03.04.2023 Єдиний унікальний № 371/677/22 провадження № 2/371/151/23
Миронівський районний суд Київської області
Провадження № 2/371/ 151/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2023 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Поліщука А.С.,

при секретарі Овчаренко В.С.,

за участі

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

До Миронівського районного суду Київської області з вищевказаним позовом звернулася ОСОБА_2 та просила суд усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтували тими обставинами, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . В належному на праві власності будинку з 16 березня 2020 року по даний час є зареєстровано громадянка ОСОБА_3 . ОСОБА_3 була зареєстрована у зазначеному будинку за її згодою на усне прохання її знайомого. Вона не перебувала і не перебуває із ОСОБА_3 у будь-яких родинних стосунках, вона є для позивача сторонньою особою.

Крім того, позивачу відомо, що ОСОБА_3 до реєстрації в належному позивачеві будинку була зареєстрована в місті Києві. Позивачу пояснювала, що реєстрація в будь-якому населеному пункті Миронівської територіальної громади їй необхідна для здійснення підприємницької діяльності на території Миронівської територіальної громади. ОСОБА_3 є лише зареєстрованою у зазначеному будинку. В будинку вона ніколи не проживала, її особисті речі в будинку відсутні.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, причини неявки до суду не повідомила.

Як вбачається з поштових довідок ф. 20, листи не вручено під час доставки у зв`язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою. Відповідач не вжила заходів, щодо отримання вищезазначених листів, а також в установлений судом строк письмовий відзив проти позову з посиланням на докази, якими він обґрунтовується, до суду не надала.

Зважаючи на ті обставини, що будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився до суду, причин неявки в судове засідання не повідомила, доказів поважності причини неявки в судове засідання не надав, враховуючи правила ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість вирішення справи у відсутності відповідача.

Відповідно до правил ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є власникам будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором купівлі-продажу житлового будинку, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та копії технічного паспорту (а.с. 10-11, 14-19).

Крім того, позивач є власником земельної ділянки, місце розташування якої є: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :03:072:0010 згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки (а.с.12-13).

Частиною 1 ст. 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник жилого будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї та інших осіб.

Аналогічне правило міститься в ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, відповідно до якої громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Згідно зі ст. 319 Цивільного кодексу України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення осіб у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності, є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право.

Відповідно до актів обстеження від 12 листопада 2021 року, 07 грудня 2021 року, 10 січня 2022 року, 02 лютого 2022 року, 04 березня 2022 року, 15 квітня 2022 року, 19 травня 2022 року, 02 червня 2022 року у будинку АДРЕСА_1 не проживає, її особистих речей не виявлено (а.с. 20-27).

Згідно довідки Зеленьківського старостинського округу № 6 Миронівської міської ради Київської області від 08 серпня 2022 року № 12/06-24/269, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі договору купівлі-продажу, є домоволодільцем житлового будинку та господарських будівель, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . За даною адресою на реєстрації перебуває громадянка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 16 березня 2020 року по теперішній час (а.с. 28).

Будучи допитаними в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пояснили, що ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 проте за даною адресою не проживала і не проживає.

Таким чином судом встановлено, що відповідач понад рік (з 2020 року по час розгляду справи 03 квітня 2023 року) відсутній без поважних причин за місцем своєї реєстрації в будинку АДРЕСА_1 .

Частиною 2 ст. 405 Цивільного кодексу України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою що втратила право користування жилим приміщенням власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Статтею 391 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права розпорядження своїм майном.

Відповідач, яка без поважних причин була відсутня понад один рік у будинку за вказаною адресою втратив право на користування ним, а тому у позивача, як власника будинку, виникло право на звернення до суду з позовом про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування будинку АДРЕСА_1 , який належить позивачу на праві власності. Цим правом позивачі правомірно скористалися у спосіб, передбачений ст. 405 Цивільного кодексу України, а тому позовні вимоги є законними та обґрунтованими.

На підставі ст. ст. 319, 383, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст. ст. 10-13, 76- 81, 95, 141, 223, 229, 258, 259, 263 - 265, 268, 273, 280 - 284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

2.Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

3.Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.

4.Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

5.Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання повного тексту.

6.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Суддя підпис А.С. Поліщук

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя А.С. Поліщук

Повний текст судового рішення складено 27 квітня 2023 року.