Дата документу 18.04.2023
Справа № 334/5185/22
Провадження № 2/334/384/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2023 року Ленінський районний м. Запоріжжя області у складі:

головуючого судді Баруліної Т.Є.,

за участю секретаря Півень М.С.,

представника позивача Кузнєцової М.І.,

відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства Акціонерний Банк «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» в особі уповноваженого представника за довіреністю Кузнєцової М.І. 15 листопада 2022 року звернувся Ленінського районного суду міста Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних). Позов обґрунтовано тим, що 08.09.2008 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариства Акціонерний Банк «УКРГАЗБАНК» та фізичною особою ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №414/08/6, згідно умов якого Банком надано відповідачу ОСОБА_1 кредит в сумі 30 000,00 доларів США на споживчі потреби.

В забезпечення виконання умов кредитного договору між Позивачем, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено Договір поруки №414/08/6/1П від 08.09.2008 року та між Позивачем, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки №414/08/6/2П від 08.09.2008 року.

В зв`язку з невиконанням Відповідачем зобов`язань з погашення заборгованості за Кредитним договором АБ «УКРГАЗБАНК» був вимушений звернутися з позовом про стягнення заборгованості.

Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 17 жовтня 2012 року по справі №2/0828/177/2012 позов Банку задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованість за кредитним договором в розмірі 28463,37 дол. США, пеню 25 996,04 грн. В рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру, що належить відповідачам на праві власності по 1/3 частці. Постановами приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога О.С. від 04.10.2021 року ВП №61123325, ВП №61123190, ВП №62144478 були закінчені виконавчі провадження на підставі листа АБ «УКРГАЗБАНК» від 01.10.2021 року про сплату 24.09.2021 року на рахунок стягувана залишку заборгованості в розмірі 180 995,06 грн.

Оскільки рішення суду від 17.10.2012 року було остаточно виконано Відповідачами лише 14.09.2021 року, то таке прострочення є триваючим правопорушенням і право на стягнення 3% річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

У зв`язку з чим, Позивачем було розраховано, виходячи заборгованості 3% річних за період з 14.02.2019 року по 23.02.2022 року в розмірі 2 240,84 дол. США, еквівалент по курсу НБУ станом на 13.02.2022 року - 64 956,80 грн. (Шістдесят чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят шість грн. 80 коп.), що підлягають сплаті Відповідачами за прострочення виконання рішення суду.

Позивач просить суд стягнути з відповідачів на його користь заборгованість у розмірі 64956,80 грн. та судові витрати у розмірі 2481,00 грн.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02.12.2022 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

01.02.2023 року на адресу Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов відзив ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на позовну заяву про стягнення заборгованості. У відзиві відповідачі зазначають, що позовну заяву ПАТ Акціонерне товариство «УКРГАЗБАНК» про стягнення заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) не визнають у повному обсязі, просять у задоволені позову відмовити. Відзив обґрунтовує тим, що 17 жовтня 2012 року за рішенням Якимівського районного суду Запорізької області справа № 2/0828/177/2012 було стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк», заборгованість за кредитним договором №414/08/6 від 08.09.2008 року. В частині звернення стягнення на предмет іпотеки суд вирішив, що зазначені вимоги задоволенню не підлягають та відмовив Банку у цій частині позовних вимог. Зазначає, що пред`явлення позову про повне дострокове стягнення заборгованості (звернення стягнення) змінює строк кредитування. Позивач пред`явивши позов до суду, вказав суму 253 188,37 грн. повним розміром заборгованості, включаю тіло кредиту, відсотки та пеню, тим самим змінив строк кредитування. Виконавчі дії за рішення проведені та заборгованість стягнуто у повному обсязі.

З огляду вище викладеного, вважають що твердження Позивача щодо триваючого правопорушення не відповідає дійсності, оскільки відносини між Позивачем та Відповідачем припинились 24.09.2021 році. Зобов`язання вважають припиненим, а позовну заяву безпідставною.

Також зазначили, що Позивачем до позовної заяви не надано доказів щодо підтвердження існування заборгованості Відповідачів перед Банком (Позивачем), тим самим вводить суд в оману, розрахунок не містить початкової суми заборгованості та не може бути складений у іноземній валюті, оскільки банк самостійно визначив заборгованість у гривневій валюті 253 188, 37 грн.

01.03.2023 року представник ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» подала заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач надає уточнений розрахунок заборгованості та просить стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 31789,87 грн., що складається з заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту і процентів 10 221, 55 грн. та суми збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції 21568,32 грн. та судові витрати.

01.03.2023 року на адресу суду надійшли доповнення відповідачів до відзиву на позовну заяву про стягнення заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) та заяви про уточнення позовних вимог, відповідно до яких відповідачі не погоджуються з оновленими позовними вимогами та розрахунком. Вказали, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки з аналогічною вимогою позивач міг звернутись у строк до 20 лютого 2016 року, тобто протягом трьох років з моменту настання строку повернення суми боргу за рішенням суду від 17.10.2012 року. Позивачем не надано доказів, що підтверджують існування простроченої заборгованості на яку може бути нараховано 3% річних та інфляційні витрати. Щодо нарахування інфляційних витрат зазначили, що на виконання рішення суду було сплачено всю суму заборгованості, а тому зобов`язання за договором припинилось.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні просила уточнений позов задовольнити у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість в розмірі 31789,87 грн.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечення проти задоволення позовних вимог, просили відмовити у повному обсязі з підстав, які викладені у відзиві та доповненні до відзиву.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Судом, належними доказами по справі установлено, що 08.09.2008 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерним товариством «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» та фізичною особою ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №414/08/6. (а.с.11-13)

Згідно умов Кредитного договору, Банком надано Відповідачу/Позичальнику кредит у сумі 30 000,00 доларів США.

В забезпечення виконання умов кредитного договору між Позивачем, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено Договір поруки №414/08/6/1П від 08.09.2008 року та між Позивачем, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки №414/08/6/2П від 08.09.2008 року. (а.с.15-16, 17-18).

В зв`язку з невиконанням Відповідачами зобов`язань з погашення заборгованості за Кредитним договором АБ «УКРГАЗБАНК» був вимушений звернутися з позовом про стягнення заборгованості.

Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 17 жовтня 2012 року по справі №2/0828/177/2012 позов Банку задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованість за кредитним договором в розмірі 253 188,37 грн. (а.с.19-22)

Відповідно до вимог ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Предметом позову у справі є стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних від простроченої суми грошового зобов`язання за кредитним договором відповідно до статті 625 ЦК України у зв`язку з неналежним виконанням судових рішень про стягнення грошових коштів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Згідно до ч.2 ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України, є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

За змістом ст.ст.598-609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов`язання.

Отже наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України.

Стосовно цього мається правова позиція Верховного Суду, викладеній в постанові від 07 лютого 2018 року по справі №910/11249/17, де було зазначено, що норма ст.625 ЦК України не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Оскільки чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриття виконавчого провадження з його примусового виконання а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

Згідно з висновком, якого дійшла Велика Палата Верховного суду, у своїй постанові від 04.06.2019 року, справа №916/190/18, чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Постановами приватного виконавця Сколибог О.С. про закінчення виконавчого провадження від 04.10.2021 року, відкритого за заявою Банку за рішенням Якимівського районного суду Запорізької області, виконавче провадження було закрито на підставі листа ПАТ АБ «Укргазбанк» від 01.10.2021 року, що боржником 24.09.2021 року було повністю погашено суму заборгованості. (а.с. 24-28)

З огляду на вищевикладене, суд критично ставиться до доводів відповідачів, які викладені у відзиві щодо припинення зобов`язання перед банком та посилання про те, що прострочення у виконанні зобов`язання не було триваючим.

Отже, рішення суду остаточно виконано відповідачами лише 24.09.2021, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням і право на стягнення 3% річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Згідно долученого до матеріалів справи уточненого розрахунку заборгованості ПАТ АБ «Укргазбанк» було розраховано заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту і процентів (3% річних), виходячи із суми заборгованості, за період з 24.09.2019 року по 27.08.2021 року в розмірі 10 221,55 грн. та заборгованість з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення за період з 24.09.2019 по 01.09.2021 року в розмірі 21 568,32 грн. (а.с.84)

Відповідачі не погоджуються з вказаним розрахунком, однак не надали власний розрахунок заборгованості, посилаючись, що позивачем пропущено строк позовної давності.

З змістом положень частини 1статті 526 ЦКзобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК).

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст. 257 ЦК України)

Відповідно до ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

За змістом загальних норм права заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Враховуючи, що з даним позовом позивач звернувся до суду тільки 14.11.2022 року, а відповідачі наполягали на застосуванні строку позовної давності, суд застосовує позовну давність та стягує 3 % річних та інфляційні нарахування з 14.11.2019 року.

Відповідно до розрахунку розмір інфляційних витрат за 01.11.2019 року по 01.09.2021 рокускладає 20 060,47 грн., загальна сума відсотків річних за користування грошовими коштами за період з 03.12.2019 року по 27.08.2021 року складає 9 220,60 грн., а всього підлягає стягненню з відповідачів - 29 281,07 грн.

Згідно з ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи у сукупності надані докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, які знайшли підтвердження під час розгляду справи, проте підлягають частковому задоволенню, з врахуванням заперечень відповідача та застосуванням положень позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на наведене, враховуючи, що судом позов задоволено частково, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 285,25 грн. у рівних частинах з кожного по 761,75 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 223, 259, 263, 264, 265, 268, 280-284, 289,354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

Позовну заяву Публічного Акціонерного Товариства Акціонерний Банк «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарна з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 заборгованість в розмірі 29281 грн. 07 коп. (двадцять дев`ять тисяч двісті вісімдесят одна гривень 7 коп.), що складається з заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту і процентів в розмірі 9 220,60 грн. ( дев`ять тисяч двісті двадцять гривень 60 коп.) та суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції 20 060,47 ( двадцять тисяч шістдесят гривень 47 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 судовий збір у розмірі 2285 грн. 25 коп. у рівних частинах по 761 грн. 75 коп. (сімсот шістдесят однієї гривні 75 коп.) з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде складено 28.04.2023 року.

Суддя: Баруліна Т. Є.