Справа № 308/4559/15
2/308/1253/20
Номер рядка статистичного звіту 18

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої-судді Гутій О.В.

за участю секретаря судового засідання Зарева А.Ю.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Шпуганич В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії-Закарпатське обласне управління ПАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ „Державний Ощадний банк України в особі Філії-Закарпатське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся в суд з позовом про стягнення з ОСОБА_2 за кредитним договором № 82702 від 27.02.2008 року суми боргу в розмірі 463 403,54 гривень та судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач ОСОБА_2 отримав в Банку кредит в сумі 742 350,00 гривень строком на 20 років зі сплатою 16% річних, з терміном остаточного погашення суми кредиту, не пізніше 26.02.2028 року та зобов`язався повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитом в строки та порядку, встановлених договором. В забезпечення виконання боржником взятих на себе зобов`язань щодо повернення суми кредиту за договором про іпотечний кредит № 82702 від 27.02.2008 року між Банком та ОСОБА_3 було укладено та нотаріально посвідчено Іпотечний договір від 27.02.2008 року зареєстровано в реєстрі за № 919. 25.09.2008 року було укладено Додаткову угоду №1 до Договору про іпотечний кредит №82702 від 27.02.2008 року про зміну відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі 18 % річних. У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань 02.07.2012 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду позов АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за Договором по іпотечному кредиту №82702 від 27.02.2008 року задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України в особі Філії-Закарпатське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» 1 189 143,44 грн. заборгованості за договором та держмито у розмірі 1700,00 грн., 120,00 грн. суми витрат на ІТЗ. 22.11.2012 року судом видано виконавчий лист, який пред`явлено до виконання. Проте, борг, визначений вищевказаним рішенням суду на сьогоднішній день є непогашеним, а рішення суду не виконаним. Несплата основного боргу та відсотків відповідачем у розмірі та строки, визначені кредитним договором, а також згідно рішення суду від 02.07.2012 року завдає позивачу значні матеріальні збитки, а саме станом на 03.08.2015 року виникла сума боргу в розмірі 463 403,54 гривень) в т. ч. 305 414,44 грн. нарахована пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 111 833,88 грн. за нарахованими відсотками за період з 26.05.2011 р. по 31.10.2012 р., 46 155,22 грн. нарахована пеня за несвоєчасне погашення нарахованих відсотків.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. 06.02.2023 року представник відповідача подав відзив на позов, в якому просив відмовити в позові.

Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 отримав в Банку кредит в сумі 742 350,00 гривень, зі сплатою 16% річних, з терміном остаточного погашення суми кредиту, не пізніше 26.02.2028 р. та зобов`язався повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитом в строки та порядку, встановлених договором (а.с.11-16, том 1).

В забезпечення виконання боржником взятих на себе зобов`язань щодо повернення суми кредиту за договором про іпотечний кредит №82702 від 27.02.2008 р. між Банком та ОСОБА_3 було укладено та нотаріально посвідчено Іпотечний договір від 27.02.2008 р., який зареєстровано в реєстрі за №919 (а.с.17-25, том 1).

25.09.2008 р. було укладено Додаткову угоду №1 до Договору про іпотечний кредит №82702 від 27.02.2008 р. про зміну відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі 18 % річних (а.с.26, том 1).

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань 02.07.2012 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду позов АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за Договором про іпотечному кредиту №82702 від 27.02.2008 р. задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України в особі Філії-Закарпатське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» 1 189 143,44 грн. заборгованості за договором та держмито у розмірі 1700,00 грн., 120,00 грн. суми витрат на ІТЗ (а.с.31, том 1).

22.11.2012 року судом видано виконавчий лист, який пред`явлено до виконання (а.с.32, том 1).

Відповідно до розрахунку станом на 03.08.2015 року, заборгованість за кредитним договором, становить 463 403,54 гривень в т. ч. 305 414,44 грн. нарахована пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 111 833,88 грн. за нарахованими відсотками за період з 26.05.2011 р. по 31.10.2012 р., 46 155,22 грн. нарахована пеня за несвоєчасне погашення нарахованих відсотків (а.с.95-96, том 1).

Згідно із ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок.

Виконання своїх зобов`язань щодо своєчасного повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитом відповідач в порушення статей 1048-1050, 1054 Цивільного кодексу України не виконав, внаслідок чого позивачем було пред`явлено вимоги про стягнення заборгованості за Кредитним договором, що підтверджується рішенням суду від 02.07.2012 року ( а.с. 4-5).

Отже, звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 02.07.2012 року та просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 463 403,54 гривень, в т. ч. 305 414,44 грн. нарахована пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 111 833,88 грн. за нарахованими відсотками за період з 26.05.2011 року по 31.10.2012 року, 46 155,22 грн. нарахована пеня за несвоєчасне погашення нарахованих відсотків.

Разом з тим, заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 02.07.2012 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь Банку 1189143.44 грн., держмито в розмірі 1700 грн. і 120 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення.

В подальшому ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 12.03.2020 року заяву відповідача ОСОБА_2 від 28.12.2019 року про перегляд вказаного заочного рішення суду залишено без задоволення.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 27.01.2021 року заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 02.07.2012 року скасовано, а справу за позовом акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення боргу направлено за встановленою підсудністю на розгляд до Мукачівського міськрайонного суду.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 15.03.2022 року зменшені позовні вимоги Банку до ОСОБА_2 про стягнення боргу задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором № 82702 від 27.02.2008 року, яка станом на 21.04.2021 року становить 717391,23 грн. із яких: 636020,85 грн. заборгованість по основному боргу (кредиту), 81 370,38 грн. пеня, нарахована за несвоєчасне погашення кредиту та процентів; стягнуто з ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк» судові витрати в розмірі 1700,00 грн. державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, у решті позову відмовлено.

В подальшому, постановою Закарпатського апеляційного суду від 06.12.2022 року рішення Мукачівського міськрайонного суду від 15 березня 2022 року скасовано. У позові акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатське обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 відмовлено. Рішення набуло законної сили 06.12.2022 року.

Відповідно до ч. 4. ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною першою статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Пред`явивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату відсотків за користування ним, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов укладеного договору змінив строк виконання основного зобов`язання.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) висловлено правову позицію (яка продубльована в наступних за нею постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року по справі № 675/869/16-ц, від 31 жовтня 2018 року по справі № 155/1315/15-ц та ін.) про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно частини другої статті 1050 ЦК України. Також у вказаній постанові, зазначено, що за наявності судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, відсутня підстава для нарахування процентів за кредитним договором, оскільки строк дії договору змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні, а права та інтереси кредитодавця в цих правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

При цьому, в розрахунку заборгованості позивачем визначена сума боргу в розмірі 463 403,54 гривень з урахуванням та відповідно до рішення Ужгородського міськрайонного суду від 02.07.2012 року, саме з вказаної суми проведено розрахунок заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача (а.с. 95-96, том 2).

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що вищевказане судове рішення, на підставі якого представник позивача просить стягувати заборгованість, скасовано, а відтак з огляду на обставини, пов`язані зі зміною строку виконання зобов`язання, розрахунок боргу за відсотками не є належним і достовірним, зважаючи на відсутність у відповідному періоді бази для їх нарахування.

Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, відповідно до частин першої, шостої та сьомої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви в добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим кодексом.

При цьому, саме на позивача покладено обов`язок довести факт дійсного порушення його прав, яке, на його думку, полягає в невиконанні зобов`язань за рішенням суду, яке в подальшому було скасоване.

Враховуючи викладене, в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Також представник відповідача просить стягнути з відповідача витрати на професійну допомогу в розмірі 10 000,00 гривень.

Відповідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження витрат на правову допомогу, позивачем надано договір про надання правової допомоги від 05.01.2023 року, акт виконаних робіт від 26.01.2023 року (а.с.48-49, том 2).

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Постанова ВСУ від 17.02.2021 року у справі № 753/1203/18.

Враховуючи, вищезазначене суд приходить до висновку, що з позивича на користь відповідача слід стягнути 10 000,00 гривень витрат на професійну допомогу, підстав для відмови та зменшення витрат на правничу допомогу суд не вбачає.

Згідно статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Одночасно суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про застосування судом спливу позовної давності, оскільки правила про позовну давність, відповідно до ст. 267 ЦК України, мають застосовуватися лише тоді, коли буде доведено існування самого суб`єктивного права. У випадках не доведення існування такого права або коли воно ніким не порушене, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а в зв`язку з необґрунтованістю самої вимоги, а тому суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265 ЦПК України, ст.ст.11, 509, 526, 611, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії-Закарпатське обласне управління ПАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії-Закарпатське обласне управління ПАТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_2 10 000,00 (десять тисяч) гривень витрат за надання професійної правничої допомоги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Позивач: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі Філії-Закарпатське обласне управління ПАТ «Ощадбанк», м.Ужгород, вул. Корзо, 15.

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 .

Рішення суду виготовлено 04.05.2023 року.

Головуюча О.В.Гутій