441/1135/22 2/441/82/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.04.2023 Городоцький районний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді Яворської Н.І.

за участі секретаря Цап І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Городоцької міської ради Львівської області, треті особи Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, Львівська районна державна адміністрація Львівської області, про визнання недійсним та скасування розпорядження, Державного акта, реєстрації права власності, та визнання права на земельну частку (пай), в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

11.08.2022 позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися з позовом до Городоцької міської ради Львівської області, просили визнати недійсним та скасувати розпорядження голови Городоцької РДА №721 від 02.12.2002 в частині передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,8892 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №056966 виданий 26.12.2002 року на ім`я ОСОБА_3 на підставі розпорядження голови Городоцької РДА №721 від 02.12.2002р. та зареєстрованого в Книзі записів державних актів за № 295, скасувавши в Поземельній книзі запис про державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку, а також визнати недійсним та скасувати розпорядження голови Городоцької РДА №721 від 02.12.2002 в частині передачі у власність ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 земельної ділянки площею 1,5770 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ № 056967 виданий 26.12.2002 на ім`я ОСОБА_6 на підставі розпорядження голови Городоцької РДА №721 від 02.12.2002 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів за №296, скасувавши в Поземельній книзі запис про державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку, та визнати за ними, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право по 1/2 частини земельної частки (паю) за кожним площею 1,35 умовних кадастрових гектари, що належало згідно Сертифікату ЛВ №144693 від 21.04.1997 ОСОБА_3 і право по частини земельної частки (паю) умовних кадастрових гектари, що на підставі сертифіката про право на земельну частку (пай) ЛВ №144693 виданого 21.04.1997, зареєстрованого в книзі записів сертифікатів за № 479 за ОСОБА_3 , мотивуючи тим, що після смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина на майно спадкодавця, так як вони проживали із нею на час її смерті, то вважали, що фактично прийняли спадщину, звернулися до нотаріуса для оформлення спадщини, але нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку виданий після смерті ОСОБА_6 . В інший спосіб, як звернутись з означеним позовом до суду вони оформити спадщину не можуть, просили позов задовольнити.

Позивачі та їх представник в судове засідання не з`явилися, 27.02.2023 подали заяву у якій позов підтримали та просили про розгляд справи за їх відсутності (а.с.88; 89).

Представник Городоцької міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, міський голова подав пояснення, у яких позов фактично визнав, просив про розгляд справи за відсутності їх представництва (а.с. 56-59).

Третя особа Головне управління Держгеокадастру у Львівсській обл. до суду не з`явились, причин неявки суду не повідомили, про день та час розгляду справи повідомлялись належно (а.с.103).

Представник третьої особи Львівської районної державної адміністрації Львівської області в судове засідання не з`явився, подав клопотання, яким просив про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 104).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Оскільки ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після їхньої смерті, слід застосовувати положення Цивільного Кодексу України в ред. 1963 року.

Так, ст. 524 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК України 1963 р., прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст. 525 зазначеного Кодексу, визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

На підставі положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

За вимогами ст.ст.373 ЦК України, ст. 81 ЗК України право власності (право) на земельну ділянку набувається і здійснюється по закону. Громадяни України набувають права на земельні ділянки на підставі договорів, в т.ч. дарування, прийняття спадщини, тощо.

Пункт 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 № 7 передбачає, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Вказане також узгоджується із позицією Верховного Суду у справі №587/2672/19 (провадження №61-14568св20), викладеною в постанові від 05 березня 2021 року.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №599/1833/15-ц (провадження № 61-4320св18), у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 179/2279/17 (провадження №61-395св19), у постанові від 18 листопада 2020 року у справі №551/1075/17 (провадження № 61-15000св19).

Згідно положень ст.236 ЦК України правочин визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення.

За положеннями ст.373 ЦК України, ст. 81 ЗК України право власності (право) на земельну ділянку набувається і здійснюється по закону. Громадяни України набувають права на земельні ділянки на підставі договорів, в т.ч. дарування, прийняття спадщини, тощо.

Згідно ст. 236 ЦК України правочин визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення.

За положеннями ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках передбачених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту державної реєстрації.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, згідно положень абз.1 ч.1 ст.2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 2 статті 3 вищеозначеного Закону передбачено, що держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухоме майно, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

За положеннями ст. 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Як вбачається із Державного акту серії ІІ-ЛВ №056966 виданого на ім`я ОСОБА_3 26.12.2002 на підставі розпорядження голови Городоцької РДА від 02.12.2002 за №721 та зареєстрованого в книзі записів державних актів на землю за №295 датою його видачі є 26.12.2002.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 убачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 21).

Як вбачається із Державного акту серії ІІ-ЛВ № 056967 виданого на ім`я ОСОБА_6 26.12.2002 року на підставі розпорядження голови Городоцької РДА від 02.12.2002 за №721 та зареєстрованого в книзі записів державних актів на землю за №296 датою його видачі є 26.12.2002.

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_2 убачається, що ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.20).

Згідно вказаних державних актів убачається, що вони видані після смерті спадкодавців, зокрема ОСОБА_3 передавалась у власність земельна ділянка площею 0,8892 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а ОСОБА_6 передавалась у власність земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,5770 га.

Оскільки на час видачі державного акта серії ІІ-ЛВ № 056966 від 26.12.2002 виданий на ім`я ОСОБА_3 , на підставі розпорядження голови Городоцької РДА № 721 від 02.12.20022, що зареєстрований в книзі записів державних актів за № 295, а також на часі видачі Державного акту серії ІІ-ЛВ №056967 на ім`я ОСОБА_6 26.12.2002 року на підставі розпорядження голови Городоцької РДА від 02.12.2002р. за № 721 та зареєстрованого в книзі записів державних актів на землю за № 296, вказані особи померли, тому такі державні акти слід визнати недійсним, як і розпорядження голови Городоцької РДА №721 від 02.12.2002р. в частині передачі їм. у власність вищеозначених земельних ділянок.

Між тим, як вбачається із Витягів із книги реєстрації Сертифікатів, за ОСОБА_3 зареєстрований Сертифікат серії ЛВ №144693, виданого 21.04.1997 року, за яким йому належало право на земельну частку (пай) площею 1,35 умовних кадастрових гектари на території Керницької сільської ради, а за ОСОБА_6 значиться зареєстрований Сертифікат серії ЛВ № 144694, виданого 21.04.1997 року, за яким їй належало право на земельну частку (пай) площею 1,75 умовних кадастрових гектари на території Керницької сільської ради, Львівського району Львівської області (а.с.25; 26).

Із копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_3 (а.с.18), та серії НОМЕР_4 (а.с.19) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_7 .

Як вбачається із спадкової справи Позивачка 1 - ОСОБА_1 зверталась до державного нотаріуса, успадкувала частину спадкового майна, однак, коли подала заяву про успадкування земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва після смерті обох батьків, проте листом державного нотаріуса від 04.03.2022 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищеозначені земельні ділянки, оскільки в державному акті на право приватної власності ІІ-ЛВ № 056967 виданого 26.12.2002 року на підставі розпорядження голови Городоцької РДА від 02.12.2002 за № 721 та зареєстрованого в книзі записів державних актів на землю за № 296, власником значиться ОСОБА_6 замість ОСОБА_7 . Крім цього, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину також з тих підстав, що обидва державні акти видані після смерті спадкодавців (а.с.32).

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 04.07.2022 встановлено факт належності ОСОБА_7 , 1936 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 правовстановлюючого документу Державного акту на право приватної власності на землю видано громадянці України ОСОБА_6 на підставі розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації від 02.12.2002 року №721 та який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 296 (а.с.39-41).

Вказане в сукупності свідчить про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 ще за життя були внесені до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), а отже видача бланків державних актів після їхньої смерті не може слугувати до звуження прав його спадкоємців та відмовою до визнання за ними права на пай в порядку спадкування (а.с.28-29).

Вказане також узгоджується із позицією Верховного Суду у справі № 587/2672/19 (провадження № 61-14568св20), викладеною в постанові від 05 березня 2021 року .

Таким чином, належне ОСОБА_3 на час смерті право на земельну частку (пай) площею 1,35 ум.кад.га, та належне ОСОБА_6 на час смерті право на земельну частку (пай) площею 1,75 входить до складу спадщини після їхньої смерті.

Отже, оскільки ОСОБА_7 при житті фактично належало право на земельну частку (пай) згідно вищеозначеного сертифікату, крім цього нею фактично успадковане право на земельну частку пай площею 1,35 ум.кад.га. після смерті чоловіка ОСОБА_3 , саме ці права входять до складу спадщини, після її смерті, позивачі є спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_7 , спадщину фактично прийняли, є підстави до визнання за позивачами права на земельну частку (пай) порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Керуючись ст.ст. 4, 10, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

позов задовольнити.

Визнати недійсними: розпорядження голови Городоцької РДА №721 від 02.12.2002 в частині передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,8892 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №056966 виданий 26.12.2002 на ім`я ОСОБА_3 на підставі розпорядження голови Городоцької РДА №721 від 02.12.2002 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів за №295, скасувавши в Поземельній книзі запис про державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку.

Визнати недійсними: розпорядження голови Городоцької РДА №721 від 02.12.2002 в частині передачі у власність ОСОБА_8 земельної ділянки площею 1,5770 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №056967 виданий 26.12.2002 на ім`я ОСОБА_6 на підставі розпорядження голови Городоцької РДА №721 від 02.12.2002 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів за № 296, скасувавши в Поземельній книзі запис про державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 право на земельної частки (паю) загальною площею 1,35 умовних кадастрових гектари, що належало ОСОБА_3 на підставі Сертифікату ЛВ №144693, виданого 21.04.1997 р. та зареєстрованого в книзі записів сертифікатів за № 479, та право на земельної частки (паю) загальною площею 1,75 умовних кадастрових гектари, що належало ОСОБА_7 на підставі Сертифікату ЛВ № 144694, виданого 21.04.1997 та зареєстрованого в книзі записів сертифікатів за № 480 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 право на земельної частки (паю) загальною площею 1,35 умовних кадастрових гектари, що належало ОСОБА_3 на підставі Сертифікату ЛВ №144693, виданого 21.04.1997 та зареєстрованого в книзі записів сертифікатів за №479, та право на земельної частки (паю) загальною площею 1,75 умовних кадастрових гектари, що належало ОСОБА_7 на підставі Сертифікату ЛВ №144694, виданого 21.04.1997 р. та зареєстрованого в книзі записів сертифікатів за №480 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Городоцький районний суд Львівської обл. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Яворська Н.І.