду - задовольнити.

Змінити спосіб та порядок виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30.03.2021 року у справі № 569/21704/20 про стягнення з Рівненської міської ради на користь держави судового збору у розмірі 840,80 грн., а саме:

- стягнути з Виконавчого комітету Рівненської міської ради (33028, м. Рівне, вул. Соборна, 12а, ) на користь держави судового збору у розмірі 840,80 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення через Рівненський міський суд Рівненської області в Рівненський апеляційний суд.

Стягувач: Державна судова адміністрація України, місце знаходження: 01601, м.Київ, вул. Липська, буд.18/5, .

Боржник Рівненська міська рада, місце знаходження: 330028, м.Рівне, вул. Соборна, буд.12-А, .

Суддя Харечко С.П.