Провадження № 22-ц/801/707/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Федчишен С. А.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2023 рокуСправа № 127/17651/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді - доповідача: Міхасішина І.В.

суддів: Войтка Ю.Б., Матківської М.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м. Вінниця цивільну справу №127/17651/18 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ДІДКОВ», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про порушення житлового права,

за апеляційною скаргою представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Волинець Володимира Володимировича на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 08 лютого 2023 року про повернення заяви про збільшення позовних вимог , постановлену у складі судді Федчишена С. А.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до ТОВ «ДІДКОВ», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про порушення житлового права.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08 грудня 2022 року призначено підготовче засідання у даній справі на 22 грудня 2022 року об 11-30 год.

08.02.2023 року представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог, згідно вимог яких просив визнати, що своїми діями ТОВ «Дідков», директор ТОВ «Дідков» - ОСОБА_4 , представники ТОВ «Дідков» - Йовко А.В,, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у незаконний спосіб позбавив ОСОБА_1 права користування двокімнатною квартирою АДРЕСА_1 . Визнати, що внаслідок незаконного позбавлення ОСОБА_1 та її сім`ї права користування двокімнатною квартирою АДРЕСА_1 ТОВ «Дідков», директор ТОВ «Дідков» - Ісаєв Р.М., представники ТОВ «Дідков» - Йовко А.В,, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 незаконно заволоділи рухомим майном ОСОБА_1 та її сім`ї. Визнати, що ТОВ «Дідков», директорки ТОВ «Дідков» - ОСОБА_6 та уповноважених відповідачів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за допомогою відповідачів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 провели незаконне виселення позивачки ОСОБА_1 та членів її родини з двокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08 лютого 2023 року заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Волинець Володимира Володимировича про збільшення розміру позовних вимог по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ДІДКОВ», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про порушення житлового права повернуто позивачу.

Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що позивач, в порушенням вимог ч.5 ст.49 ЦПК України, не надав. доказів про направлення заяви іншій стороні

Вважаючи ухвалу суду незаконною, необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального права та за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, представник позивачки ОСОБА_1 - адвоката Волинець Володимира Володимировичаподав апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу від інших учасників справи впродовж встановленого апеляційним судом строку не надходив.

Апеляційна скарга на підставі статті 369 ЦПК України розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно п. 3 ч. 1ст. 43 ЦПК України, учасники справи мають право: подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до п. 2 ч. 2ст. 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених устатті 43 цього Кодексу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини п`ятої статті 49 ЦПК України у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті (зокрема, про збільшення або зменшення розміру позовних вимог), до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду.

Вимоги вказаної процесуальної норми зобов`язують позивача при поданні заяви про збільшення або зменшення позовних вимог направляти копію такої заяви учасникам справи, а також встановлюють наслідки порушення цього обов`язку.

Судом встановлено, що при поданні до суду заяви про збільшення розміру позовних вимог позивач не виконала вимоги частини п`ятої статті 49ЦПК України, а саме не надала доказів про направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи, що стало підставою для винесення судом першої інстанції ухвали про повернення заяви (не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи).

Статтею 1 ЦПК України встановлено, що Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Згідно частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Із зазначених норм права слідує, що саме нормами цивільного процесуального кодексу визначено порядок здійснення цивільного судочинства і такі норми застосовуються станом на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Станом на час подачі представником позивачки ОСОБА_1 - адвокатом Волинець Володимиром Володимировичем заяви зі збільшеними позовними вимогами діяла норма цивільного процесуального кодексу, встановлена частиною 5 статті 49 ЦПК України, а відтак суд вірно її застосував.

Така норма забезпечує право інших учасників на обізнаність про підстави позовних вимог, їх предмет та забезпечує такі основні засади (принципи) цивільного судочинства, як змагальність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом (ч.3 ст.2 ЦПК України), і направлена на виконання таких завдань цивільного судочинства як справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Колегія суддів наголошує, що подання разом з заявою про збільшення позовних вимог доказів надсилання її копії іншим учасникам справи є обов`язком заявника, а невиконання такого обов`язку, у контексті норм ч.5 ст. 49 ЦПК України, має наслідком повернення такої заяви.

Чинним процесуальним законодавством не передбачено, що застосуванню норми ч. 5 ст. 49ЦПК України судом, має передувати прийняття поданої заяви та зазначення про її недоліки.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки незгода позивача з нормами чинного законодавства не може бути підставою для його невиконання, що встановлено статтею 68 Конституції України, згідно якої кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Враховуючи те, що заявник при поданні до суду заяви із збільшеним розміром позовних вимог не виконав вимог процесуального закону (частина п`ята статті 49 ЦПК України), не надав доказів про направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується і суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про повернення заяви про збільшення позовних вимог заявнику, оскільки у представника позивача починаючи з дати призначення справи до підготовчого засідання (08 грудня 2022) і до постановлення оскаржуваної ухвали (08.02.2023) було достатньо часу для направлення сторонам заяви про збільшення позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постановлена у справі ухвала є законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування за наведеними у апеляційній скарзі доводами, не вбачає.

Згідно з пунктом першим частини першої статті374 та статті375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Волинець Володимира Володимировича залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 08 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

М.В. Матківська