КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7698/2023
Головуючий у суді першої інстанції: Колдіна О.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Махлай Л.Д., Ящук Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс банк», третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Сидорчук Андрій Анатолійович про стягнення безпідставно отриманих коштів,

за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Сенс банк» - Гуйвана Ігоря Віталійовича на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 13 січня 2023 року,

встановив:

у грудні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на його користь безпідставно отримані кошти в розмірі 239 808 грн. 83 коп., посилаючись на те, що виконавчий напис нотаріуса, за яким з нього на користь АТ «Сенс банк» було стягнуто грошові кошти, було визнано таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 13 січня 2023 року позовні вимоги було задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача 239 808 грн. 83 коп. та судовий збір.

Не погоджуючись з рішенням, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2022 року було визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис нотаріуса від 14 лютого 2022 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Сенс Банк» (попередня назва АТ «Альфа Банк») заборгованості в розмірі 239 808 грн. 83 коп. Вказував, що в ході розгляду справи грошові кошти за виконавчим написом були сплачені ним в розмірі 239 808 грн. 83 коп., а тому підлягають стягненню з відповідача, як безпідставно отримані.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 13 січня 2023 року позовні вимоги було задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача 239 808 грн. 83 коп. та судовий збір.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що підстава, на якій відповідачем від позивача було отримано грошові кошти, відпала, а тому вони мають бути стягнуті на користь ОСОБА_2 . Такий висновок суду є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.

У своїй апеляційній скарзі відповідач посилався на те, що судом першої інстанції не було враховано те, що між сторонами існують договірні правовідносини, а сам по собі факт визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса не свідчить про відсутність у ОСОБА_2 заборгованості перед банком. Однак, такі доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.

Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).

Оскільки в даній справі виконавчий напис, вчинений 14 лютого 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., зареєстрований в реєстрі за № 14840, за яким стягнуто з позивача на користь банку грошові кошти, визнано таким, що не підлягає виконанню, правова підстава для стягнення спірних грошових коштів вважається такою, що відпала.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідно до приписів статті 1212 ЦК України відповідач зобов`язаний повернути позивачу отримані грошові кошти.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20, від 08 вересня 2021 року у справі № 206/2212/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18, від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18.

Посилання скаржника на те, що у позивача існує заборгованість за кредитним договором і суд першої інстанції не з`ясовував її розмір, є неспроможними, оскільки АТ «Сенс Банк» із вимогами про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості до суду не звертався, хоча не позбавлений такого права.

Сама по собі наявність між сторонами договірних правовідносин не свідчить про отримання відповідачем коштів на достатніх правових підставах, оскільки вони були сплачені саме на виконання виконавчого напису, який визнано таким, що не підлягає виконанню, а не в порядку виконання умов кредитного договору.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Сенс банк» - Гуйвана Ігоря Віталійовича залишити без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 13 січня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді