РІШЕННЯ

іменем України

22 серпня 2023 рокуСправа №451/812/23
Провадження № 2/451/238/23

Радехівський районний суд Львівської області в складі

головуючого судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Федорук І.Б.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 , відповідача,

представника відповідача ОСОБА_2 розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Радехів цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання дитини,

установив:

13 червня 2023 року представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання дитини.

У позовній заяві зазначає, що попередньо визначений рішенням суду розмір аліментів не відповідає потребам дитини, оскільки дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий рівень позивач одна не може забезпечити, оскільки вона офіційно не працює, перебивається тимчасовими підробітками та має невеликий дохід, тому батько, який є здоровим та працездатним, та наскільки відомо позивачу продовжує працювати неофіційно, та надалі отримує доходи, а тому може та повинен забезпечити їхній доньці належний рівень життя та матеріально допомагати. Отож просить суд: змінити спосіб стягнення аліментів та їх розмір, що стягуються з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі Рішення Радехівського районного суду Львівської області від 26.02.2019 у справі №451/492/18, та стягувати з ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття. Просить також вирішити питання про понесені витрати у розмірі 4000,00 грн у зв`язку з наданням правової допомоги (а.с.3-8).

13 червня 2023 року, автоматизованою системою документообігу суду Д-3, судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (а.с.29).

Ухвалою судді від 3 липня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.1-2).

26 липня 2023 року адвокат Сєргєєва Ольга Ігорівна в інтересах відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що ОСОБА_4 ніколи не перебував у шлюбі з ОСОБА_3 . Згідно з Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 26.02.2019 у справі №451/492/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення батьківства та стягнення аліментів на дитину - позов задоволено, визнано ОСОБА_4 батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ухвалено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1300 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.04.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з розрахунком заборгованості по аліментах від 14.07.2023 у ВП №58850286, переплата відповідача ОСОБА_4 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_3 становить 6335,05 грн. Відповідач завжди сплачував більшу суму аліментів, ніж було призначено судом. На сьогодні відповідач сплачує аліменти позивачці в розмірі 3000 грн щомісячно. Крім того, ОСОБА_4 не має постійної роботи, перебивається тимчасовими заробітками, проте виконує свій обов`язок зі сплати аліментів. Також потрібно врахувати і сімейний стан відповідача, оскільки такий має сім`ю - одружений з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_1 від 28.01.2017. Однак, пред`являючи позов про зміну способу стягнення аліментів, одночасно посилаючись на необхідність збільшення розміру аліментів, визначених у твердій грошовій сумі, позивач не надала суду будь-яких доказів покращення матеріального стану відповідача з часу встановлення йому аліментних зобов`язань, а також інформації про щомісячні доходи як платника аліментів, так і одержувача аліментів, та зміни їх сімейного стану, хоча це є її процесуальним обов`язком, а тому зазначені у позовній заяві обставини не є підставою для зміни способу стягнення аліментів. Наявні в матеріалах справи квитанції щодо придбання продуктів харчування, інших товарів, не свідчать про понесення позивачем витрат саме на неповнолітню дитину ОСОБА_5 . Крім того, не відповідають дійсності твердження позивачки про те, що ОСОБА_4 , не бере участі у вихованні доньки та не допомагає матеріально, окрім сплати аліментів. Разом з тим, з матеріалів справи видно, що позивач не зверталась до державної виконавчої служби з відповідною заявою щодо проведення індексації аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі. Так, доводи позовної заяви є безпідставними, спростовуються матеріалами справи, а є підставою для проведення індексації розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, у порядку, передбаченому чинним законодавством. Належних та допустимих доказів наявності обставин зміни матеріального або сімейного стану сторін, їх етапу здоров`я, інших обставин, які відповідно до ст. 192 СК України є підставою для зміни способу стягнення аліментів та їх розміру, а також доказів наявності у платника аліментів відповідного доходу для визначення розміру аліментів в частці від такого доходу - позивачем не надано, а тому відсутні підстави для задоволення позову (а.с.37-42).

3 серпня 2023 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що покликання представника відповідача на те, що відповідач справно сплачує аліменти, є недоречним, оскільки факт належного виконання зобов`язання, установленого судом відповідачу, жодним чином не впливає на його обов`язок в подальшому утримувати дитину з врахуванням її вікових потреб. Такий факт також не скасовує того, що з досягненням дитиною певного віку, у того з батьків, з яким дитина проживає, збільшуються витрати на утримання такої дитини. У цьому випадку, як має бути відомо відповідачу, дочці сторін ОСОБА_5 виповнилося 6 (шість) років, та у вересні 2023 року, вона починає навчання у школі. Цей факт також підтверджується довідкою б/н, виданою директором Гімназії с. Бабичі Радехівської міської ради Михайлом Окісом, про те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зарахована до першого класу гімназії с. Бабичі з 01.09.2023. Відповідно, обставини, за яких було присуджено відповідачу сплачувати аліменти у 2018 році - змінилися, так само як змінилися ціни на товари для дітей та потреби дитини. Наголошують, що батько дитини, поміж інших обов`язків, має обов`язок утримувати дитину, тому факт належного виконання зобов`язання зі сплати аліментів, є лише фактом, який характеризує його як платника аліментів та вказує на його платоспроможність та на те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти. 1/2 прожиткового мінімуму становить 1416,50 грн, що є меншим від присудженої до стягнення суми аліментів, які стягуються з відповідача. Також зазначають, що твердження відповідача про те, що останній щомісячно сплачує 3000 грн аліментів не можна вважати коректним, оскільки відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах у період з березня 2022 року та до квітня 2023 року, відповідач не сплачував жодних коштів на утримання дитини, а переплата виникла у зв`язку з оплатою аліментів у більшому розмірі за попередні періоди, тобто фактично відповідач виконував обов`язок зі сплати аліментів у встановленому судом розмірі - 1300 грн, а не 3000 грн, як зазначено ним у відзиві. Щодо покликання відповідача на те, що такий не працевлаштований зазначають наступне. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Матеріали справи справді не містять доказів того, що відповідач має офіційне джерело доходу, разом з тим, наголошують, що відповідач є чоловіком працездатного віку, відомостей про незадовільний стан його здоров`я суду не надано, доказів про наявність захворювання, яке перешкоджає працевлаштуванню також не надано. Останнє під час судового розгляду не спростовано та з відзиву також не вбачається. На додачу, відповідач має обов`язок утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відтак, такі доводи представника відповідача не заслуговують на увагу. На спростування цього доводу, також додають, що стороні позивача відомий факт, що у відповідача є дохід, адже останній сплачує аліменти у розмірі 3000 грн щомісячно на утримання дитини, що не заперечується відповідачем. Разом з тим, стороні позивача не відомо, з яких джерел відповідач отримує кошти, які щомісячно сплачує як аліменти на утримання дитини. Тому, ймовірно відповідач неофіційно працевлаштований та неофіційно отримує дохід, оскільки має можливість сплачувати аліменти, та саме з тим, що відповідач отримує доходи неофіційно, пов`язана відсутність відомостей про його доходи у довідці з органу податкової служби. Щодо доводів відповідача про те, що у нього змінився сімейний стан - він одружився, зазначають що зміна сімейного стану відповідача може тлумачитися як на його користь так і проти нього. Ймовірно, у зв`язку зі зміною сімейного стану у відповідача могло покращитися матеріальне становище, що є підставою для збільшення розміру аліментів. Тому, таке заперечення відповідача не заслуговує на увагу. Щодо заперечення відповідача про те, що позивачем не надано доказів покращення матеріального стану відповідача з часу встановлення йому аліментарних зобов`язань, зазначають, що така обставина не є безумовною обставиною для вирішення питання про збільшення розміру аліментів. В свою чергу, відповідачем не надано доказів погіршення його матеріального стану. Це стосується того, що суд при вирішенні питання про зміну розміру аліментів має враховувати не лише матеріальний стан платника аліментів, а й дитини. На думку сторони позивача, обставиною, яка впиває на вирішення питання про зміну (збільшення) розміру аліментів, є наприклад те, що змінилися потреби дитини у зв`язку з досягненням нею відповідного віку та, відповідно, розмір аліментів також має збільшитися. Також, отримання аліментів на регулярній основі від відповідача є необхідним для позивачки, оскільки остання у зв`язку з проходженням власного лікування несе значні витрати, що впливає на матеріальне становище позивачки. Позивачка здійснює додаткові витрати, пов`язані з обстеженнями здоров`я та проходженням її власного лікування. Звертають увагу: відповідач є здоровим, працездатним чоловіком, що свідчить про те, що останній має можливість працювати, заробляти та сплачувати аліменти. Діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності - змінювати його. Позивач скористалася своїм правом, та просить суд про присудження аліментів у частці від доходу батька. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому враховуючи вищевикладене просять: задовольнити позов у повному обсязі (а.с.57-63).

Позивач в судове засідання не з`явився. Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив, зокрема наголосив, що у позивача є усі підстави вважати, що відповідач має інші доходи. Оскільки відповідач вчасно сплачує аліменти, виконавча служба не встановлює інші доходи. У матеріалах справи наявна довідка виконавчої служби про відсутність доходу у боржника. В даному випадку немає значення чи працює позивач, йому відомо, що займається волонтерською діяльністю, відповідач має передоплату, тому вважає, що має змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі. Із слів позивача вона отримує лише аліменти від відповідача. Докази про те, що майновий стан відповідача покращився відсутні, проте вважає, що є усі підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги заперечив.

Представник відповідача надала пояснення, викладені у відзиві на позовну заяву, зокрема, що відповідач надавав позивачу крім аліментів матеріальну допомогу, яка виражалася у виді купівлі продуктів харчування, речей. Відповідач не отримує жодних доходів перебивається підробітками, а зміна способу стягнення аліментів призводить до збільшення їх розміру, проте позивачем не подано суду жодних доказів, про те, що матеріальний стан відповідача покращився чи що матеріальний стан позивача погіршився, оскільки обовязок щодо стягнення аліментів лежить на обох сторонах, батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини. Рішення суду не може грунтуватись на припущеннях, а позивачем не подано жоднгих доказів щодо підстав позовних вимог. Квитанції, які додано позивачем до матеріалів справи не можуть бути доказом, який стосується інтересів дитини, оскільки із низ вбачається, що було придбано лише дві іграшки для дитини. Просила постановити рішення про відмову у позові.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що необхідно відмовити в задоволенні позову, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13, 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд установив, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не перебували в зареєстрованому шлюбі.

У сторін є донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 від 3 листопада 2016 року та Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 26 лютого 2019 року, яким визнано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком ОСОБА_5 (а.с.12, 14-17).

Дитина проживає разом з матір`ю, що видно з Довідки Радехівської міської ради Львівської області №286 від 01.05.2023. Так, за адресою: АДРЕСА_1 , проживають: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_7 - дочка ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_5 - дочка ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_8 - мати ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_9 - онука ІНФОРМАЦІЯ_8 . Усього 5 осіб (а.с.13).

Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 26 лютого 2019 року ухвалено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти в твердій грошовій сумі на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1300 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 квітня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття, з проведенням індексації розміру аліментів відповідно до Закону (а.с.14-17).

Радехівський районний суд Львівської області видав стягувачу Виконавчий лист №451/492/18 від 29.03.2019 на підставі цього ж Рішення суду, яке набрало законної сили 28.03.2019 року(а.с.18).

Постановою відділу державної виконавчої служби Кам`янка-Бузького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), було відкрито виконавче провадження ВП № 58850286, про стягнення з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_9 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1300,00 грн, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 16.04.2018 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.19).

Згідно з Розрахунком заборгованості по аліментах від 28.02.2023 (ВП № 58850286) за період з 2018 року по лютий 2023 року боржнику було нараховано аліменти у розмірі 76 579,45 грн, між тим сума аліментів, що сплачена боржником становить 80 600,00 грн, у зв`язку із чим у ОСОБА_4 01.03.2023 виникла переплата із сплати аліментів у розмірі 4020,55 гривень (а.с.20-20 зворот).

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 14.07.2023 (ВП № 58850286) за період з 2018 року по липень 2023 року було нараховано аліменти у розмірі 83 195,95 грн, сума аліментів, що сплачена становить 89 531,00 грн, переплата відповідача ОСОБА_4 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_3 01.08.2023 становила 6335,05 грн (а.с.48, 49-49 зворот).

Із відповіді Кам`янка-Бузького відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області на адвокатський запит №25.9-17/9862 від 15.05.2023, видно, що на виконанні у Відділі перебуває ВП за №АСВП 58850286 з виконання виконавчого листа № 451/492/18 від 11.03.2022, який виданий Радехівським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 1300,00 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.04.2018 і до досягнення дитиною повноліття, з проведенням індексації розміру аліментів відповідно до Закону 23.08.2018. Щодо запитуваної інформації про місце роботи та заробітну плату повідомляють, що згідно з відповіддю ДФС від 15.05.2023 відомості про місце праці та заробітну плату відсутні щодо боржника ОСОБА_4 (а.с.21-22).

Згідно із ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності в Україні 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

На підставі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Як видно із ст. 180 Сімейного кодексу України, обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно із ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За правилами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 СК України).

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів одержувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення їх розміру. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів (Постанови Верховного Суду від 13.02.2020 у справі № 466/4009/18, від 05.02.2020 року у справі № 664/252/19-ц, від 22.01.2020 у справі № 691/1497/18).

У Постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 (про що також зазначено у постанові Верховного суду від 23.11.2022 у справі № 149/2510/21, провадження № 61-7010св22), зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки зазначає про можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм щодо обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом повинні враховуватися такі обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Так, пред`являючи позов про зміну способу стягнення аліментів, при цьому покликаючись на необхідність збільшення розміру аліментів, позивач не надала суду будь-яких доказів покращення матеріального стану відповідача з часу встановлення йому аліментних зобов`язань, а також інформації про щомісячні доходи як платника аліментів, так і одержувача аліментів, та зміни їх сімейного стану, хоча це є її процесуальним обов`язком, а тому зазначені у позовній заяві обставини не є підставою для зміни способу стягнення аліментів.

Наявні в матеріалах справи квитанції щодо придбання продуктів харчування, інших товарів, не свідчать про понесення позивачем витрат саме на неповнолітню дитину ОСОБА_5 , оскільки частина із них на іноземній мові (а.с.23,24,25)

Також, при визначенні розміру аліментів судом повинні враховуватися обставини, визначені ст. 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів.

Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 №037-VIII ч. 2 ст. 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 4 березня 2020 року у справі № 682/3112/18, зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, а є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Разом з тим, суд не бере до уваги зазначений у відзиві на позовну заяву правову позицію Київського апеляційного суду від 06.05.2021 у справі №359/2058/19, адже на підставі ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також суд зауважує, що Законом України «Про державний бюджет на 2023 рік» (п. 3 Прикінцевих положень) зупинено на 2023 рік дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 15, ст. 111 із наступними змінами), тому на час розгляду справи покликання сторони відповідача на цей закон не є доцільним.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Згідно з п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

До того ж, у рішенні Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» суд вказав, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З урахуванням наведеного, належних та допустимих доказів наявності обставин зміни матеріального або сімейного стану сторін, їх стану здоров`я, інших обставин, які відповідно до ст. 192 СК України є підставою для зміни способу стягнення аліментів та їх розміру, а також доказів наявності у платника аліментів відповідного доходу для визначення розміру аліментів в частці від такого доходу - позивачем не надано, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Керуючись, ст. ст. 80, 155, 180, 181, 182, 192 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 258-259, 263-265, 279 ЦПК України, суд

ухвалив:

в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання дитини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддяСеменишин О. З.

Повний текст судового рішення виготовлено 28 серпня 2023 року.