Справа № 137/341/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" травня 2023 р. Літинський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Верещинської Я.С.

за участю секретаря судового засідання Хижук Л.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Літин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Літинської селищної ради про визнання права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачки-адвокат Заєць Б.В. звернувся до суду в інтересах позивачки ОСОБА_1 із зазначеним позовом до відповідача про визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 0,1107га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером :00:002:0909, що знаходиться по АДРЕСА_1 , у порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог представник позивачки посилався на те, що позивачка є власником житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Літинської селищної ради прийнятим 06.04.1994 на 16 сесії 21 скликання було вирішено передати гр. ОСОБА_2 безкоштовно в приватну власність земельну ділянку загальною площею 1024кв.м. з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку. За життя ОСОБА_2 не встиг виготовити технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки та оформити право власності. З метою оформлення своїх спадкових прав, які перейшли до неї відповідно до норм ст.1216, 1218 ЦК України, ОСОБА_1 продовжила процедуру оформлення приватної власності на земельні ділянки, що були передані у власність її чоловіку на підставі вищевказаного рішення Літинської селищної ради. Проте, право власності на земельні ділянки за позивачем не визнається, що стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 06.04.2023 провадження у справі відкрито у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 03.05.2023.

Представник позивача-адвокат Заєць Б.В. через канцелярію суду подав заяву, відповідно до якої просить розглянути справу без участі позивачки та її представника, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі.

Від відповідача Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області через канцелярію суду надійшов лист, в якому просять справу розглядати без участі представника. Літинська селищна рада проти заявленого позову не заперечує.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.

Згідно із ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1, 2, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання позову відповідачем та вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у даному судовому засіданні за наявними у справі доказами.

З`ясувавши письмову думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Позивачка ОСОБА_3 перебувала у шлюбі із ОСОБА_2 , який був укладений 09 квітня 1971 року, згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 09.04.1971 (а.с.5).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 25.02.2020 Літинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (а.с.6).

Позивачка ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та їй було видано свідоцтва про право на спадщину на транспортний засіб ГАЗ 31105 та житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під номером АДРЕСА_1 , інші спадкоємці відмовились від своєї частки у спадковому майні, згідно копії спадкової справи №16-2020 (а.с.26-64).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №1167 виданого 31.08.2020 року приватним нотаріусом Літинського районного нотаріального округу Жуковською І.В., за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №222081357 від 31.08.2020 (а.с.8).

Рішенням Літинської селищної ради Літинського району Вінницької області від 06 квітня 1994 року 16 сесії 21 скликання, на підставі Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року, вирішено передати ОСОБА_2 в приватну власність земельну ділянку загальною площею 1024кв.м. з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, згідно Витягу з рішення (а.с.9).

За заявою позивачки ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_4 виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), загальною площею 0,1107га, що розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :00:002:0909, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-023 від 03.01.2023 (а.с.10-12).

Рішенням Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області 27 сесії 8 скликання від 10.03.2023 (а.с.13) затверджено ОСОБА_1 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0,1107га, що розташовані в межах смт. Літин Вінницького району Вінницької області, яка була передана у власність спадкодавцю ОСОБА_2 (нині покійний) в тому числі земельна ділянка кадастровий номер :00:002:0909 площею 0,1107га по АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Внесено часткову зміну в рішення 16 сесії 21 скликання Літинської селищної ради від 06.04.1994р. «Про передачу громадянам земельних ділянок безкоштовно у приватну власність» в пункт 440. виклавши його у такій редакції: «Передати ОСОБА_2 безоплатно у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,1107га, що розташована в межах смт. Літин Вінницького району Вінницької області, в тому числі земельна ділянка кадастровий номер :00:002:0909 площею 0,1107га по АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд». Рекомендовано заявнику звернутись до відповідних органів для здійснення державної реєстрації прав власності на землю.

Листом приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Жуковської І.В. №19/01-16 від 27.03.2023 роз`яснено ОСОБА_1 щодо порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зокрема зазначено, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації, нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємців необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку (п.4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). У зв`язку із відсутністю документів на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , необхідних для вчинення нотаріальної дії, немає законних підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно статті 16 Цивільного кодексу України роз`яснено право звернутися до суду за захистом своїх майнових прав та інтересів (а.с.14).

Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 15 ЦК України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав і інтересів може бути в тому числі визнання права.

У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із частиною 1 статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (частина 1 статті 1218 ЦК України).

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.054.2008 року №7 „Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ч.1 ст.120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Аналіз змісту норм статті 120 Земельного кодексу України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщенні.

Зазначені норми закріпляють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Таким чином, за загальними правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа яка набула право власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 13 квітня 2016 року в справі №6-253цс16.

При застосуванні положень ст.120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 04 лютого 2019 року в справі № 463/1696/15-ц.

Тобто, до набувача права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розташованих на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні в силу закону, незалежно від волі попереднього користувача земельної ділянки та органу, уповноваженого розпоряджатися землею (у випадку належності земельної ділянки до земель державної або комунальної власності) переходить право користування земельною ділянкою, на якій розміщенні відповідні об`єкти нерухомості, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України (далі ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Частиною першою статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення частина перша статті 1225 ЦК України).

Відповідно до абз. 2 п.1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного Кодексу України, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

З правового аналізу зазначених вище положень ЗК України та статей 1218, 1225 ЦК України слідує, що в разі, якщо земельна ділянка належала спадкодавцю на праві власності, то спадкоємець в порядку спадкування набуває право власності на це майно.

Державний акт на земельну ділянку спадкодавцем за життя не виготовлений, що є перешкодою для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку.

Згідно п.7 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи вищевикладене, а також визнання позовних вимог відповідачем, суд вважає, що позивачкою беззаперечно доведено, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , належало право власності на спірну земельну ділянку, яке увійшло до складу спадщини. В зв`язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті чоловіка на спірну земельну ділянку в нотаріальному порядку, а тому, з метою захисту майнових прав позивачки, позов необхідно задовольнити та визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Керуючись ст. 2, 10-13, 76-81, 89, 141, 200, 206, 247, 263-265, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на земельну ділянку площею 0,1107га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером :00:002:0909, що знаходиться по АДРЕСА_1 , у порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_3 виданий Літинським РВ УМВС України у Вінницькій області 08 січня 2002 року, РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: Літинська селищна рада, адреса: вул. Соборна, 32, смт. Літин, Вінницького району Вінницької області, Код .

Суддя : Верещинська Я. С.