Справа № 357/2297/23
Провадження № 2-п/357/32/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бебешко М. М. ,

при секретарі Мартиненко Є. Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Біла Церква заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2023 року у цивільній справі №357/2297/23 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

30 червня 2023 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із заявою про перегляд заочного рішення у даній цивільній справі, в якій просив переглянути заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2023 року; скасувати вказане рішення та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування заяви вказував, що Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 29 травня 2023 року у справі № 357/2297/23 було прийняте заочне рішення, яким задоволено позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 та стягнуто з останнього заборгованість в розмірі 84 932,50 грн.

Вказане рішення було отримано заявником 23 червня 2023 року шляхом ознайомлення з матеріалами справи. Відповідач не був присутнім на судових засіданнях, оскільки не отримав судових повісток. Про розгляд справи він дізнався завдяки програмі «Дія». Про дати судових засідань він належним чином не повідомлявся, через що не міг подати відзив, пояснення та заперечення проти позову. Судом направлялася поштова кореспонденція за адресою його колишньої реєстрації у зв`язку з тим, що відповідно до інформації відділу обліку та моніторингу інформації ЦМУ ДМС в Київській області , відсутня інформація про місце його реєстрації.

Позивачем неправомірно нараховувалися відсотки за користування кредитом після закінчення строку кредитних договорів. Позивачем не надано доказі, які б підтверджувати факти отримання відповідачем кредитних коштів. Розрахунки заборгованості, без надання доказів отримання кредитних коштів не свідчать про укладення між сторонами кредитних договорів та досягнення згоди щодо істотних умов. Під час розгляду справи не висловлено незгоди із зазначеними сумами заборгованості при тому, що позивач не надав жодних доказів правильності розрахунків заборгованості. Розрахунки заборгованості не підтверджено первинними документами, оформленими згідно правил бухгалтерського обліку Позивачем не надано доказів вчасної сплати відповідачем кредитів.

Ухвалою суду від 04 липня 2023 року прийнято до провадження справу за заявою відповідача та призначено судовий розгляд у справі на 14 липня 2023 року.

12 липня 2023 року на адресу суду надійшло клопотання від представника позивача про відкладення розгляду справи на іншу дату.

25 липня 2023 року на адресу суду від представника позивача надійшло заперечення на заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, згідно з яким представник позивача ОСОБА_2 просить суд залишити без задоволення заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 29 травня 2023 року та проводити розгляд справи за відсутності представника позивача.

Заперечення представника позивача обґрунтовано тим, що відповідачем було укладено один договір про надання позики та три кредитних договори. Вказані договори підписано ОСОБА_1 електронним підписом з використанням одноразових ідентифікаторів. Номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладенні кредитних договорів співпадає з номером телефону, який зазначено ОСОБА_1 у заяві про перегляд заочного рішення. У відповідності до умов кожного з укладених договорів, кошти надавалися позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану власноруч позичальником при укладенні кредитних договорів. Заповнюючи форми на сайті товариств при укладенні кредитних договорів, ОСОБА_1 власноруч було зазначено реквізити платіжної банківської картки на яку і було зараховано кредитні кошти. Позивачем було ініційовано запити до первісних кредиторів щодо надання додаткових доказів, а саме детальних розрахунків заборгованості та доказів, що підтверджують надання (перерахування) коштів ОСОБА_3 ,В за укладеними кредитними договорами. Надані первісними кредиторами розрахунки заборгованості жодним чином не суперечать розрахункам, які було додано до позовної заяви на підтвердження розміру заборгованості за договорами, а лише їх доповнюють та деталізують. На підтвердження обґрунтованості розміру заборгованості відповідача позивачем додано розрахунки заборгованості, розроблені первісними кредиторами та підписані ЕЦП їх директорів. Через неналежне виконання позичальником умов договору було застосовано максимальну відсоткову ставку, яка передбачена договором. Нарахування заборгованості здійснювалося у відповідності до умов договору та додатків до нього. Саме через неналежне виконання позичальником взятих на себе зобов`язань було нараховано відсотки за користування кредитними коштами на умовах та у розмірі погодженому сторонами. Позивачем було надано до суду всі наявні документи по кредитним справам, які були передані первісними кредиторами в рамках укладених договорів факторингу та додатково отримано шляхом звернення з електронними запитами. Повідомлення боржників про відступлення права вимоги здійснювалося первісними кредиторами. Законодавством не передбачено обов`язку правонаступника кредитора мати підтвердження направлення боржнику повідомлення про відступлення права вимоги.

23 серпня 2023 року на адресу суду надійшло клопотання від відповідача ОСОБА_1 про перевірку судом оригіналів електронних доказів та виключення їх копій з числа доказів у справі.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне:

Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2023 року позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості в розмірі 84 932,50 грн. та судові витрати у справі (а.с.92-99).

23 червня 2023 року ОСОБА_1 отримав у суді копію позовної заяви з додатками (а.с.100).

При вирішенні заяви суд про перегляд заочного рішення виходить з наступного:

Відповідно до статті 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно з вимогами статті 287 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Головуючий відкриває судове засідання і з`ясовує, хто з учасників справи з`явився, встановлює їх особу, перевіряє повноваження представників, після чого повідомляє зміст заяви і з`ясовує думку сторін та інших учасників справи щодо вимог про перегляд заочного рішення.

У результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи частина перша статті 288 ЦПК України.

Так, поважними причинами неявки можуть бути хвороба, тривале відрядження, інші обставини, що об`єктивно перешкоджають явці до судового засідання, які, безумовно, повинні бути підтверджені документально відповідними доказами, тобто, повинні додаватися до заяви про перегляд заочного рішення. Крім того, відповідач має подати документи, що свідчать про неможливість повідомити суд про причини неявки у судове засідання.

Водночас, з`ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Станом на день подачі заяви про перегляд заочного рішення (30 червня 2023 року) заявник ОСОБА_1 на спростування доводів, викладених у рішенні суду від 29 травня 2023 року, не надав суду жодного доказу, який міг би призвести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково або до його зміни.

За таких обставин, суд вважає, що при поданні заяви про перегляд заочного рішення відповідач не надав доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи, і не були враховані судом при винесенні спірного заочного рішення від 29 травня 2023 року.

Слід зазначити, що заява про перегляд заочного рішення суду була подана більше ніж через одинадцять років після його винесення, тому під час вирішення питання про його скасування слід звернути увагу на практику Європейського суду з прав людини щодо принципу остаточності рішення та правової визначеності.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 Конвенції, а також ст. 1 Першого протоколу до неї, оскільки у позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Так, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує, що термін «строк на оскарження рішення», що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів та позивачів, які можуть трапитись після прийняття судом рішення (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування заочного рішення суду, тому заяву ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. 259-261, 284, 287, 288, 352-354 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд та скасування заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2023 року про задоволення позову товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Ухвала не підлягає оскарженню.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя М. М. Бебешко