ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 201/9920/21Головуючий у 1-й інстанції Кунець Н.Р.
Провадження № 22-ц/817/780/23 Доповідач - Бершадська Г.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Бершадська Г.В.

суддів - Хома М. В., Храпак Н. М.,

з участю секретаря - Іванюта О.М.

представника ГСЦ МВС

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу №201/9920/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Єрмак Людмила Борисівна на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 05.07.2023 року, постановлену суддею Кунець Н.Р., дата складення повного тексту 05.07.2023 року, за заявою ОСОБА_1 . Про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Альфа-Караван, ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головний сервісний центр МВС про визнання недійсними договорів комісії та купівлі-продажу, -

ВСТАНОВИВ:

04.07.2023 року представник позивача подала заяву про забезпечення позову у даній справі та просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження транспортного засобу марки Infiniti FX50 5026, кузов VIN НОМЕР_1 , а також зобов`язати Головний Сервісний Центр МВС внести до Єдиного державного реєстру МВС інформацію про накладення арешту та заборону відчуження транспортного засобу марки Infiniti НОМЕР_2 , кузов VIN НОМЕР_1 (2009 року випуску).

Заява мотивувалась тим, що предметом спору у даній справі є автомобіль марки «Infiniti FX 50», кузов НОМЕР_3 . Між сторонами виник майновий спір, а тому невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, якщо позов буде задоволено. Вважала, що даний вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем позовними вимогами, має забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на її користь. Зазначала, що згідно інформації, наданої ГСЦ МВС на адвокатський запит, зазначений автомобільний транспорт за час розгляду позовної заяви в суді, неодноразово перереєстровувався на нового власника, а саме: 03.12.2022 перереєстрація ТЗ на нового власника за договором купівлі-продажу (СГ) (ТСЦ №1242), власник ОСОБА_3 ; 04.04.2023 перереєстрація на нового власника за договором купівлі-продажу (СГ) (ТСЦ1249), власник ОСОБА_4 ; 11.04.2023 перереєстрація на нового власника за договором купівлі-продажу (СГ) (ТСЦ 8044); 29.04.2023 належний користувач ОСОБА_5 . Відтак просила задовольнити її заяву.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.07.2023 року у задоволенні заяви відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції вважав її безпідставною та виходив із невідповідності заявленого виду забезпечення позовним вимогам.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати ухвалу суду від 05.07.2023 року та ухвалити нове рішення, яким: 1) забезпечити позов ОСОБА_1 до ТОВ Альфа-Караван, ОСОБА_2 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головний сервісний центр МВС, про визнання недійсним договорів комісії та купівлі-продажу автомобіля д.н. НОМЕР_4 м.а. Infiniti FX 50, кузов НОМЕР_3 , що належить їй на праві власності, шляхом накладення арешту та заборони відчуження даного транспортного засобу; 2) зобов`язати Головний Сервісний Центр МВС внести до ЄДР МВС інформацію про накладення арешту та заборону відчуження даного транспортного засобу.

Вважає, що ухвала суду винесена з порушеннями норм процесуального та матеріального права. Вказує на те, що виконання в майбутньому судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 , у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо залежить від обставини наявності спірного транспортного засобу, відтак застосування заходу забезпечення безпосередньо пов`язане із предметом позову. Посилається на те, що оспорюваний договір купівлі продажу спірного автомобіля має фраудаторний характер, тобто відповідач має на меті ухилення від виконання зобов`язань, після пред`явленого позову. Вважає, що з огляду на те, що з грудня 2021 року по квітень 2022 року змінилось три власники спірного автомобіля, тому в даному випадку втручання у право власності кінцевого власника даного транспортного засобу у вигляді обмеження на відчуження майна є законною вимогою і є пропорційним переслідуваній меті, оскільки здійснюється для захисту прав і свобод позивача. Вказує на те, що оскільки інформація про фізичну особу є конфіденційною, це унеможливлює подання заяви про залучення співвідповідача чи третьої особи, права якої можуть бути порушені при винесені рішення судом.

В судовому засіданні представник ГСЦ МВС заперечила проти апеляційної скарги, просила залишити ухвалу без змін, оскільки вважає її законною та обґрунтованою.

Від сторін надійшли клопотання про розгляд справи без їхньої участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Такі висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 року у справі №753/22860/17 (провадження №14-88цс20).

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. [...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 квітня 2022 року у справі № 726/822/21.

Так, у провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Єрмак Л.Б. до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Караван», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головний сервісний центр МВС, про визнання недійсними договору комісії за №6220/20/002565 від 05 серпня 2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Альфа-Караван» та договору купівлі-продажу транспортного засобу за №6220/20/002565 від 05 серпня 2020 року, укладеного між комісіонером ТОВ «Альфа-Караван», в її інтересах, та покупцем ОСОБА_2

05.06.2023 представником позивачки було подано заяву про прийняття до розгляду позовної заяви у новій редакції.

Як було встановлено судом апеляційної інстанції, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.07.2023 року змінено предмет позову, шляхом його доповнення такими позовними вимогами - 1) Скасувати державну реєстрацію транспортного засобу автомобілю марки Infiniti FX 50, кузов VIN НОМЕР_5 , державний номер НОМЕР_6 ; 2) Визнати недійсним свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб серії НОМЕР_7 на автомобіль марки Infiniti FX 50, кузов VIN НОМЕР_5 , видане Територіальним сервісним Центром МВС №1242 МВС України у Дніпропетровській області; 3) Витребувати у ОСОБА_2 транспортний засіб - автомобіль марки Infiniti FX 50, кузов VIN НОМЕР_5 та передати транспортний засіб ОСОБА_1 ;

Як було встановлено судом першої інстанції, станом на час подання заяви про забезпечення позову та вирішення її судом власником транспортного засобу марки Infiniti НОМЕР_2 , кузов VIN НОМЕР_1 є ОСОБА_6 , а належним користувачем ОСОБА_5 .

Судом першої інстанції було вірно констатовано, що ОСОБА_6 не є учасником даного спору та позивачем не заявлено жодних позовних вимог до останнього.

В новій (доповненій) редакції позовної заяви будь-яких позовних вимог до ОСОБА_6 , як до відповідача, також немає.

При вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Тобто арешт на майно відповідача допускається лише за умови, що майно належить відповідачу та є необхідність саме у цьому виді забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вжиття судом заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження транспортного засобу марки Infiniti FX50 5026, кузов VIN НОМЕР_1 , порушить права ОСОБА_6 , який не є стороною спору і до якого ОСОБА_1 не пред`являла жодних позовних вимог.

У випадку накладення арешту на вказаний транспортний засіб, будуть порушені конституційні права ОСОБА_6 щодо розпорядження особистим майном.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що заявником не доведено наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, що такий захід спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, відповідно не дають підстав для її задоволення та скасування оскаржуваної ухвали суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалу суду є законною, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Єрмак Людмила Борисівна залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 07.2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 серпня 2023 року.

Головуюча

Судді