Справа № 369/1132/19
Провадження № 2/369/72/23
21.03.2023 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді: Волчка А.Я.,
за участю секретаря: Миголь А.А.,
представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бібік Сергій Васильович, про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання незавершеного будівництва житлового будинку з господарськими будівлями об`єктом спільної сумісної власності, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, визнання права власності на частину в порядку поділу майна та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Щербак Тетяна Володимирівна, державний реєстратор Києво-Святошинської районної державної адміністрації Макаренко Володимир Вікторович, про встановлення факту проживання чоловіка ті жінки без реєстрації шлюбу, визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, визнання об`єктом спільної сумісної власності земельної ділянки, а також квартири, визнання права власності на частину в порядку поділу майна, стягнення грошової компенсації, визнання особистою приватною власністю садового будинку та майна, що в ньому знаходиться, -
У січні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бабік Сергій Васильович, про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання незавершеного будівництва житлового будинку з господарськими будівлями об`єктом спільної сумісної власності, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, визнання права власності на частину в порядку поділу майна.
Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.04.2019 було відкрито провадження у даній справі.
У травні 2019 року представник ОСОБА_3 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Щербак Тетяна Володимирівна, державний реєстратор Києво-Святошинської районної державної адміністрації Макаренко Володимир Вікторович, про встановлення факту проживання чоловіка ті жінки без реєстрації шлюбу, визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, визнання об`єктом спільної сумісної власності земельної ділянки, а також квартири, визнання права власності на частину в порядку поділу майна, стягнення грошової компенсації, визнання особистою приватною власністю садового будинку та майна, що в ньому знаходиться.
Заявлені зустрічні позовні вимоги обґрунтовував тим, що він проживав разом з ОСОБА_2 разом однією сім`єю, з червня 2015 року по вересень 2017 року.
26.01.2016 під час проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , останніми за рахунок спільних коштів була придбана однокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_3 . Для її придбання ОСОБА_3 були внесені грошові кошти в сумі 260 000 грн., решта коштів була внесена ОСОБА_2 , які остання отримала з продажу однокімнатної квартири.
В подальшому, 10.02.2016 за рахунок спільних коштів була придбана вищезазначена земельна ділянка у її власників.
Всі будівельні роботи на вищезазначеній земельній ділянці були сплачені позивачем за зустрічним позовом за його власні кошти та кошти, отримані ним в борг, як наслідок на ОСОБА_3 був оформлений технічний паспорт на будівлю
АДРЕСА_4 ОСОБА_3 підтверджується довідкою, виданою головою садівничого товариства «Садове товариство «Медик», де знаходиться вказаний будинок.
Після закінчення будівельних робіт на першому поверсі будинку були завезені особисті речі позивача за зустрічним позовом, а саме: столи офісні із тумбою 3 шт. (1600х60х800), пенал боковий із полицями 2 шт. (2000х400х400), полиці підвісні подвійні 6 шт. (1200х400х400), шафа пенал 1 шт. (2000х800х400), шафа пенал зі скляними дверцятами 1 шт. (2000х800х400) (дуб венге), кухонний куточок зелений 1 шт. (комплект), передпокій двухсторчатий 1 шт., витяжка кухонна 1 шт., водонагрівач побутовий електричний марки «Hi-therm», серійний номер 302702, - 1 шт, котел твердопаливний «Енергія-Комфорт 18КвТ», серійний номер 091116С 1 шт.
Як зазначено у зустрічній позовній заяві, садовий будинок АДРЕСА_5 та вище перелічені речі є особистою приватною власністю ОСОБА_3 .
У вересні 2017 року стосунки між сторонами були розірвані, але в побудованому будинку АДРЕСА_5 були залишені особисті речі ОСОБА_3 , офісна мебель та придбаний за його власні кошти твердопаливний котел.
В подальшому, 14.08.2018 за ОСОБА_5 було зареєстровано право власності на садовий будинок АДРЕСА_2 , який був побудований ОСОБА_3 за особисті кошти, але завдяки підробленій довідці № 33 від 01.08.2017 ОСОБА_5 змогла оформити на себе право власності.
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, 19.12.2017 ОСОБА_2 уклала договір позики під заставу однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_3 , без погодження із ОСОБА_3 , який в суді визнає права на частину в порядку поділу цієї квартири.
Зазначив, що з підстав, визначених в зустрічній позовній заяві, спірна квартира, земельна ділянка є об`єктом спільної сумісної власності, частки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є рівними та складають по частині.
Вважав можливим в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, стягнути з ОСОБА_2 грошову компенсацію частки вищевказаної однокімнатної квартири на його користь, що складає 260 000 грн., які були сплачені ОСОБА_3 під час придбання такої квартири.
Також, оскільки договір дарування земельної ділянки та іпотечний договір квартири були укладені без згоди ОСОБА_3 , останні є недійсними.
10.09.2020 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області по справі було призначено судову експертизу.
10.03.2021 ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області дану справу було прийнято до провадження судді Волчка А.Я., відновлено провадження у даній справі.
30.09.2021 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.
21.03.2023 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бібік Сергій Васильович, про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання незавершеного будівництва житлового будинку з господарськими будівлями об`єктом спільної сумісної власності, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, визнання права власності на частину в порядку поділу майна було залишено без розгляду.
В судовому засіданні представник ОСОБА_3 просив задовольнити зустрічний позов у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись у передбачений цивільно-процесуальним законодавством спосіб, причини неявки суду не відомі.
За згодою позивача, суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).
Суд, вислухавши думку представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 з огляду на наступне.
Звертаючись до суду із даною позовною заявою, ОСОБА_3 вказав, що він проживав разом з ОСОБА_2 разом однією сім`єю, з червня 2015 року по вересень 2017 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 Сімейного кодексу України (далі СК України), якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, з метою вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірне майно.
Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.
Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.
При чому, обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99).
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.
У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
В силу ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як вбачається з заявлених позивачем вимог, та долучених до позову документів, ОСОБА_3 не надано суду належних та допустимих доказів щодо його проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, зокрема доказів спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які, вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.
Так, ОСОБА_3 , серед іншого, не долучались до матеріалів справи спільні з відповідачем фотокартки за заявлений ним період (червень 2015 року - вересень 2017 року), докази спільного місця проживання та/або реєстрації сторін, підтвердження витрачання коштів на спільні цілі, не заявлялось клопотань про допит свідків, які б могли підтвердити вказані в позовній заяві обставинии.
Туристичні подорожі разом сторін по справі не можуть підтверджувати факт спільного проживання сторін однією сім`єю в розумінні положень законодавства України та усталеної судової практики.
Враховуючи, що ОСОБА_3 не було доведено суду факту його проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, то відсутні підстави для визнання квартири АДРЕСА_6 , набутої ОСОБА_2 на підставі договору міни від 26.01.2016 спільною сумісною власністю сторін по справі. Як наслідок, відсутні правові підстави для стягнення заявленої позивачем грошової компенсації за частину майна. Тим більше, що позивачем не доведено того, що він надавав ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 260 000 грн. для купівлі вищезазначеної квартири.
Також у зв`язку із не підтвердження факту спільного проживання сторін по справі однією сім`єю без реєстрації шлюбу відсутні підстави для визнання іншого, вказаного в прохальній частині позовної заяви, майна спільною сумісною власністю осіб та його виділу в натурі ОСОБА_3 .
Враховуючи, що відсутні докази того, що вищезазначена земельна ділянка була спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , то немає підстав, передбачених Цивільним кодексом України, визнавати недійсним договір дарування, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , оскільки відповідач, будучи єдиним її власником мала право відчужувати її будь-яким законним способом, в тому числі, і шляхом укладення договору дарування будь-якій особі.
Відсутні підстави і для визнання особистою приватною власністю ОСОБА_3 на садовий будинок АДРЕСА_2 , площею 161,4 кв.м. та скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_5 на нього, оскільки позивачем не надано доказів проведення будівництва останнього за власні кошти. Так, земельна ділянка, на якій знаходиться вищезазначений садовий будинок належить ОСОБА_5 , на підставі договору дарування, який не був визнаний судом недійсним; наявний в матеріалах справи технічний паспорт на садовий (дачний) будинок АДРЕСА_7 , садове товариство « ІНФОРМАЦІЯ_1 », виданий на ім`я « ОСОБА_3 » не є правовстановлюючим документом на майно, або документом, що підтверджує участь особи, на ім`я якої останній виданий у будівництві такого майна. Копії документів щодо купівлі будівельних матеріалів, зокрема виписка щодо руху документів по клієнту, квитанції та товарні чеки, не підтверджують, що такі матеріали були куплені саме ОСОБА_3 та використані при будівництві садового будинку 20 площею 161,4 кв.м., розташованого за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Софіївська Борщагівка, «Медик» садове товариство.
Суд критично відноситься до наявною в матеріалах справи копії відповіді голови СТ «Садового товариства «Медик», оскільки остання не завірена належним чином, не містить вихідного номера та дати, вказані в ній відомості не відповідають іншим матеріалам справи та містять суперечливі відомості, зокрема вказано, що позивач будував вищезазначений будинок «в період з 2015 по 2017 роки», хоча в той же час зазначено, що «будинок здається в оренду з 2016 року».
Із наданих копій розрахунків матеріалів та їх цін (а.с. 186-190, т. 2) взагалі неможливо встановити, хто робив такі записи, в який час, чим підтверджуєтеся дійсність вказаних цін, де такі матеріли були використані.
Твердження позивача, що ОСОБА_5 набула права власності на вищезазначений садовий будинок АДРЕСА_5 на підставі підробленої довідки № 33 від 01.08.2017 є голослівними та не підтвердженими належними та допустимими доказами по справі.
Не підлягають також задоволенню вимоги щодо визнання за ОСОБА_3 право особистої приватної власності на столи офісні із тумбою 3 шт. (1600х60х800), пенал боковий із полицями 2 шт. (2000х400х400), полиці підвісні подвійні 6 шт. (1200х400х400), шафа пенал 1 шт. (2000х800х400), шафа пенал зі скляними дверцятами 1 шт. (2000х800х400) (дуб венге), кухонний куточок зелений 1 шт. (комплект), передпокій двухсторчатий 1 шт., витяжка кухонна 1 шт., водонагрівач побутовий електричний марки «Hi-therm», серійний номер 302702, - 1 шт, котел твердопаливний «Енергія-Комфорт 18КвТ», серійний номер 091116С 1 шт., оскільки суд позбавлений можливості достеменно встановити, що вищезазначене майно установлене та перебуває у садовому будинку АДРЕСА_2 садове товариство і що останнє було придбане саме позивачем. Так в наявних в матеріалах справи копіях гарантійних талонів на котел та водонагрівач не вказано покупця таких товарів.
Щодо інших тверджень позивача, письмових доказів, суд зазначає, що вони, були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10.02.2010). Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц.
У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача.
На підставі та керуючись ст. ст. 74 Сімейного кодексу України, ст.ст.141,280-282,263-265,270-274, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Щербак Тетяна Володимирівна, державний реєстратор Києво-Святошинської районної державної адміністрації Макаренко Володимир Вікторович, про встановлення факту проживання чоловіка ті жінки без реєстрації шлюбу, визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, визнання об`єктом спільної сумісної власності земельної ділянки, а також квартири, визнання права власності на частину в порядку поділу майна, стягнення грошової компенсації, визнання особистою приватною власністю садового будинку та майна, що в ньому знаходиться відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено удень його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: Андрій Волчко