Справа № 351/1973/23
Провадження №2-з/351/9/23
У Х В А Л А

23 серпня 2023 року м. Снятин

Суддя Снятинського районного суду Івано-Франківської області Собко В.М., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Петрички Олександра Євгенович про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Снятинського районного суду Івано-Франківської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки і піклування Снятинської міської ради, про визначення місця проживання дітей.

23 серпня 2023 року до Снятинського районного суду Івано-Франківської області через канцелярію суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Петрички О.Є. про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Петричка О.Є. посилається на те, що у провадженні Снятинського районного суду знаходиться справа №351/1973/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визначення місця проживання дітей. Оскільки на сьогоднішній день, згідно правил перетину кордону, мати дітей може перетинати державний кордон України без згоди і дозволу батька, відповідачка може вивезти дітей за кордон , що істотно ускладнить або унеможливить реалізацію законного права позивача на участь у вихованні дітей та унеможливить виконання рішення суду, у випадку задоволення позовних вимог, позивач змушений звернутись до суду із даною заявою.

Тому на підставі наведеного представник позивача ОСОБА_1 адвокат Петричка О. Є. просить суд вжити заходи забезпечення позову, шляхом заборони неповнолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у будь-чиєму супроводі, перетинати державний кордон України, без згоди батька ОСОБА_1 , до набрання законної сили судового рішення по справі №351/1973/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визначення місця проживання дітей.

На підставі ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд вважає за необхідне розглянути заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Петрички О.Є. про забезпечення позову.

Розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Петрички О.Є. про забезпечення позову, суд встановив:

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Зі змісту заяви про забезпечення позову судом встановлено, що відповідачка по справі перешкоджає позивачу спілкуватись із їхнім спільним сином та не дає йому брати участь у вихованні дитини, крім того, на майбутнє позивачка має намір виїхати за межі України на невизначений термін, чим грубо порушує ст. 153 СК України згідно якої мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно з частинами першою та другою статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Положеннями статті 9 Конституції України та Закону України «Про міжнародні договори і угоди» передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Правовідносини щодо повернення дітей, які незаконно утримуються в державі, відмінній від держави їх постійного проживання, урегульовані положеннями Гаазької Конвенції, до якої Україна приєдналася згідно із Законом України «Про приєднання України до Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей» від 11 січня 2006 року.

Виходячи зі змісту статті 3 Гаазької Конвенції уповноважений орган розглядає дії батька або матері як міжнародне викрадення за сукупності таких умов: 1) дитина мала постійне місце проживання в країні-учасниці Конвенції; 2) дитина незаконно переміщена або утримується за кордоном з порушенням справ піклування за умови, що ці права ефективно здійснювалися до її переміщення; 3) дитина не досягла 16-річного віку.

За положеннями пункту «b» частини другої статті 7 Гаазької Конвенції Центральні органи співпрацюють один з одним і сприяють співробітництву між компетентними органами своїх держав з метою забезпечення негайного повернення дітей та досягнення інших цілей цієї Конвенції. Зокрема, безпосередньо або через посередника, вони вживають усіх належних заходів для того, щоб запобігти нанесенню подальшої шкоди дитині або збитку зацікавленим сторонам шляхом вжиття або спричинення вжиття тимчасових заходів.

Згідно зі статтею 12 Гаазької Конвенції, якщо дитина незаконно переміщена або утримується так, як це передбачено статтею 3, і на дату початку процедур у судовому або адміністративному органі тієї Договірної держави, де знаходиться дитина, минуло менше одного року з дати незаконного переміщення або утримування, відповідний орган видає розпорядження про негайне повернення дитини.

Предметом позовних вимог у справах про повернення дитини до іноземної держави є визнання незаконним вивезення та/або утримання на території країни тимчасового перебування дитини, забезпечення повернення її до постійного місця проживання, а також питання піклування про дитину, яке охоплює права, пов`язані з піклуванням будь-якої особи про дитину і, зокрема, право визначати місце проживання дитини й вирішення питань про тимчасовий чи постійний виїзд за кордон.

Таким чином, з урахуванням положень пункту «b» частини другої статті 7, статті 12 Гаазької Конвенції позивачі у справах про повернення дитини до іноземної держави можуть подавати до суду клопотання про вжиття заходів для забезпечення позову. Зокрема, такими заходами забезпечення можуть бути заборона дитині у будь-чиєму супроводі перетинати державний кордон України.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважає, що у спорах щодо повернення дітей, які незаконно утримуються в державі, відмінній від держави їх постійного проживання, урегульованих положеннями Гаазької Конвенції, можливе вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони дитині у будь-чиєму супроводі перетинати державний кордон України.

У таких спорах забезпечення позову шляхом обмеження права на виїзд за межі України буде адекватним заходом з метою ефективного виконання судового рішення.

В усіх інших спорах, що виникають, зокрема, між батьками щодо визначення місця проживання дитини, визначення порядку участі у спілкуванні та вихованні дитини та інших, які вирішуються за законодавством України без застосування Гаазької Конвенції, забезпечення позову шляхом обмеження права, зокрема, на виїзд за межі України не є можливим.

У спорах щодо повернення дітей, які незаконно утримуються в державі, відмінній від держави їх постійного проживання, урегульованих положеннями Гаазької Конвенції, можливе вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони дитині у будь-чиєму супроводі перетинати державний кордон України.

Дослідивши матеріали справи та доводи представника позивача ОСОБА_1 адвоката Петрички О.Є., викладені у заяві про забезпечення позову, з`ясувавши обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати представника позивача ОСОБА_1 адвокат Петричка О.Є. позовним вимогам, пересвідчившись в тому, що між сторонами дійсно виник спір та невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернулася до суду, суд вважає за необхідне для забезпечення позовних вимог позивача вжити заходи забезпечення позову, шляхом заборони неповнолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у будь-чиєму супроводі, перетинати державний кордон України, без згоди батька ОСОБА_1 , до набрання законної сили судового рішення по справі №351/1973/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визначення місця проживання дітей.

Керуючись ст. 149-150, 153, 157, 258-260 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Петрички Олександра Євгенович про забезпечення позову - задовольнити.

Вжити заходи забезпечення шляхом заборони неповнолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у будь-чиєму супроводі, перетинати державний кордон України, без згоди батька ОСОБА_1 , до набрання законної сили судового рішення по справі №351/1973/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визначення місця проживання дітей.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Василь СОБКО