Справа № 342/77/23
Провадження № 2/342/195/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

з участю: секретаря судового засідання Матієк І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, шляхом втрати особою права користування ним,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , жительки АДРЕСА_1 , в якому просить усунути їй перешкоди у користуванні належним їй на правах приватної власності житловим будинком та господарськими спорудами, шляхом визнання відповідача такою, яка втратила право на користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на праві власності належить житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 293718819. Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 1563133 від 06.01.2023, за даною адресою, окрім позивача, проживають також ОСОБА_3 (правнучка), ОСОБА_4 (дочка), ОСОБА_5 (зять), ОСОБА_2 (колишня дружина внука) та ОСОБА_6 (внук). ОСОБА_2 із 19.08.2008 перебувала у шлюбі з ОСОБА_6 , який рішенням Городенківського районного суду від 23.04.2021 розірвано. Проживаючи у шлюбі із ОСОБА_6 , відповідач була зареєстрована у будинку позивача, та після розірвання шлюбу не була знята із реєстрації за вищевказаною адресою. За місцем реєстрації відповідач припинила проживання ще до моменту розірвання шлюбу із внуком позивача, вона не проживає по АДРЕСА_1 із 04.04.2019, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства з метою фактичного підтвердження фактичного місця проживання осіб від 03.01.2023. Сторони не спілкуються, на спроби позивача домовитися з відповідачем про добровільне зняття з реєстрації місця проживання у її будинку, остання не відповідає. Хоча відповідач і зареєстрована за вказаною адресою, але фактично з 04.04.2019 і по теперішній час з власної волі в даному житловому будинку не проживає та не з`являється, жодних дій щодо благоустрою житлового будинку в тому числі сплаті комунальних послуг не здійснює (поточних ремонтів, придбання майна, тощо з часу реєстрації в житловому будинку і по сьогоднішній день відповідач не здійснює та не здійснювала), добровільно не бере участі в знятті себе з реєстрації як це передбачено чинним законодавством. Відповідач всілякими способами уникає від добровільного зняття себе з реєстрації місця проживання за вищезазначеною адресою. Отже, факт реєстрації відповідача в житловому будинку, що належить позивачу, порушує її право власності на даний будинок, оскільки позбавляє можливості в повній мірі використовувати об`єкт права власності в частині обмеженого використання світлової та теплової енергії. Жодних особистих речей та іншого майна, що належало б відповідачу в житловому будинку та в житловому господарстві немає. У зв`язку з тим, що відповідач зареєстрована у будинку, у позивача немає змоги оформити належним чином житлову субсидію, оскільки дохід відповідача теж береться до уваги. Позивачу не вдалося вжити заходів досудового врегулювання спору, та як відповідач жодним чином не бажає добровільно знятися з реєстрації з вказаного вище житлового будинку, як це передбачено вимогами чинного законодавства. Оскільки вирішити даний спір в досудовому порядку немає можливості, позивач вимушена звертатися до суду для захисту свої прав із позовом про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, шляхом втрати відповідачем права користування ним.

01 лютого 2023 року відкрито провадження у даній цивільній справі.

29 березня 2023 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_1 надіслала на електронну пошту суду заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати без її участі. Позов підтримує повністю і просить його задовольнити.

Ч.3 ст.211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, у встановленому законом порядку.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідача, з ухваленням, відповідно до ст. 280 ЦПК України, заочного рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав не нерухоме майно про реєстрацію права власності № 293718819 від 05.01.2022, нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080) належить на праві власності ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Копією Виписки з по господарської книги № 4 с. Ясенів-Пільний за 2016-2023 роки, доводиться, що згідно запису номера об`єкта ПГО № 0197-1 у по господарській книзі № 4 Городенківської міської ради Івано-Франківської області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , володіє нерухомим майном; нерухоме майно знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . За даною адресою об`єктом нерухомого майна є житловий будинок з по господарськими будівлями та спорудами, які перебувають у приватній власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Об`єкт нерухомого майна розташований на земельній ділянці для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,2300 га, яку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 передано в користування.

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , виготовлено 03.09.2021 ФОП ОСОБА_7 , слідує, що замовником технічної інвентаризації є ОСОБА_1 .

За ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно, тимчасово. Ст. 310 згаданого кодексу визначено, що фізична особа має право на місце проживання.

Повідомленням Городенківської міської ради № 306 від 31.01.2023, отриманого на запит суду, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована по АДРЕСА_1 .

Згідно копії довідки № 1563133 від 06.01.2023 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 23 квітня 2021 року по справі № 346/2437/20, яке 24.05.2021 набрало законної сили, розірвано шлюб між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , що зареєстрований 19 серпня 2008 року у виконавчому комітеті Ясеневопільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, відповідний актовий запис № 22 від 19.08.2008.Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, та місце проживання відповідача ОСОБА_2 зазначено - АДРЕСА_2 .

Як вбачається із копії Акту обстеження житлово-побутових умов домогосподарства з метою підтвердження фактичного місця проживання осіб, складеного 03.01.2023, комісією Ясенево-Пільнівського старостинського округу Городенківської міської ради, у домогосподарстві по АДРЕСА_1 встановлено факт фактичного місця проживання наступних осіб: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстровані, але фактично не проживають з 04 квтіня 2019 року - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Згідно частини 1 статті 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Частиною 1 ст.317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Із наведеного слідує, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь який час. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Верховний Суд України у постанові від 26 вересня 2019 року в справі №320/1384/17-ц (провадження № 61-48777св18) зробив висновок, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК Української РСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.

Ст. 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Реєстрація відповідача у будинку, який на праві власності належить позивачу, перешкоджає останній вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. При цьому вказані правомочності є абсолютними, непорушними та гарантованими законом.

Отже, судом встановлено, що позивач є власником будинковолодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 і в силу ст. 391 ЦК України, як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном.

Позивач на власний розсуд може визначити, яким шляхом необхідно усунути його порушене право, обравши усунення перешкод шляхом визнання особи такою, що втратили право користування.

Відповідач не бажає добровільно знятись з реєстраційного обліку, що створює для позивача незручності у реалізації права власності та користування будинковолодінням, отримання соціальних пільг.

Суд вважає, що формальна реєстрація відповідача у будинковолодінні, яке належить позивачу на праві власності, порушує права останньої, оскільки перешкоджає здійсненню нею права користування та розпорядження своїм майном, як складовими частинами права власності.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач відсутня за зареєстрованим місцем проживання АДРЕСА_1 , без поважних причин, більше 2 (двох) років, не оплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинковолодіння та не приймає участі у спільному побуті, а її реєстрація у будинковолодінні перешкоджає позивачу у здійсненні нею права власності, так як вона не може розпорядитися належним на праві власності майном на власний розсуд тільки через те, що за реєстрацією у належному їй будинковолодінні значиться відповідач.

Дана обставина відповідачем не спростована, доказів поважності непроживання в будинковолодінні чи наявності іншої домовленості між ним і власником, відповідачем не представлено, а тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог, а самеОСОБА_2 слід визнати такою, що втратила право на користування житловим будинком та господарськими спорудами по АДРЕСА_1 .

При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 150, 156 Житлового кодексу України, ст.ст. 29, 310, 317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273,280-284, 352 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

УсунутиОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 перешкоди у користуванні належним їй на праві приватної власності житловим будинком та господарськими спорудами, шляхом визнанняОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , такою, що втратила право на користування житловим будинком та господарськими спорудами по АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його складення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Зареєстроване місце проживання позивача ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Зареєстроване місце проживання відповідачаОСОБА_2 - АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання - АДРЕСА_2 .

Судове рішення складене 03.05.2023.

Суддя: Федів Л. М.