Єдиний унікальний номер 341/1446/22
Номер провадження 2-др/341/4/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2023 року м.Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Куценко М.О.,

за участі секретаря судового засідання Сегін І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Галичі, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах якої на підставі ордеру на надання правової допомоги діє представник - адвокат Шургот Оксана Василівна до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Галицького районного суду Івано-Франківської області перебувала вищезазначена цивільна справа.

Рішенням суду від 09.02.23 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу задоволено.

05.05.23 року представник позивача - Шургот О.В. звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, стосовно вимоги, щодо залишення дітей проживати з матір`ю (позивачем у справі), з приводу якої позивач подавала докази обґрунтовуючи це в позові, проте судом не ухвалено рішення.

09.05.23 року Галицьким районним судом призначено справу до розгляду .

В судове засідання сторони не з`явилися, причини неявки суду не відомі, що відповідно до вимог ч.4 ст. 270 ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мють рівні право та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 ЗУ «Про охорону дитинства»).

Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцять років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати неповнолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Водночас у постанові від 15 січня 2020 року у справі №200/952/18 (провадження №61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Відповідно матеріалів справи, судом встановлено, що між сторонами щодо місця проживання дитини на момент розгляду справи відсутній, такий позов ані позивач, ані відповідач не пред`явили, суд його не вирішував. Тому, на думку суду, зазначення у резолютивній частині рішення щодо залишення проживання дитини з матір`ю не свідчить що суд вирішив позов про визначення місця проживання дитини, оскільки суд лише констатує з ким залишається проживати дитина після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому її місце проживання.

Відповідно доч.1ст. 270ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

З огляду на вищезазначене , суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст..ст. 270, 260 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої на підставі ордеру на надання правової допомоги діє представник - адвокат Шургот Оксана Василівна до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу.

Малолітніх дітей : дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити проживати разом з матір`ю - ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням вимог п.3 Розділу ХIІ «Прикінцеві положення» ЦПК України.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Згідно п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХІІІ «Перехідні Положення» ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяМихайло КУЦЕНКО