Справа № 373/45/23
Номер провадження 2/373/184/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді Хасанової В.В.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення та стягнення страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачів - адвокат Скочиляс І.М. звернулася до суду з позовом, в якому просить, з врахуванням збільшених позовних вимог, стягнути з відповідача АТ «Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_1 28800,00 грн страхового відшкодування; 11164 грн 93 коп. пені, 696 грн 52 коп. - 3% річних, 3661 грн 55 коп. інфляційних втрат; 8500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Також просить стягнути з відповідача АТ «Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_2 28800,00 грн страхового відшкодування; 11164 грн 93 коп. пені, 696 грн 52 коп. - 3% річних, 3661 грн 55 коп. інфляційних втрат; 8500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.10.2021 по вул.С.Кемського в м.Коростені відбулася ДТП за участю водія автомобіля марки «Nissan Leaf», н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 та пішохода ОСОБА_4 , внаслідок якої пішохід ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, від яких ІНФОРМАЦІЯ_1 помер в Коростенській ЦМЛ. За фактом ДТП 12.10.2021 було відкрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000669, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. За заявою представника позивачів від 16.02.2022 про виплату страхового відшкодування синам загиблого - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ПрАТ СК «Країна», в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Nissan Leaf», н.з. НОМЕР_1 , було відкрито страхову справу №66333/Ж. Загальна сума страхового відшкодування з урахуванням встановленого ліміту складала 72000 грн, по 36000 грн кожному з позивачів як відшкодування моральної шкоди. 10.04.2022 постановою слідчого вказане вище кримінальне провадження було закрите.

На виконання вимог ст.35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачами надано ПрАТ СК «Країна» всі необхідні документи, в тому числі на підтвердження відсутності інших претендентів на отримання страхового відшкодування.

Проте, 19.07.2022 відповідачем виплачено суму страхового відшкодування моральної шкоди для обох позивачів у загальному розмірі 14400,00 грн, що становить 20% від заявленої суми, та листом від 17.08.2022 повідомлено про таке рішення з мотивацією часткової виплати. Так, страхове відшкодування відповідач розрахував за формулою, де кількість осіб, які мають право на отримання такого відшкодування - 5, а не 2; кількість осіб, відповідальних за заподіяння шкоди 2, а не 1. Отже, вважає відмову відповідача у виплаті 80% страхового відшкодування необґрунтованою та незаконною.

Таким чином, зазначає, що сума несплаченого страхового відшкодування становить по 28800 грн моральної шкоди для кожного з позивачів.

Крім того, посилаючись на ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якої, зокрема, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня, та на ч.2 ст.625 ЦК України, просить стягнути штрафні санкції, розрахувавши їх з 91 дня від дня отримання відповідачем заяви про страхове відшкодування (згідно з п.36.2 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). За період з 19.05.2022 по 18.07.2022 та за період з 19.07.2022 по 17.03.2023 пеня становить 11164 грн 93 коп., 3% річних - 696 грн 52 коп., інфляційні втрати - 3661 грн 55 коп. для кожного з позивачів.

Ухвалою суду від 24.01.2023 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву і всі наявні докази, що підтверджують заперечення проти позову та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за їх клопотанням, яке вони можуть подати в строк для подання відзиву на позов.

01.03.2023 від представника АТ «СК «Країна» Алієвої А. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила, що станом на дату прийняття рішення щодо розрахунку розміру страхового відшкодування - страховий акт №01/66333/Ж/1/3.2.29 від 19.07.2022 та страховий акт №01/66333/Ж/3.2.29 від 19.07.2022, згідно з п.27.3 ст.27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право на відшкодування мали дружина, батьки та діти загиблого. Заява від представника позивачів з копією відповіді про наявність відомостей про смерть ОСОБА_5 - дружини загиблого, та ОСОБА_6 - батька загиблого, була надіслана 02.09.2022. Також вказує на те, що заява про долучення документів від 19.10.2022 містить інформацію щодо відсутності в Держреєстрі актів цивільного стану громадян актового запису про смерть ОСОБА_7 . Крім того, відзначила, що поділ відповідальності між водієм та пішоходом при розрахунку суми страхового відшкодування є правомірним з огляду на положення ч. 2 ст. 1193 ЦК України, якими визначено, що якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, розмір відшкодування зменшується. Так, згідно постанови про закриття кримінального провадження, попередити наїзд на пішохода ОСОБА_4 водієм ОСОБА_3 було неможливим, оскільки причиною ДТП став раптовий вихід на проїжджу частину пішоходом поза межами пішохідного переходу, в темний час доби, за відсутності на своєму одязі світловідбивних елементів.

В зв`язку з означеним, відповідач частково визнає позовні вимоги та має намір здійснити доплату страхового відшкодування з розрахунку кількості осіб, які мають право на отримання страхового відшкодування - 3, кількість осіб, відповідальних за спричинену шкоду внаслідок ДТП - 2. Сума такої доплати за розрахунками представника відповідача становить 4800,00 грн для кожного з позивачів.

Щодо вимог про відшкодування штрафних санкцій відзначила, що відповідно до абз.4 п.36.5 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», перебіг строку відшкодування пені припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням, зокрема, у кримінальній справі, законної сили. Так, АТ «СК «Країна» стало відомо про набрання законної сили постановою про закриття кримінальної справи лише 08.07.2022, а тому граничний строк виплати страхового відшкодування мав наступити 06.10.2022 - із 91 дня, а саме за період з 07.10.2022 по 06.01.2023 на суму 604,93 грн для кожного з позивачів.

Просила задовольнити вимоги позовної заяви частково, в розмірі 5404 грн 93 коп. В решті позовних вимог просила відмовити.

01.03.2023 від представника позивачів - адвоката Скочиляс І.М. надійшла заява, в якій, посилаючись на п.8 ст.141 ЦПК України, остання повідомила про те, що залишає за собою право надати суду детальний опис наданих правничих послуг та підтверджуючі документи щодо оплати гонорару адвоката протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду або до завершення розгляду справи по суті. Також надала суду заяву про збільшення позовних вимог в частині нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат.

03.03.2023 на адресу суду від представника позивачів - адвоката Скочиляс І.М. надійшла відповідь на відзив, в якому остання вказувала на необґрунтованість доводів відповідача щодо розрахунку суми страхового відшкодування, яка підлягає виплаті. Крім того, звертала увагу, що витрати на правову допомогу позивачів, підтверджуються відповідними доказами, які , як відзначалось у позовній заяві, буде надано суду в межах процесуально визначених строків.

15.03.2023 на адресу суду від представника позивачів - адвоката Скочиляс І.М. надійшов детальний опис наданих послуг позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги № 20.12.22 від 20.12.2022.

22.03.2023 до суду від представника позивачів - адвоката Скочиляс І.М. вдруге надійшла заява про збільшення позовних вимог з розрахунком нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат, яку ухвалою суду від 27.03.2023 повернуто заявнику як таку, що подано з порушенням строку, встановленого процесуальним законом.

28.03.2023 до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_8 надійшов відзив на заяву про збільшення позовних вимог, в якому вона не погоджуючись з розрахунками штрафних санкцій позивачами відзначила, що граничний строк виплати страхового відшкодування мав наступити 06.10.2022 - із 91 дня, а отже на користь кожного з позивачів до суми доплати 4800 грн нараховується пеня у розмірі 604,93 (за період з 07.10.2022 по 17.03.2023) та 460,28 грн (за період з 07.01.2023 по 17.03.2023).

24.04.2023 від представника позивачів - адвоката Скочиляс І.М. до суду надійшли заперечення, в яких з посиланням на відповідні постанови Верховного Суду, представник обґрунтовувала застосування статті 625 ЦК України до правовідносин з виплати страхового відшкодування.

25.04.2023 до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_8 надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких, поряд із доводами, наведеними в попередніх заявах по суті спору, представник звертала увагу суду на те, що положення ч. 2 ст. 625 ЦК України на правовідносини, що виникають у зв`язку із завданням шкоди не поширюються.

Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без фіксування судового процесу технічними засобами відповідно до вимог ч. 2 ст. 247, ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, встановив наступне.

11.10.2021 близько 18:40 навпроти будинку №16 по вул.Сергія Кемського в м.Коростень Житомирської області стався наїзд автомобіля «Nissan Leaf», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався зі сторони центру в напрямку автодороги Київ-Ковель, на пішохода ОСОБА_4 , який перетинав проїзну частину поза межами пішохідного переходу зліва направо відносно напрямку руху транспортного засобу. Від отриманих внаслідок даної ДТП тілесних ушкоджень пішохід ОСОБА_4 помер.

12.10.2021 за фактом ДТП Коростенським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції у Житомирській області в ЄРДР зареєстровано кримінальне провадження №0000669 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

16.02.2022 представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_9 подав до АТ СК «Країна» заяву про виплату страхового відшкодування для синів померлого ОСОБА_4 - потерпілих ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 36000,00 грн моральної шкоди для кожного. До заяви додав відповідні докази, зокрема, копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 , серії НОМЕР_3 , виданого 24.10.1985; копію повторного свідоцтва про народження ОСОБА_2 , серії НОМЕР_4 , виданого 31.03.2017; витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті щодо ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копію поліса №АР4999913, чинного на 11.10.2021, страхова компанія АТ СК «Країна», транспортний засіб Nissan Leaf, д/н НОМЕР_1 .

04.07.2022 представником ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_9 до АТ СК «Країна» подано заяву про долучення документів та виплату страхового відшкодування, а саме копії постанови слідчого СВ Коростенського РУП ГУ НП Житомирської області від 10.04.2022 про закриття кримінальної справи, згідно з якою кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 12.10.2021 за № 0000669 від 12.10.2021за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Згідно з копією платіжної інструкції від 19.07.2022 №7296 АТ «СК «Країна» сплачено ТОВ «ЮК» «Центр Автовиплата Плюс» 7200,00 грн страхового відшкодування по страховому акту №01/66333/Ж/3.2.29 від 19.07.2022.

Аналогічна виплата на ту ж суму здійснена на рахунок ТОВ «ЮК» «Центр Автовиплата Плюс» по страховому акту №01/66333/Ж/1/3.2.29 від 19.07.22.

17.08.2022 на запит представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_9 , АТ СК «Країна» повідомлено про розрахунок розміру виплачених страхових відшкодувань моральної шкоди у зв`язку із смертю потерпілого за страховим випадком, який відбувся 11.10.2021, та надано страхові акти № 01/66333/Ж/1/3.2.29 та № 01/66333/Ж/3.2.29.

02.09.2022 представником ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_9 до АТ СК «Країна» подано заяву про долучення документів а саме: повідомлення відділу ДРАЦС у місті Львові Західного міжрегіонального управління МЮ (м.Львів) МЮ України від 24.08.2022 за №729/22.28-101 про те, що відповідно до даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актового запису про смерть, складеного на ОСОБА_7 , 1937 року народження, не виявлено, актові записи про смерть ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - наявні. Також в заяві висловлено прохання про виплату страхового відшкодування для синів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у розмірі по 28000 грн кожному.

13.09.2022 представником ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_9 на адресу АТ СК «Країна» направлено фото встановленого пам`ятника ОСОБА_7 ; 19.10.2022 долучено повідомлення відділу ДРАЦС у місті Львові Західного міжрегіонального управління МЮ (м.Львів) МЮ України від 06.10.2022 за №888/22.28-101 про відсутність актового запису про смерть ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; 10.11.2022 долучено відповідь відділу ДРАЦС у місті Львові Західного міжрегіонального управління МЮ (м.Львів) МЮ України від 04.11.2022 за №1011/22.28-101 про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; 28.11.2022 долучено відповідь відділу ДРАЦС у місті Львові Західного міжрегіонального управління МЮ (м.Львів) МЮ України від 11.11.2022 за №1016/22.28-101 про наявність актового запису про шлюб ОСОБА_4 та ОСОБА_10 ; 15.12.2022 долучено Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища ОСОБА_4 та ОСОБА_10 .

15.12.2022 СК «Країна» надало роз`яснення щодо виплаченої 19.07.2022 суми страхового відшкодування в розмірі 14400,00 грн, виходячи з формули (((12*6000,00 грн)/5)/2*21) = 14400,00 грн, де 12 - кількість мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку; 6000,00 грн - розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановлений законодавством на день настання страхового випадку; 5 - кількість осіб, які мають право отримати страхове відшкодування у зв`язку з смертю потерпілого за законом (дружина, батьки, діти загиблого); 2 - кількість осіб, відповідальних за спричинену шкоду внаслідок ДТП; 21 - кількість осіб, які отримали страхове відшкодування в рівних частках (діти потерпілого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ).

Статтею 1187 ЦК України передбачено об`єктивну (безвинну) цивільно-правову відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки за шкоду, яка завдана внаслідок його експлуатації третій особі.

Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Згідно зі статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Спеціальні норми щодо регулювання страхових правовідносин містить Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з вимогами ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

В статті 5 Закону визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням шкоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

За статтею 6 Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ч. 1статті 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Означені норми кореспондуються з пунктом 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, відповідно до якого, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, поміж іншим, шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Пунктом 27.1 статті 27 Закону визначено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Статтею 35 закону визначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування, до якої долучаються документи, передбачені вказаною статтею.

Відповідно до п. 27.3 ст. 27 Закону страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (розмір регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Пунктом 36.3 статті 36 Закону передбачено, що у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 11.10.2021 стався страховий випадок - дорожньо-транспортна пригода, в якій від отриманих тілесних ушкоджень помер пішохід ОСОБА_4 .

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засіобу Nissan Leaf, д/н НОМЕР_1 , застрахована у страховій компанії АТ СК «Країна».

У зв`язку з означеним, у страховика АТ СК «Країна» виник обов`язок відшкодувати шкоду, пов`язану із смертю потерпілого - ОСОБА_4 .

Вказані обставини учасниками справи визнаються та не заперечуються.

Виплата страхового відшкодування позивачам здійснена на підставі заяви представника позивачів від 16.02.2022 про виплату страхового відшкодування синам загиблого - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та страхових актів №01/66333/Ж/1/3.2.29 від 19.07.2022 та №01/66333/Ж/3.2.29 від 19.07.2022.

Згідно з копією платіжної інструкції від 19.07.2022 №7296 АТ «СК «Країна» сплачено ТОВ «ЮК» «Центр Автовиплата Плюс» 7200,00 грн страхового відшкодування по страховому акту №01/66333/Ж/3.2.29 від 19.07.2022.

Аналогічна виплата на ту ж суму здійснена на рахунок ТОВ «ЮК» «Центр Автовиплата Плюс» по страховому акту №01/66333/Ж/1/3.2.29 від 19.07.22.

З роз`яснень СК «Країна» щодо виплаченої 19.07.2022 суми страхового відшкодування слідує, що розмір страхового відшкодування розраховувався за формулою (((12*6000,00 грн)/5)/2*21) = 14400,00 грн, де 12 - кількість мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку; 6000,00 грн - розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановлений законодавством на день настання страхового випадку; 5 - кількість осіб, які мають право отримати страхове відшкодування у зв`язку з смертю потерпілого за законом (дружина, батьки, діти загиблого); 2 - кількість осіб, відповідальних за спричинену шкоду внаслідок ДТП; 21 - кількість осіб, які отримали страхове відшкодування в рівних частках (діти потерпілого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ).

Не погоджуючись із розміром отриманого від СК «Країна» страхового відшкодування, та вказуючи на невірність розрахунків сум страхового відшкодування, зокрема, в частині кількості осіб, які мають право отримати страхове відшкодування у зв`язку із смертю батька - 2, замість 5 та кількості осіб, відповідальних за спричинену шкоду внаслідок ДТП - 1, замість 2, позивачі вважали, що розмір страхового відшкодування повинен становити по 36000 грн кожному з позивачів та просили стягнути з СК «Країна» по 28000 грн відшкодування моральної шкоди кожному з них, враховуючи вже виплачену частину страхового відшкодування у розмірі 7200 грн.

У відзиві на позовну заяву АТ «СК «Країна» частково погодилась з позовними вимогами в частині стягнення відшкодування моральної шкоди, - у розмірі доплати в сумі 4800,00 грн для кожного з позивачів, одночасно навівши формулу розрахунку - (((12*6000)/3)/2)*21, де:

6000 - мінімальна заробітна плата на день настання страхового випадку.

12 - множник, зазначений у п.27.3 ст.27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

3 - кількість осіб, які мають право отримати страхове відшкодування у зв`язку із смертю потерпілого (матір та двоє дітей загиблого).

2 - кількість осіб, відповідальних за спричинену шкоду внаслідок ДТП (водій та померлий потерпілий).

21 - кількість осіб, які отримали страхове відшкодування в рівних частинах, та становить

14400 гривень.

Оцінюючи доводи сторін щодо обґрунтованості розміру страхового відшкодування, належного до виплати та правильність наведених ними розрахунків, суд виходить з такого.

З повідомлення відділу ДРАЦС у місті Львові Західного міжрегіонального управління МЮ (м.Львів) МЮ України від 24.08.2022 за №729/22.28-101 слідує, що згідно даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актового запису про смерть, складеного на ОСОБА_7 , 1937 року народження, не виявлено, актові записи про смерть ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - наявні.

Отже, кількість осіб, які мають право отримати страхове відшкодування у зв`язку із смертю потерпілого ОСОБА_4 становить - три особи: матір - ОСОБА_7 та двоє дітей загиблого - позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Посилання представника позивача на ту обставину, що при розрахунку розміру суми страхового відшкодування відповідачем неправомірно не взято до уваги фото встановленого пам`ятника з написом: « ОСОБА_11 ; 16.11.1937 - 08.05.1986 рр.», суд не бере до уваги з огляду на досліджене повідомлення Відділу ДРАЦС у місті Львові Західного МУМЮ (м.Львів) МЮ України від 06.10.2022 за №888/22.28-101, відповідно до якого згідно даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян відсутній актовий запис про смерть ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Отже, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту смерті матері загиблого ОСОБА_4 - ОСОБА_7 . Фотографія встановленого пам`ятника, надана суду, не є таким доказом та не може бути взята судом до уваги при розрахунку розміру страхового відшкодування.

Щодо іншої складової формули, а саме, кількості осіб, відповідальних за спричинену шкоду внаслідок ДТП, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом із тим, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 204/3783/16-ц (провадження № 61-1141св18).

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Разом із тим, як зазначено вище, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.

Відповідно до п. 1 частини 1 статті 263 ЦК України непереборною силою визнається надзвичайна або невідворотна за таких умов подія.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається саме на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18), від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18), від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18), від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18), від 03 червня 2020 року у справі № 345/3335/17 (провадження № 61-22598св18), від 07 жовтня 2020 року у справі № 742/637/19 (провадження № 61-320св20).

Судом встановлено, що, згідно з копією постанови слідчого СВ Коростенського РУП ГУ НП Житомирської області від 10.04.2022 про закриття кримінальної справи, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 12.10.2021 за № 0000669 від 12.10.2021за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Згідно п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

При цьому, зі змісту постанови слідує, що з технічної точки зору причиною виникнення даної ДТП в даних умовах дорожнього руху слід вважати раптовий вихід (вибіг) на смугу руху автомобіля «NISSAN LEAF», реєстраційний номер НОМЕР_5 , пішохода на відстані, яка менша за відстань, необхідну для своєчасного застосування технічних заходів водієм ОСОБА_3 у відповідності до вимог п.12.3 ПДР України. В діях водія ОСОБА_3 невідповідностей технічним вимогам п.12.3 ПДР України не вбачається. В даній дорожній обстановці пішохід ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог розділу 4 «Обов`язки та права пішоходів» ПДР України.

Разом з тим, у даній постанові відсутня інформація про умисел потерпілого, тобто усвідомлене бажання заподіяти шкоду - спричинити ДТП та про обставини непереборної сили.

Такі обставини (умисел потерпілого або ж непереборна сила) не доведені також відповідачем, а тому відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки за встановлених судами обставин не виключається.

Відповідно до частини другої статті 1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Отже, суд може зменшити розмір шкоди на підставі ч. 2 ст. 1193 ЦК України у разі встановлення, що виникненню вказаної шкоди сприяла груба необережність потерпілого.

Аналогічний висновок вкладено у постановах верховного Суду від 28 жовтня 2020 року (справа № 445/3770/19) та від 14 листопада 2021 року (справа № 342/709/20).

Судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталась за обставин, коли автомобіль «NISSAN LEAF», реєстраційний номер НОМЕР_5 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який раптово вийшов (вибіг) на смугу руху автомобіля на відстань, яка менша за відстань, що необхідна для своєчасного застосування технічних заходів водієм ОСОБА_3 у відповідності до вимог п.12.3 ПДР України. ДТП відбулась у темну пору доби, на неосвітленій ділянці дороги, потерпілий був одягнутий в одяг темного кольору, без світло відбиваючих елементів.

Відповідно до п.4.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (надалі - Правила), пішоходи повинні рухатися по тротуарах і пішохідних доріжках, тримаючись правого боку.

Пунктами 4.3. та 4.7. встановлено, що у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості пішоходи, які рухаються проїзною частиною чи узбіччям, повинні використовувати світлоповертальні елементи (стрічку, наклейку, жилет тощо) або бути в одязі, який має світлоповертальні елементи, для своєчасного їх виявлення іншими учасниками дорожнього руху; пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч.

Відповідно до пункту 4.14 пішоходам забороняється: а) виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху; б) раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід; в) допускати самостійний, без нагляду дорослих, вихід дітей дошкільного віку на проїзну частину; г) переходити проїзну частину поза пішохідним переходом, якщо є розділювальна смуга або дорога має чотири і більше смуг для руху в обох напрямках, а також у місцях, де встановлено огородження; ґ) затримуватися і зупинятися на проїзній частині, якщо це не пов`язано із забезпеченням безпеки дорожнього руху; д) рухатися по автомагістралі чи дорозі для автомобілів, за винятком пішохідних доріжок, місць стоянки і відпочинку.

Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що позивачам володільцем джерела підвищеної небезпеки була завдана шкода (пов`язана із смертю потерпілого).

Виникненню вказаної шкоди сприяла груба необережність потерпілого, який не впевнився у відсутності безпеки для себе та інших учасників руху, перетинав проїжджу частину автодороги у темну пору доби, поза пішохідним переходом, безпосередньо перед транспортним засобом, що наближається, не мав на своєму одязі світлоповертальних елементів, для своєчасного їх виявлення іншими учасниками дорожнього руху, що в сукупності і призвело до наїзду на нього автомобіля.

За вказаних обставин, при вирішенні питання про розмір відшкодування шкоди, завданої володільцем джерела підвищеної небезпеки, наявні підстави для зменшення її розміру на підставі частини другої статті 1193 ЦК України.

Таким чином, при розрахунку суми страхової виплати суд вважає обґрунтованим поділ відповідальності між водієм ОСОБА_3 та загиблим пішоходом ОСОБА_4 .

Отже, розрахунок страхового відшкодування, здійснений АТ «Страхова компанія «Країна» за формулою (((12*6000)/3)/2), де:

6000 - мінімальна заробітна плата на день настання страхового випадку (Закон України «Про державний бюджет на 2021 рік» від 15.12.2020 року № 1082);

12 - множник, зазначений у п.27.3 ст.27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»;

3 - кількість осіб, які мають право отримати страхове відшкодування у зв`язку із смертю потерпілого (мати та двоє синів - позивачі);

2 - кількість осіб, відповідальних за спричинену шкоду внаслідок ДТП, - є правильним, таким, що здійснено з урахуванням фактичних обставин у справі та у відповідності до норм чинного законодавства.

Таким чином, загальна сума страхового відшкодування становить 12000,00 грн на одну особу. З урахуванням сплаченої позивачам суми страхового відшкодування в розмірі 7200,00 грн кожному, до сплати підлягає відшкодування в розмірі 4800,00 грн кожному з позивачів.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 610, 611 ЦК України). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення, невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно із ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Абзацами першим-третім пункту 36.2 статті 36 Закону передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Згідно із статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) дійшла висновку, що «у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань».

У постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 Велика Палата Верховного Суду вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

Аналогічні правові висновки містяться в постановах Верховного Суду від 28.02.2018 у справі № 442/6904/15-ц (провадження № 61-5767св18), від 06.06.2018 у справі № 643/18363/15-ц (провадження № 61-5617св18), від 13.06.2018 у справі № 464/7689/15-ц (провадження № 61-11118св18), від 20.06.2018 у справі № 607/1373/16-ц (провадження № 61-9587св18), від 17.10.2018 у справі № 526/1293/14-ц (провадження № 61-20867св18, від 19.06.2019 у справі № 2-438/129 (провадження № 61-19588св18).

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з АТ «Страхова компанія «Країна» пені з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, інфляційних витрат та трьох відсотків річних.

Розраховуючи суму штрафних санкцій, суд погоджується з визначенням боргових періодів, окреслених представником позивача, а саме - з 19.05.2022 по 18.07.2022 та з 19.07.2022 по 21.02.2023 та відхиляє доводи представника відповідача в частині обрахунку початку перебігу строку прострочення виплати страхового відшкодування, встановленого ст. 36 Закону, з огляду на те, що оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Nissan Leaf», н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 як володільця джерела підвищеної небезпеки настала незалежно від наявності його вини у завданні шкоди у виді смерті пішохода ОСОБА_4 , тобто незалежно від наявності рішення суду, яким буде встановлено/не встановлено винуватість у вчиненні ДТП, такий строк у даній справі потрібно відраховувати з 91 дня після отримання страховиком заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про виплату страхового відшкодування.

При розрахунку за допомого ІПС «Ліга:Закон» зазначених сум штрафних санкцій, зокрема пені, суд враховує суму заборгованості за борговий період з 19.05.2022 по 18.07.2022 - 12000 грн та з 19.07.2022 по 21.02.2023 - 4800 грн, та вважає, що розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача становить 854,79 грн + 1433,42 грн = 2288, 21 грн.

Інфляційне збільшення за період з 19.05.2022 по 18.07.2022 становить 458,60 грн, за період з 19.07.2022 по 21.02.2023 становить 417,22 грн. Всього 875,82 грн.

3% річних, згідно з ст.625 ЦК України за період з 19.05.2022 по 18.07.2022 складає 60,16 грн.; за період з 19.07.2022 по 21.02.2023 становить 86,01 грн. Всього 146,17 коп.

Отже, суд, здійснивши проведення розрахунку пені, 3% річних, інфляційних втрат дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до положень частини 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що при розгляді даної заяви згідно позовних вимог вирішується питання про розмір відшкодування позивачам шкоди внаслідок настання страхового випадку, з урахуванням вище викладеного, дійшов висновку, що позовні вимоги про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування підлягають задоволенню частково.

В частині стягнення витрат на правову допомогу та судового збору суд виходить з такого.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, що передбачено ст. 15 ЦПК України.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень частин 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Окрім того, Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписівстатті 137 ЦПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що позивач має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивачів - адвокатом Скочиляс І.М. до суду надано письмові документи: копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю на ім`я ОСОБА_12 ; копії ордерів на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 06.01.2023; копії Договорів про надання правової допомоги від 20.12.2022, укладених між адвокатом Скочиляс І.М. та ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; детальні описи наданих послуг ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; акти №01/23 та №02/23 прийому-передачі від 28.02.2023 наданих послуг до договору №20.12.22 про надання правової допомоги від 20.12.2022.

Із вказаних актів прийому-передачі наданих послуг кожному з позивачів вбачається вартість послуг, зокрема за консультацію та вивчення матеріалів справи, формування правової позиції у даній справі - 2500,00 грн; пошук судової практики по аналогічних справах - 1500,00 грн; підготовка, написання, копіювання позовної заяви - 2500,00 грн; підготовка інших процесуальних документів, в тому числі заяв, клопотань, відповіді на відзив, заперечень - 2000,00 грн.

З огляду на те, що відповідачем не ставилось питання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та не доводилась їх неспівмірність, позовні вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу підлягають задоволенню пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Приймаючи до уваги, що позивачі при зверненні до суду звільнені від сплати судового збору, суд вважає за необхідне в порядку ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення, та стягнення страхового відшкодування задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 4800 (чотири тисячі вісімсот) грн 00 коп.; пеню в розмірі 2288 (дві тисячі двісті вісімдесят вісім) грн 21 коп.; інфляційні втрати в розмірі 875 (вісімсот сімдесят п`ять) грн 82 коп. та 3% річних в розмірі 146 (сто сорок шість) грн 17 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 4800 (чотири тисячі вісімсот) грн 00 коп.; пеню в розмірі 2288 (дві тисячі двісті вісімдесят вісім) грн 21 коп.; інфляційні втрати в розмірі 875 (вісімсот сімдесят п`ять) грн 82 коп. та 3% річних в розмірі 146 (сто сорок шість) грн 17 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1615 (одна тисяча шістсот п`ятнадцять) грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1615 (одна тисяча шістсот п`ятнадцять) грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь держави судовий збір в розмірі 407 грн (чотириста сім) 93 коп.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повні найменування сторін:

Позивачі - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_6 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_7 .

Відповідач - Акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна», місцезнаходження: вул.Електриків, 29-а, м.Київ, 04176, .

Суддя В.В. Хасанова