ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/753/22 Номер провадження 22-ц/814/2529/23Головуючий у 1-й інстанції Омельченко І.І. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,

при секретарі Чемерис А.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Оверковський Костянтин Володимирович, на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» про визнання договору про відкриття кредитної лінії недійсним,

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовної заяви

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (далі - ТОВ «Укр Кредит Фінанс») про визнання договору про відкриття кредитної лінії недійсним.

В обґрунтування позову зазначено, що наприкінці 2021 року позивачу стало відомо, що відповідач має до нього фінансові претензії на підставі договору про відкриття кредитної лінії № 0711-3718 від 30 травня 2021 року. Адвокатом позивача було направлено на адресу відповідача адвокатський запит, в якому прохав надати належним чином засвідчені копії підписаного усіма сторонами кредитного договору, платіжного доручення на переказ та зарахування грошових коштів на банківську карту отримувача, надати повний детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» станом на 05 січня 2022 року, а також копії всіх інших наявних документів, що підтверджують заборгованість позивача. Надані відповідачем копії доказів не підтверджують ні факту укладення кредитного договору на конкретних умовах, ні перерахування грошових коштів на картковий рахунок, а відтак вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» за договором про відкриття кредитної лінії є необґрунтованими.

Крім того, відповідно до підпункту 2.5 кредитного договору, заявлений строк користування кредитом складає 21 календарний день з дня отримання кредиту. В цей же час, у підпункті 6.6. кредитного договору зазначено, що строк кредитування, тобто строк на який надається кредит позичальнику складає 99 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Ця умова не було доступна та висвітлена до укладення цього договору, а отже є такою, з якою можна ознайомитись фактично вже після укладення договору та є механізмом для отримання надприбутку шляхом уведення в оману позичальника.

У зв`язку з вищевказаним, позивач прохав суд визнати частково недійсним договір про відкриття кредитної лінії № 0711-3718 від 30 травня 2021 року, який укладений між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 , а саме в частині строку кредитування 99 календарних днів з підстав, передбачених частиною першою статті 230 ЦК України (вчинення правочину під впливом обману); застосувати наслідки недійсності правочину - зобов`язати ТОВ «Укр Кредит Фінанс» здійснити перерахунок кредитних зобов`язань ОСОБА_1 згідно договору про відкриття кредитної лінії виходячи зі строку кредитування 21 календарний день та вже сплачених грошових коштів у розмірі 18 475,00 грн; визнати недійсним у цілому договір про відкриття кредитної лінії № 0711-3718 від 30 травня 2021 року, який укладений між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 з підстав, передбачених частиною першою статті 217 ЦК України (недодержання вимоги щодо письмової форми правочину); застосувати наслідки недійсності правочину - зобов`язати ТОВ «Укр Кредит Фінанс» здійснити перерахунок кредитних зобов`язань ОСОБА_1 згідно договору про відкриття кредитної лінії та врахувати вже сплачені грошові кошти у розмірі 18 475,00 грн.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про визнання договору про відкриття кредитної лінії недійсним відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про недобросовісність банківської установи при укладенні даного договору, невідповідності змісту правочину цивільному законодавству, які потягнули б за собою визнання договору кредиту недійсним.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

З рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2022 року не погодився ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку, подавши до суду апеляційну скаргу.

В поданій апеляційній скарзі позивач прохає суд рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2022 року скасувати, а позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

На думку особи, яка подала апеляційну скаргу, оскаржуване судове рішення було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, при невірному з`ясуванні обставин, що мають значення для вирішення справи, з невірним дослідженням доказів.

Суд першої інстанції не врахував, що надані відповідачем у відповіді на адвокатський запит паперові копії електронного документа без електронних цифрових підписів сторін у дату їх підписання не є належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, тому що ні суд, ні позивач не може перевірити її достовірність та незмінність змісту, що згідно з частиною п`ятою статті 100 ЦПК України має наслідком відхилення цього електронного доказу.

Наголошено, що позивач не отримував ніяких документів при укладенні спірного кредитного договору.

Крім того, не було надано правової оцінки тій обставині, що правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не підлягають застосуванню до правовідносин сторін.

Позивач зазначає, що місцевий суд не звернув увагу на те, що умова договору стосовно строку кредитування 99 календарних днів не була узгоджена сторонами та підлягає визнанню недійсною, оскільки ця умова не була доступна та висвітлена до укладення цього договору.

Узагальнені доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу зазначено, що договір про відкриття кредитної лінії між сторонами укладений в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» та відповідно до правил відкриття кредитної лінії, які діяли на момент укладення договору та є його невід`ємною частиною, забезпечує дотримання відповідачем вимоги щодо письмової форми для даного виду договору. Даний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи веб-сайту відповідача. Позивач в момент реєстрації на сайті відповідача створив власний особистий кабінет, який є сукупністю захищених сторінок.

Правилами відкриття кредитної лінії передбачено ознайомлення в особистому кабінеті з пропозицією відповідача щодо укладання електронного договору (офертою), яка була розміщена в інформаційно-телекомунікаційній системі відповідача. Позивач надав відповідь відповідачу електронним повідомлення про ознайомлення та повне і безумовне прийняття оферти відповідача, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором (пароль надісланий позивачу в смс-повідомленні) у відповідності до абзацу 2 частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Таким чином, здійснені позивачем дії чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення договору.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, представник відповідача також вказує про те, що з договору вбачається наявність строку кредитування саме 99 днів. Так, відповідно до пункту 6.6 договору: «строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 99 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику (далі - строк кредитування)». В свою чергу, відповідно до пункту 2.5 договору: «заявлений строк користування кредитом складає 21 календарних днів з дня отримання кредиту. Заявлений строк - це обраний позичальником в момент укладення цього договору строк користування кредитом, протягом якого може бути використано право користування кредитом за пільговою та/або зниженою процентною ставкою (далі - заявлений строк)».

У зв`язку з вищевказаним, представник відповідача прохав суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишити рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2022 року - без змін.

Щодо явки та позиції учасників справи в суді апеляційної інстанції

Представник відповідача, взявши участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, проти задоволення апеляційної скарги заперечував та прохав оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Інші учасники справи, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце судового засідання, до суду апеляційної інстанції на розгляд справи не з`явилися.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 30 травня 2021 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії №0711-3718, за умовами якого загальний розмір надано кредиту становить 15 000,00 грн, розмір процентів користування кредитом 2,5 % від непогашеної суми кредиту за кожен день користування кредитом (а.с. 11-13).

Пунктом 2.5 договору передбачено, що «заявлений строк користування кредиту складає 21 календарних днів з дня отримання кредиту. Заявлений строк - це обраний позичальником в момент укладення цього договору строк користування кредитом, протягом якого може бути використано право користування кредитом за пільговою та/або зниженою процентною ставкою (далі - заявлений строк).

Відповідно до пункту 6.6 договору «строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 99 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику (далі - строк кредитування)».

Невід`ємними додатками до договору є: правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), паспорт споживчого кредиту, таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором відповідно до методики НБУ.

Відповідно до пункту 3.1 правил відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), кредит видається строком на 99 календарних днів.

Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором відповідно до методики НБУ реальна річна процентна ставка складає 180 657 %, загальна вартість кредиту - 52 125,00 грн (а.с. 23).

Відповідно до витягу з реєстрів банків щодо видачі кредиту №0711-3718 від 30 травня 2021 року ОСОБА_1 було видано кредитні кошти за договором №0711-3718 від 30 травня 2021 року на суму 15000,00 грн (а.с. 27).

Згідно довідки про укладений договір, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, станом на 14 січня 2022 року позичальником було сплачено 18 475,00 грн по відсотках за користування кредитом. Заборгованість станом на 14 січня 2022 року складає 26 525,00 грн, у тому числі: заборгованість за тілом кредиту - 15 000,00 грн, заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 11 525,00 грн (а.с. 132).

Позиція апеляційного суду

За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина четверта статті 203 ЦК України).

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Важливо розуміти, в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його слід електронним підписом.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18), від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20 (провадження № 61-6379св21).

З матеріалів справи вбачається та не заперечується учасниками справи, що 30 травня 2021 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії №0711-3718, однак спір виник саме з незгодою позивача із умовами даного договору - строку кредитування, що оскаржується останнім.

Крім того, з наданої фінансовою установою довідки про укладений договір, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, станом на 14 січня 2023 року (а.с. 132) вбачається, що позичальник частково виконував вимоги укладеного між сторонами спору кредитного договору, періодично здійснюючи платежі на погашення заборгованості.

Щодо наданих доказів

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 17 червня 2022 року клопотання адвоката Оверковського К.В. про витребування доказів було задоволено частково.

Зобов`язано ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надати Кобеляцькому районному суду Полтавської області належним чином засвідчені копії документів: договір про відкриття кредитної лінії, в якому сторонами зазначені ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 ; правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), що підписані ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 ; витяг з реєстрів банків про виданий кредит; довідка про укладений договір; довіреність №28 від 18 листопада 2021 року.

Ухвала місцевого суду про витребування доказів є чинною та не оскаржується сторонами даної справи.

Статтею 100 ЦПК України передбачено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

На виконання вимог вищевказаного судового рішення, до суду першої інстанції відповідачем - ТОВ «Укр Кредит Фінанс», як на підтвердження виникнення кредитних зобов`язань позивача, було подано належним чином засвідчену паперову копію електронних документів: договір про відкриття кредитної лінії №0711-3718 від 30 травня 2021 року, укладеного між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 (а.с. 118-120); правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), затверджених наказом ТОВ «Укр Кредит Фінанс» №114-П від 06 травня 2021 року (а.с. 120-127); паспорт споживчого кредиту; інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (а.с. 128-129); таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором №0711-3718 відповідно до Методики НБУ (а.с. 130). Крім того, до місцевого суду також було подано витяг з реєстрів банків щодо видачі кредиту №0711-3718 від 30 травня 2021 року ОСОБА_1 (а.с. 131), довідку про укладений договір, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, станом на 14 січня 2023 року (а.с. 132), а також належним чином засвідчену копію довіреності № 28 від 18 листопада 2021 року (а.с. 133).

Подані роздруківки є паперовою копією електронного доказу. Звідси вони мають бути засвідчені як паперові копії в порядку, встановленому чинним законодавством, та не підлягають засвідченню електронним підписом (пункт 82 постанови Верховного Суду від 15 липня 2022 року у справі № 914/1003/21).

Крім того, у постанові від 29 січня 2021 року у справі № 922/51/20 Верховний Суд вказав, що подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, лише у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу. Аналогічний висновок зроблений у постанові від 23 вересня 2021 року у справі № 910/17662/19.

Частиною четвертою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Оскільки відповідачем на вимогу місцевого суду було надано витребувані належним чином засвідчені копії документів та позивачем не висловлено у місцевому суді заперечень щодо їх подання у такому вигляді, а також відсутність будь-яких клопотань від особи, яка подала апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції, то колегія суддів вважає, що подані ТОВ «Укр Кредит Фінанс» докази є належними, допустимими та достовірними, а тому мають братися до уваги під час розгляду даної справи.

Щодо недійсності правочину

В апеляційній скарзі особа, яка її подала вказує, що останній не був ознайомлений із строком отриманого ним кредитування у зв`язку з неоднозначністю його викладення, зокрема, умова підпункту 6.6. договору про строк кредитування навмисно знаходиться у розділі 5 «Інші положення» та є прихованою у тексті договору як за своєю суттю, так і за своїм змістом.

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частинами першою, третьою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до частин першої, другої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Пунктами 3, 10, 11, 13, 15 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що несправедливими є, зокрема умови договору про: встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору; обмеження відповідальності продавця (виконавця, виробника) стосовно зобов`язань, прийнятих його агентами, або обумовлення прийняття ним таких зобов`язань додержанням зайвих формальностей.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, з матеріалів справи вбачається, що пунктом 2.5 договору передбачено, що «заявлений строк користування кредиту складає 21 календарних днів з дня отримання кредиту. Заявлений строк - це обраний позичальником в момент укладення цього договору строк користування кредитом, протягом якого може бути використано право користування кредитом за пільговою та/або зниженою процентною ставкою (далі - заявлений строк)».

Відповідно до пункту 6.6 договору «строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 99 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику (далі - строк кредитування)».

З вищевказаного вбачається, що кредитодавець розмежовує поняття «заявлений строк користування кредитом» та «строк кредитування», що в свою чергу є відмінними, зокрема в умовах нарахування процентної ставки за його користування. Крім того, колегія суддів зазначає, що фінансова установа, вказуючи про «заявлений строк користування», водночас надає і визначення даного поняття за для інформування позичальника про його особливості з метою повного ознайомлення останнього.

Проте позивачем не надано належних та допустимих доказів які б свідчили про недобросовісність фінансової установи при укладенні даного договору, невідповідності змісту правочину цивільному законодавству, які потягнули б за собою визнання договору кредиту недійсним.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується й апеляційний суд, враховуючи наведені вище норми матеріального права та обставини справи, належним чином дослідивши та давши оцінку поданим сторонами доказам, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем не доведено, що під час укладення оспорюваного договору останньому не була надана повна інформація щодо кредиту та недодержана вимога щодо письмової форми правочину, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про визнання договору про відкриття кредитної лінії № 0711-3718 від 30 травня 2021 року недійсним не підлягають задоволенню.

Крім того, поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона розумно покладається на них.

Ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів, а з метою ухилення від виконання зобов`язань, є неприпустимим (постанова Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17, провадження № 61-2417сво19).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як вбачається з частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростували, а рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2022 року постановлено із дотриманням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу на дане судове рішення слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Щодо судових витрат в частині судового збору

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл витрат.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат та відсутні підстави для розподілу судових витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Оверковський Костянтин Володимирович - залишити без задоволення.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 травня 2023 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко