ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/712/22 Номер провадження 22-ц/814/3022/23Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко Г.В. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

розглянувши в м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 09 лютого 2023 року, прийнятого під головуванням судді Андрієнко Г.В. в м.Полтаві зі складанням повного тексту 14.02.2023 року,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до районного суду з даним позовом. Зазначала, що у 2006 році її батько - ОСОБА_2 пішов з родини та коштів на її утримання не надавав.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2006 року, справа № 2-11064/06 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходу відповідача щомісяця.

29 листопада 2007 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

У серпні 2019 року позивач стала студенткою І-го курсу денного відділення ДВНЗ «Харківського коледжу текстилю та дизайну» і на теперішній час продовжує навчання, однак відповідач матеріальної допомоги їй не надає.

Вказувала, що стипендії, яку вона отримує, недостатньо для її забезпечення. Крім того, її мати отримує мінімальну заробітну плату та не має можливості в повній мірі забезпечувати позивача всім необхідним.

Просила стягнути із ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_1 у зв`язку із продовженням навчання у розмірі 1/ 4 частини всіх доходів відповідача щомісяця, до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення позивачем 23 років.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 09 лютого 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/ 8 частини всіх видів заробітку ( доходу) відповідача щомісячно, починаючи із 19 січня 2022 року і до закінчення навчання - 30 червня 2023 року, але не більше ніж на період навчання.

Рішення суду мотивовано частковою доведеністю позовних вимог з врахуванням матеріального стану відповідача, його працездатності та наявності у нього інших утриманців.

Рішення оскаржив, ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вважає, що позивач не надала суду достатніх та належних доказів на підтвердження позову, натомість він не має можливості сплачувати аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частини четверта, шоста статті 19, стаття 274 ЦПК України).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК України). Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина 13 статті 7 ЦПК України).

Перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, колегія суддів приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 , яка є студенткою І-го курсу денного відділення ДВНЗ «Харківського коледжу текстилю та дизайну». Термін навчання з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року.

ОСОБА_1 досягла повноліття, однак у зв`язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначала, що у зв`язку із навчанням потребує матеріальної допомоги, яку батько добровільно не надає, а мати отримує мінімальну заробітну плату та не в змозі забезпечувати доньку всім належним, тому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

Частково задовольняючи позовні вимоги, районний суд своє рішення мотивував тим, що сума аліментів у розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з урахуванням майнового стану відповідача, його стану здоров`я, навчання позивача на бюджетній формі та наявності сплати ним аліментів у розмірі 1/3 частини на неповнолітнього сина, є співмірною із можливостями платника аліментів та потребами доньки на час навчання.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Аналогічний висновок по застосуванню ст.199 СК України міститься і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Разом із тим, аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання.

По даній справі позивач на день звернення до суду не досягла 23 років, навчається на денній формі, що позбавляє ОСОБА_1 можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, а отримання нею стипендії у розмірі 890 грн. не є достатнім для нормального забезпечення життя дитини, яка продовжує навчання у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги, що вірно зазначив суд першої інстанції.

Оцінюючи можливості відповідача надавати матеріальну допомогу доньці на час її навчання, колегія суддів вважає, що районним судом вірно дана оцінка наступним фактичним обставинам :

- працездатний вік відповідача та його матеріальний стан;

-наявністю у відповідача на утриманні іншого неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сплату аліментів за рішенням суду до досягнення ним повноліття;

- навчання позивача на бюджетній формі навчання, та отримання 890 грн. стипендії щомісячно;

- наявність доходу у матері позивача щомісячно 5400-6053 грн. (а.с.14).

Колегія суддів критично сприймає доводи апеляційної скарги щодо того, що позивач має змогу у вільний від навчання час підробляти, адже вказане не звільняє батька від обов`язку утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання до досягнення нею 23 років.

Надуманими є посилання ОСОБА_2 щодо не доведення позивачем своїх позовних вимог, адже спростовується матеріалами справи.

Тому, враховуючи матеріальний та фізичний стан відповідача, як вірно зазначив суд першої інстанції, визначення грошової суми у розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з урахуванням майнового стану відповідача, його стану здоров`я, наявності сплати ним аліментів у розмірі 1/3 частини на неповнолітнього сина та навчання позивача на бюджетній формі, є співмірною із можливостями платника аліментів та потребами доньки на час навчання і відповідатиме вимогам розумності і справедливості та буде необхідним та достатнім для забезпечення витрат на навчання.

У відповідності до ст. 12, 13 ЦПК України сторони несуть тягар по доведенню обставин, якими обґрунтовують позовні вимоги та заперечення.

Проте, відповідачем не надано належних та допустимих доказів щодо свого скрутного матеріального становища, довідок про доходи або відсутність доходів, доказів про утримання свого хворого брата, доказів про сплату оренди за квартиру своєї сім`ї, яка проживає окремо від нього.

Не заслуговує на увагу також доводи заявника про те, що позивач у вільний від навчання час має працювати, адже примушування до праці у будь-якій формі забороняється.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків районного суду, які відповідають вимогам ст.ст.199-200 СК України.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374,375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 09 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11.05.2023 року.

Головуючий-суддя О. В. Прядкіна

Судді: С. Б. Бутенко

О. І. Обідіна