ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 681/272/23

Провадження № 22-ц/4820/1477/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Канола-Поділля» про стягнення заборгованості по нарахованій, але не виплаченій орендній платі, трьох відсотків річних та моральної шкоди, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Канола-Поділля» на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 02 червня 2023 року (суддя Горщар А.Г.).

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Канола-Поділля» про стягнення заборгованості по нарахованій, але не виплаченій орендній платі, трьох відсотків річних та моральної шкоди

В обґрунтування позову зазначалось, що вона є власницею земельної ділянки, площею 2,7894 га, кадастровий номер :10:001:0005, розташованої за межами населених пунктів Великоберезнянської сільської ради Шепетівського району, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

24 листопада 2014 року між позивачкою та ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Канола-Поділля» укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого належну позивачці земельну ділянку передано в оренду товариству строком на 7 років.

За період користування земельною ділянкою товариство вчасно виплачувало орендну плату у грошовій та натуральній формі.

У грудні 2021 року позивачка звернулася до відповідача з проханням підготувати акт прийому-передачі земельної ділянки, та провести з нею розрахунок по орендні платі за 2021 рік.

За її ініціативою договір оренди припинено у зв`язку з закінченням строку його дії, проте відповідач не сплатив за 2021 рік орендну плату, яка повинна становити 17243 грн., оскільки саме таку суму було сплачено для неї Товариством за оренду землі в 2020 році. Крім цього позивачка вважає, що у зв`язку з порушенням умов договору оренди землі щодо невиплати орендної плати відповідач повинен сплатити для неї 3% річних за затримку виконання грошового зобов`язання та відшкодувати моральну шкоду.

04.01.2022 позивачка отримала на свою адресу лист від відповідача котрий повідомив позивачку, що орендна плата виплачена їй в повному обсязі та в строки, передбачені договором, а тому жодних зобов?язань з виплати орендної плати відповідач не має.

21.01.2022 позивачка звернулася з заявою до Державного реєстратора Полонської міської ради Шепетівського району Хмельницької області про внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про припинення договору оренди землі Б/Н від 24.11.2014, зареєстрованого в реєстрі на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18.12.2014.

Того ж дня, державний реєстратор вніс до спеціального розділу інформацію про інше речове право, а саме про припинення права оренди земельної ділянки.

Позивачка звернулася до Полонської державної податкової інспекції та отримала відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків за 2021 рік , а саме відомості про отримані будь - які доходи були відсутні.

Вважає, що оскільки відповідач не провів належного розрахунку по орендній платі за 2021 рік з позивачкою, остання має право стягнути з нього 3% річних за невиконання зобов`язання, що становить 545,63 грн

Крім того, зазначає, що відповідач своїми неправомірними діями завдав їй моральної шкоди, яка проявляється в тому, що позивачка вчасно не отримала належні їй доходи, орендна плата на даний час є єдиним додатковим джерелом доходу, на яке позивачка розраховувала. Невиплата орендної плати створила їй психоемоційні страждання, вона змушена була постійно нервувати. переживати через це, здійснювати витрати на отримання правової допомоги. Позивачка оцінює завдану моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

Враховуючи вищевикладене, просила суд стягнути з ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Канола-Поділля» заборгованість по орендній платі за користування належною для позивачки земельної ділянки за 2021 рік у сумі 17243 грн., 3% річних за затримку виконання грошового зобов`язання у сумі 545,63 грн, моральну шкоду в сумі 5000 грн та судові витрати.

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 02 червня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Канола-Поділля» на користь ОСОБА_1 5369 грн 25 коп. заборгованості по орендній платі за 2021 рік за користування належною позивачці земельною ділянкою, а також 3% річних за затримку виконання грошового зобов`язання за період з 31.12.2021 по 02.06.2023 в сумі 229 грн. 03 коп., та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 264 грн. 10 коп., а всього 5862 грн. 32 коп. В решті вимог позову відмовлено.

Додатковим рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 16 червня 2023 року у задоволенні заяви ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Канола-Поділля» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Канола-Поділля» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в цій чатсині та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. При цьому, посилається на порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Зазначає, що суд першої інстанції в рішенні підтвердив факт нарахування та виплати ТОВ «НВП «Канола-Поділля» для ОСОБА_1 орендної плати за період з 2016 по 2020 роки у збільшеному розмірі. Однак, твердження про наявність в ТОВ «НВП «Канола-Поділля» заборгованості з виплати орендної плати за користування земельною ділянкою за 2021 рік є необгрунтованим та недоведеним належними та допустимими доказами і не ґрунтується на матеріалах справи.

Помилковим є твердження суду про те, що виплата орендної плати у більшому розмірі для позивача є добровільною ініціативою орендаря, оскільки такі виплати здійснювалися за проханням ОСОБА_1 в рахунок виплати орендної плати за майбутні періоди. Вказує, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права, зокрема норм Закону України «Про оренду землі» та Податкового кодексу України і не обґрунтував в рішенні існування в ТОВ «НВП «Канола - Поділля» обов?язку самостійно щорічно здійснювати перерахунок розміру орендної плати відповідно до нормативної грошової оцінки такої земельної ділянки на відповідний рік. Також, скаржник не погоджується з тим, що суд взяв до уваги нормативну грошову оцінку земельної ділянки в розмірі 134231,30 грн, відповідно до якої здійснив розрахунок заборгованості по оплаті орендної плати за землю за 2021 рік.

За змістом апеляційної скарги, рішення в частині відмови у задоволенні позову не оскаржується, а тому, апеляційним судом, згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в цій частині не переглядається.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися за засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог та наявності правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі за 2021 рік у розмірі 5369,25 грн та трьох відсотків річних за період з 31.12.2021 по 02.06.2023 у розмірі 229,03 грн.

Проте такий висновок суду не в повній мірі відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, кадастровий номер :10:001:0005, розташованої за межами населених пунктів бувшої Великоберезнянської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, площею 2,7894 га з цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

24.11.2014 між ОСОБА_1 та ТОВ «НВП «Канола - Поділля» укладено договір оренди землі, згідно якого орендодавець надав, а відповідач прийняв в оренду строком на 7 років земельну ділянку, кадастровий номер :10:001:0005, розташовану за межами населених пунктів бувшої Великоберезнянської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, площею 2,7894 га з цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.8-9).

Згідно з п.п. 9,10 договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та у розмірі 3582,37 грн. за земельну ділянку на рік, що становить 4 (чотири) відсотки від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с.8). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється без урахування індексації (п.10 договору).

Відповідно до п. 11 договору, орендна плата вноситься у такі строки - до 30 грудня кожного року.

За договором оренди землі від 24.11.2014 Товариство сплачувало для позивачки орендну плату у таких розмірах (а.с.27-47):

за 2014 рік - 3582,37 грн., що становило 4 відсотки від нормативно грошової оцінки земельної ділянки 89559,18 грн., про що зазначено у договорі оренди;

за 2015 рік - 4474,38 грн., що також становило 4 відсотки від нормативно грошової оцінки земельної ділянки 111859,42 грн.;

за 2016 рік - 8053,86 грн., що більше ніж 4 відсотки від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, яка в цьому році складала - 134231,30 грн.;

за 2017 рік - 10738,48 грн., що більше ніж 4 відсотки від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, яка в цьому році складала - 134231,30 грн.;

за 2018 рік - 13185,00 грн., що більше ніж 4 відсотки від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, яка в цьому році складала - 134231,30 грн.;

за 2019 рік - 13678,00 грн., що більше ніж 4 відсотки від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, яка в цьому році складала - 134231,30 грн.;

за 2020 рік - 17243,00 грн., що більше ніж 4 відсотки від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, яка в цьому році складала - 134231,30 грн.

За 2021 рік сплата для позивачки орендної плати відповідачем не здійснювалась, незважаючи на фактичне користування останнім земельною ділянкою, що сторонами визнається.

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу частини першої статті 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Із положень частини другої статті 625 ЦК України слідує, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Порядок укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі визначається Законом України від 6 жовтня 1998 року № 161-ХІV «Про оренду землі» (далі Закон № 161-ХІV).

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Згідно зі статтею 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Статтею 30 Закону України "Про оренду землі" визначено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

У статті 626 ЦК України закріплено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (частина третя статті 626 ЦК України).

У пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України закріплено, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору.

Також у статті 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору та визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Відповідно до частини 2 статті 632 ЦК України, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Частиною 2 статті 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Отже, враховуючи зазначені положення чинного законодавства, зміна умов договору, в тому числі в частині розміру орендної плати, здійснюється за взаємною згодою сторін. За відсутності такої згоди, договір може бути змінений за рішенням суду лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Доводи апеляційної скарги про те, що заборгованість по сплаті орендної плати для позивача за 2021 рік відсутня у зв`язку з тим, що орендна плата сплачена позивачці наперед не приймається судом до уваги з наступних причин.

Згідно з п. 36 договору оренди землі від 24.11.2014, зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується в судовому порядку.

Встановлено, що згідно з п. 9 договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та у розмірі 3582,37 грн за земельну ділянку на рік, що становить 4 (чотири) відсотки від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с.8).

Відповідно до п.11 договору, орендна плата вноситься до 30 грудня кожного року.

Будь-яких належних та допустимих доказів зміни умов договору в цій частині, а саме сплати орендної плати наперед, відповідачем не надано. Крім того, договір орендної плати не містить домовленостей сторін про сплату орендної плати наперед.

Разом з тим підставними є доводи апеляційної скарги, щодо відсутності правових підстав для стягнення заборгованості по оплаті орендної плат за землю у розмірі 5365,25 грн (виходячи з нормативно-грошової оцінки земельної ділянки 134 231,30 грн), з огляду на таке.

Згідно з статтею 1, частиною п`ятою статті 5 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про оцінку земель» проводиться, зокрема у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування (частина перша статті 15 Закону України «Про оцінку земель»).

Отже, нормативно грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 13 березня 2020 року (справа № 745/690/17, провадження № 61-15924св18) та від 05 жовтня 2022 року (справа № 686/16348/21, провадження № 61-4038св22).

Оскільки вказана умова зміни орендної плати (зміна нормативно-грошової оцінки земельної ділянки) стосується саме земель державної і комунальної власності, а спірна ділянка належить позивачу на праві приватної власності, тому висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стягнення орендної плати у розмірі 5365,25 грн є помилковим.

В укладеному між ОСОБА_1 та ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Канола-Поділля» договорі оренди землі від 24.11.2014 зазначено, що обчислення орендної плати за землю здійснюється без урахування індексації (п. 10).

Відповідно до п. 5 договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 89559 грн 18 коп.

А самим договором оренди землі не було передбачено будь-якого іншого порядку обчислення розміру орендної плати за землю, аніж визначений пунктом 9 розмір орендної плати у сумі 3582,37 грн, що становить 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Отже, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню 3582 грн 37 коп. орендної плати за 2021 рік, згідно з договором оренди землі від 24.11.2014 та 3% річних за період з 31.12.2021 по 02.06.2023 у розмірі 152 грн 81 коп.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру заборгованості по орендній платі за 2021 рік та 3% річних за затримку виконання грошового зобов`язання за період з 31.12.2021 по 02.06.2023 підлягає зміні.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального та процесуального права і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно, колегія суддів вважає, що слід змінити розподіл судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог, так, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Канола-Поділля» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 175 грн 96 коп. (1073,6*16,39%).

Загальна сума, що була оскаржена апелянтом становить 5598,28 грн (100%), відсоток задоволених вимог апеляційної скарги становить 66,73% (3735,48*5598,28/100).

Документально підтверджені витрати відповідача по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги потрібно стягнути з позивачки ОСОБА_1 пропорційно розміру задоволених вимог апеляційної скарги (66,73%) у розмірі 264 грн 04 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Канола-Поділля» задовольнити частково.

Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 02 червня 2023 року змінити, зменшивши розмір стягнутої заборгованості по орендній платі за 2021 рік до 3582 грн 37 коп. (трьох тисяч п`ятсот вісімдесят дві гривні 48 коп.), трьох відсотків річних за період з 31.12.2021 по 02.06.2023 до 152 грн 81 коп. (ста п`ятдесяти двох гривень 81 коп.) та суму судового збору до 175 грн 96 коп. (ста сімдесяти п`яти гривень 96 коп.), а всього 3 911 грн 14 коп. (три тисячі дев`ятсот одинадцять гривень 14 коп.).

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: будинок АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Канола-Поділля» (місцезнаходження: будинок 112, місто Полонне, Шепетівського району Хмельницької області, 30500, код в ) судовий збір у розмірі 264 грн 04 коп. (двісті шістдесят чотири гривні 04 коп.).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 24 серпня 2023 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай