Справа № 204/7305/22
Провадження № 2/206/159/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2023 Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Поштаренко О.В.

за участю секретаря судового засідання Дерця В.С.

позивача ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

представник позивача ОСОБА_3

представник відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , третя особа Орган опіки та піклування в особі Центральної адміністрації Дніпропетровської міської ради, про визначення місця проживання дитини разом із батьком,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування в особі Центральної адміністрації Дніпропетровської міської ради, про визначення місця проживання дитини разом з батьком.

Свої позовні вимоги обґрунтував наступним. Позивач та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають спільну дитину, а саме сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20.10.2022 шлюб між ними розірвано. Спільна дитина проживає разом з позивачем та перебуває на його повному утриманні. Оскільки між позивачем та відповідачкою як батьками спільної дитини був укладений нотаріально посвідчений Договір про утримання дитини від 07.06.2022, що зареєстрований в реєстрі № 328, в якому зазначено, що після розірвання шлюбу між ними, дитина буде проживати разом з батьком на повному його утриманні. Проте як стало відомо позивачу, відповідачка ОСОБА_2 має намір покинути територію України та виїхати за кордон разом із дитиною для влаштування свого особистого життя з подальшим працевлаштуванням, за межами території України. Відповідачка не зазначає в яку саме країну має намір поїхати та остання не має за кордом житло, а також умови для належного місце проживання дитини, крім того остання не працевлаштована. З урахуванням зазначених обставин, позивач вважає, що у відповідачки відсутні сталі умови для комфортного проживання їх дитини у разі переїзду у зв`язку з чим заперечує проти виїзду дитини за кордон. При цьому зазначає, що він як батько дитини може забезпечити всі належні умови для комфортного проживання та виховання дитини, оскільки офіційно працевлаштований, має стабільний дохід та власне житло. Крім того позивач посилається в позовній заяві, що не має наміру чинити перешкод у спілкуванні дитини з матір`ю, у зв`язку з чим вважає, що в нього як у батька дитини, з урахуванням умов Договору від 07.06.2022 є всі підстави для звернення до суду із вказаним позовом (а.с. 2-5). В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав поданий ним позов до суду та зазначив, що вони з відповідачкою ОСОБА_2 , ще до розлучення домовились про місце проживання їх спільної дитини, про що між ними було укладено нотаріальний Договір. Відповідно до вказаного договору їх малолітній син ОСОБА_5 буде проживати разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на його матеріальному утриманні. За вказаною адресою він був прописаний та проживав. У зв`язку із військовою агресією Російської Федерації, а також постійним вимкненням світла, ним було прийнято рішення змінити місце проживання те переїхати жити в будинок за іншою адресою, який належить йому на праві приватної власності разом із сином. Проте ОСОБА_2 з цим рішенням не згодна, оскільки їй далеко добиратися до нового місця проживання дитини, в зв`язку з чим з цього приводу виникають постійні сварки. Остання неодноразово зазначала, що у зв`язку із вказаною обставиною, вона хоче забрати дитину, що син мешкав разом з нею, проте житла у неї не має, оскільки вона мешкає з батьками, декілька разів ОСОБА_2 винаймала квартиру, однак не на тривалий час. Наразі в неї не має свого житла та вона не працевлаштована, забезпечити належні умови для проживання дитини разом з нею вона не може. Однак відповідачка не зважаючи на вказані обставини, вважає, що зміна місця проживання дитини є підставою для того, щоб дитина проживала разом з нею, а також у зв`язку з цим остання коли перебуває разом з дитиною, може не відповідати на зв`язки та не віддавати йому дитину. 07.04.2023 до канцелярії суду надійшла заява відповідачки ОСОБА_2 , відповідно до якої остання зазначила, що вони з ОСОБА_1 до розлучення, як подружжя уклали договір, яким передбачено, що після розірвання між ними шлюбу - їх син проживатиме разом з батьком (Позивачем) за адресою: АДРЕСА_1 , про що вона надала добровільну згоду, оскільки не мала власного постійного житла, а за місцем її реєстрації, фактично мешкають її батьки. В зв`язку з чим забезпечити дитині нормальні умови проживання дуже складно, в тому числі через обмежену площу житла та відсутність окремої кімнати. Проте після розлучення ОСОБА_1 змінив своє місце проживання, та фактично має намір постійно проживати із їх сином в приватному буднику за адресою: АДРЕСА_2 , з чим вона не згодна. Вона декілька разів винаймала житло, й дитина проживала тиждень-два, з нею. Вважає, що зможе найближчим часом орендувати на довгий термін квартиру в центрі, та забезпечити синові належні умови проживання з нею. З цих підстав не бажає, щоб син жив з ОСОБА_6 в приватному буднику за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки вона має намір спілкуватися із дитиною та брати участь у його вихованні, однак не має власного автомобіля і їй не зручно добиратись до цієї адреси мешкання сина. З урахуванням наведених обставин, вважає, що спір має бути вирішений беззаперечно на її користь, оскільки батьки дитини мають рівні права, як і право на спілкування з дитиною. Їх спільний з позивачем син цілком може проживати як з батьком, так і з нею, коли вона винайде житло. А проживання за адресою по АДРЕСА_2 (майже за містом), буде порушенням балансу прав, зокрема її права на участь в житті та вихованні дитини, бо це занадто далеко та вони не погоджували проживання сина за цією адресою, нотаріальним Договором визначалась інша адреса місця проживання дитини разом з батьком, а саме: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні відповідачка надала покази аналогічні поданій письмовій заяві. При цьому зазначила, що на сьогоднішній день нотаріальний договір, про визначення місця проживання дитини з батьком за відповідною адресою не розірвано. Що стосується виїзду за кордон, остання не збиралася та не збирається покидати країну, а дані висловлювання були викликані складнощами у їхніх відносинах. Дитину наразі забрати до себе для проживання не може та не заперечує щодо проживання дитини з батьком, але за адресою визначеною в нотаріальному договорі.

Третя особа Орган опіки та піклування в особі Центральної адміністрації Дніпропетровської міської ради в судове засідання не з`явилася. Про час і місце розгляду справи. Повідомлялася належним чином. 09.03.2023 представник третьої особи на адресу суду надіслала листа відповідно до якого просила розглядати справу без їхньої участі, при цьому зазначила, що позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі, надали до суду висновок № 41-р від 07.03.2023, щодо викладених у позові вимог. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, їх представників, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20.10.2022 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , укладений 25.06.2016 у Кіровському районному у м. Дніпропетровську відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 279, був розірваний. В стягненні аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відмовлено, з підстав постійного проживання дитини із батьком. Від шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 23 листопада 2017 року (а.с. 15). 07.06.2022 між позивачем ОСОБА_2 , з однієї сторони, та відповідачем ОСОБА_1 , з другої сторони, був укладений нотаріальний Договір між батьками про визначення місця проживання дитини, порідку здійснення батьківських прав та участі у вихованні дитини (а.с. 16-19). Даний Договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Красотою Т.О. і зареєстрований в реєстрі за № 328.

Загальними положеннями вказаного договору, визначено, що: 1. Після розірвання шлюбу, Дитина буде проживати із батьком, та у батька виникає обов`язок по утриманню малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який буде проживати разом із Батьком за адресою: АДРЕСА_1 . 2. Проживання батьків окремо від Дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків, щодо ОСОБА_7 . 3. Після досягнення малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 десятирічного віку та чотирнадцятирічного віку, даний Договір може бути змінений Батьками з урахуванням бажання самої дитини щодо визначення її місця проживання, в разі зміни якого, Батьками укладається договір про внесення змін та доповнень до цього Договору, який є його невід`ємною частиною його та укладається і посвідчується нотаріально.

4. Усі питання, що стосуються виховання, освіти, охорони здоров`я, медичного обслуговування та будь-які інших істотних аспектів життя Дитини, цього фізичного та/або соціального буття, вирішуються Батьками спільно, виходячи з інтересів та з урахуванням думки дитини.

5. Батько гарантує Матері право вільно відвідувати і спішуватися із спільною ОСОБА_7 в будь-який зручний для Матері час, враховуючи графік навчання та відпочинку спільної Дитини, а також брати участь у її вихованні.

6. За домовленістю СТОРІН, обов`язок повного утримання спільної Дитини, включаючи витрати на дошкільну, шкільну, позашкільну освіту, оплату гуртків, лікування, витрати на організацію відпочинку не покладається на Батька. 7. СТОРОНИ обізнані, що відповідно до вимог ст. 162 Сімейного кодексу України, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

8. Батько зобов`язується не створювати будь-яких перешкод Матері у вихованні і спілкуванні з їхньою ОСОБА_7 . Під перешкодами Матері у вихованні і спілкуванні з створення перешкод, або не сприяння, й не надання без вагомих підстав батьком ОСОБА_7 , в тому числі зміна самостійно місця проживання ОСОБА_7 , зміні, місць навчання, переховування Дитини від матері, та/або незабезпечення підтримки можливості Матері зв`язатися з Дитини будь-якими засобами зв`язку.

Позивач в судовому засіданні посилався на те, що змінив місце проживання дитини і відповідач з цим не погоджується.

Однак а ні зі сторони позивача, а ні зі сторони відповідача питання щодо розірвання нотаріально укладеного договору не ставилось. Вимог про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання відповідачем не заявлялось. Окрім того, відповідачка в своїх поясненнях зазначала, що на теперішній час не має можливості проживати разом з дитиною та не заперечує щодо проживання дитини з батьком, проте за адресою укладеною в договорі. Проте, з будь-якими позовними вимогами остання не зверталася.

У відповідності до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч.2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. В статті 160 СК України, визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Частинами 1, 2 ст. 161 СК України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до висновку щодо визначення місця проживання малолітньої дитини наданого Органом опіки та піклування в особі Центральної адміністрації Дніпропетровської міської ради № 41-р від 07.03.2023 року, щодо викладених у позові вимог за місцем проживання батька та дитини проведено обстеження житлово-побутових умов та складено акт: відповідно до якого умови для проживання дитини задовільні. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків станом на 14.12.2023 ОСОБА_1 має матеріальний дохід (а.с. 75-76).

Відповідно до листа Органу опіки та піклування в особі Центральної адміністрації Дніпропетровської міської ради № 03/18-110 від 06.03.2023 вказано, що 01.03.2023 відбулося засідання щодо доцільності визначення місця проживання дитини разом із батьком. На вказаному засіданні були присутні батько та мати дитини, яка не заперечували проти проживання дитини із батьком ОСОБА_1 . В зв`язку із чим було надано висновок про доцільність визначення місця проживання дитини разом із батьком (а.с. 78 на звороті -79). На теперішній час дію укладеного нотаріального договору щодо визначення місця проживання дитини в судовому засіданні ніхто із сторін не оскаржував.

На сьогодні дитина проживає з батьком. Вказана обставина підтверджується сторонами у справі та виключає наявність спору.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З вищезазначених норм слідує, що суди повинні належним чином обґрунтовувати свої рішення.

Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню в повному обсязі, як такі, що є передчасними.

На підставі викладеного та керуючись ст. 3-13, 141,193, 235, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , третя особа Орган опіки та піклування в особі Центральної адміністрації Дніпропетровської міської ради, про визначення місця проживання дитини разом із батьком відмовити.

Повний текст рішення був виготовлений 28.04.2023.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Поштаренко