Справа № 456/256/22
Провадження № 2/456/87/2023
РІШЕННЯ

іменем України

26 квітня 2023 року місто Стрий Львівської області

Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Микитина В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Мадилюс Т.З.,

сторони у справі:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач Приватне підприємство «Приватна агрофірма «Батько і Син»;

зміст позовних вимог про визнання недійсними договорів оренди земельної ділянки, усунення перешкод у здійсненні права користування земельними ділянками шляхом зобов`язання їх повернення;

розглянувши дану цивільну справу у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань приміщення суду, що знаходиться по вул. Т. Шевченка, 89, за правилами загального позовного провадження, з участю представника позивача ОСОБА_1 адвоката Колошкіна І.А. та представниці відповідача ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син» адвокатки Галушко О.І., -

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позицій сторін у справі.

Позивач ОСОБА_1 , у порядку представництва, котре здійснює адвокат Колошкін І.А. (ордер про надання правничої (правової) допомоги серія ВС № 1119590 від 02.01.2022 року та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1689 від 19.05.2010 року, оригінал та належно засвідчена копія відповідно приєднані до матеріалів позовної заяви) 17.01.2022 року, скориставшись канцелярією, подав у Стрийський міськрайонний суд Львівської області позовну заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 805, у котрій просив ухвалити рішення про визнання недійсними договорів оренди землі б/н, укладених 01.02.2019 року між ним та відповідачем ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син», предметом котрих є земельні ділянки площею 0,3245 га та площею 0,4167 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Дідушицької сільської ради Стрийського району Львівської області, кадастрові номери: :06:000:0790 та :06:000:0259, а також про зобов`язання відповідача ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син» повернути йому зазначені земельні ділянки.

Він же, у порядку представництва, котре здійснює адвокат Колошкін І.А., 13.05.2022 року та 21.06.2022 року, кожного разу скориставшись системою «Електронний суд», подав у Стрийський міськрайонний суд Львівської області заяву однакового змісту про зміну предмета позову, що були зареєстровані в діловодстві суду за вх. № 6599 та вх. № 8337, у котрих після зміни такого предмета позову, що фактично є зміною формулювання частини позовних вимог відповідно до обраного ним способу захисту, котрий залишається незмінним, надалі просив ухвалити рішення про визнання недійсними договорів оренди землі б/н, укладених 01.02.2019 року між ним та відповідачем ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син», предметом котрих є земельні ділянки площею 0,3245 га та площею 0,4167 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Дідушицької сільської ради Стрийського району Львівської області, кадастрові номери: :06:000:0790 та :06:000:0259, а також про усунення відповідачем ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син» йому перешкод у здійсненні права користування зазначеними земельними ділянками шляхом зобов`язання їх повернення.

Позовні вимоги, з урахуванням зміни їх формулювання згідно заяв про зміну предмета позову, обґрунтовано тим, що позивач ОСОБА_1 є власником земельних ділянок площею 0,3245 га та площею 0,4167 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Дідушицької сільської ради Стрийського району Львівської області, кадастрові номери: :06:000:0790 та :06:000:0259. На початку 2019 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син» велися перемовини щодо укладення договорів оренди вказаних земельних ділянок. З цією метою в розпорядження відповідача ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син» позивачем ОСОБА_1 були надані у копіях правовстановлюючі документи на вказані земельні ділянки, для підготовки проектів відповідних договорів, проте їх умови так і не були узгоджені сторонами, а тому далі цієї стадії при укладенні відповідних договорів сторони не дійшли, у зв`язку з чим позивач ОСОБА_1 вважав пролонгованими договори оренди вказаних земельних ділянок, укладених з попереднім орендарем. Проте, на початку 2021 року позивачеві ОСОБА_1 стало відомо про існування між ним та відповідачем ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син» договорів оренди вказаних земельних ділянок б/н, котрі буцімто були укладені ними 01.02.2019 року. Позивач ОСОБА_1 зазначає, що 01.02.2019 року не підписував договорів оренди землі б/н, як і не підписував 01.02.2019 року актів приймання-передачі об`єктів оренди (земельних ділянок), у зв`язку з чим вважає ці договори оренди землі недійсними. Дізнавшись про вказане, позивач ОСОБА_1 спершу вживав заходів для розірвання цих договорів оренди землі у встановленому порядку, мотивуючи відповідні позовні вимоги, з-поміж іншого, й не укладенням названих правочинів та відсутністю відповідного волевиявлення його сторін, проте у подальшому усвідомив, що обрав невірний спосіб захисту, та як розірвати можна лише ті договори, котрі були укладені та є дійсними. За таких обставин позивач ОСОБА_1 , на підставі положень статей 11, 15-16, 202, 205, 207, 215-216, 316-317, 321, 626-628, 638, 391 ЦК України, звернувся за захистом свого порушеного права до суду із вищевказаною позовною заявою в обраний ним інший спосіб захисту, котрий, на його переконання, у даному випадку є ефективним, а саме про визнання недійсними договорів оренди землі та усунення перешкод у здійсненні права користування земельними ділянками шляхом зобов`язання їх повернення.

Відповідач ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син», у порядку представництва, котре здійснює адвокатка АО «Потинський та Партнери» Галушко О.І. (ордер про надання правничої (правової) допомоги серія ВС № 1128686 від 16.02.2022 року та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ЛВ № 002001 від 25.09.2020 року, оригінал та належно засвідчена копія відповідно приєднані до матеріалів відзиву на позовну заяву) у запропоновані судом строк та порядку 22.02.2022 року, скориставшись засобами поштового зв`язку, скерував у Стрийський міськрайонний суд Львівської області відзив на позовну заяву, що надійшов та був зареєстрований в діловодстві 28.02.2022 року за вх. № 3523, у котрому просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі з підстав, що викладені у цьому відзиві.

Він же, у порядку представництва, котре здійснює адвокатка Галушко О.І., 16.09.2022 року та 26.04.2023 року, кожного разу скориставшись засобами електронного зв`язку, подав у Стрийський міськрайонний суд Львівської області письмові пояснення у цій справі, що були зареєстровані в діловодстві суду за вх. № ЕП-1257 та вх. № ЕП-1266, у котрих надалі просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, у тому числі з підстав, що викладені у цих письмових поясненнях.

Заперечення проти позову, з урахуванням додаткових письмових пояснень, обґрунтовано тим, що пред`явлені вимоги у частині визнання недійсними договорів оренди землі не підлягають задоволенню у зв`язку з обранням позивачем ОСОБА_1 як і попереднього разу неефективного способу захисту, оскільки єдиним ефективним у цьому випадку способом захисту його порушеного права як власника земельних ділянок є усунення перешкод у користуванні такими, зокрема шляхом пред`явлення вимоги про їх повернення. У свою чергу, усунення перешкод у користуванні земельними ділянками є негаторним позовом, відповідно до змісту котрого власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а однією з умов пред`явлення негаторного позову є відсутність між позивачем та відповідачем договірних відносин, наявність котрих виключає можливість застосування зазначеного способу захисту. Проте, користування відповідачем ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син» належними позивачеві ОСОБА_1 земельними ділянками площею 0,3245 га та площею 0,4167 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Дідушицької сільської ради Стрийського району Львівської області, кадастрові номери: :06:000:0790 та :06:000:0259, здійснюється на підставі договорів оренди землі б/н, укладених між ними 01.02.2019 року, котрі не визнані у встановленому порядку недійсними/нікчемними, а також не встановлена їх неукладеність. Щодо того, що вказані договори не підписані позивачем ОСОБА_1 , то такий факт, на переконання відповідача ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син», ще не свідчить про те, що ці договори є не вчиненими/неукладеними, так як ці договори виконуються його сторонами, а, отже, дії сторін у цих договорах свідчать про те, що вони фактично були вчиненими/укладеними, а тому суд у даному конкретному випадку має розглянути по суті питання щодо відповідності цих договорів вимогам закону та встановити їх дійсність. У свою чергу виконання сторонами цих договорів їх вимог, у тому числі й здійснення відповідачем ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син» орендної плати за користування земельними ділянками, стверджується рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області, ухваленим 06.09.2021 року у цивільній справі за єдиним унікальним номером 456/1568/21 та номером провадження 2/456/802/2021 за позовом ОСОБА_1 до ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син» про розірвання договорів оренди землі, котре 29.11.2021 року набрало законної сили. Тому не підлягають до задоволення й пред`явлені позивачем ОСОБА_1 вимоги у частині усунення перешкод у здійсненні права користування земельними ділянками шляхом зобов`язання їх повернення.

Заяви та клопотання учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 , у порядку представництва, котре здійснює адвокат Колошкін І.А., одночасно із пред`явленням 17.01.2022 року позовної заяви, у змісті такої заявив клопотання про витребування від відповідача ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син» оригіналів оспорюваних ним договорів оренди землі б/н від 01.02.2019 року та актів приймання-передачі об`єкту оренди (земельної ділянки) від 01.02.2019 року, а також заявив клопотання про призначення у цій справі судової почеркознавчої експертизи. У подальшому згадане клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи було додатково вмотивоване у спосіб подання цим позивачем у Стрийський міськрайонний суд Львівської області 24.06.2022 року окремого письмового клопотання, що було зареєстроване в діловодстві за вх. № 8532. Так, на вирішення судової почеркознавчої експертизи цей позивач просив поставити такі питання: - чи виконано підпис у договорі оренди землі б/н, укладеному 01.02.2019 року між ОСОБА_1 та ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син», предметом котрого є земельна ділянка площею 0,3245 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Дідушицької сільської ради Стрийського району Львівської області, кадастровий номер: :06:000:0790, котрий знаходиться у графі «Орендодавець» під низом друкованого тексту «Громадянин ОСОБА_1 », ОСОБА_1 , чи іншою особою? - чи виконано підпис в акті приймання-передачі об`єкту оренди (земельної ділянки), складеному на виконання укладеного 01.02.2019 року між ОСОБА_1 та ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син» договору оренди землі б/н, предметом котрого є земельна ділянка площею 0,3245 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Дідушицької сільської ради Стрийського району Львівської області, кадастровий номер: :06:000:0790, котрий знаходиться у графі «Орендодавець» під низом друкованого тексту «Громадянин ОСОБА_1 », ОСОБА_1 , чи іншою особою? - чи виконано підпис у договорі оренди землі б/н, укладеному 01.02.2019 року між ОСОБА_1 та ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син», предметом котрого є земельна ділянка площею 0,4167 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Дідушицької сільської ради Стрийського району Львівської області, кадастровий номер: :06:000:0259, котрий знаходиться у графі «Орендодавець» під низом друкованого тексту «Громадянин ОСОБА_1 », ОСОБА_1 , чи іншою особою? - чи виконано підпис в акті приймання-передачі об`єкту оренди (земельної ділянки), складеному на виконання укладеного 01.02.2019 року між ОСОБА_1 та ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син» договору оренди землі б/н, предметом котрого є земельна ділянка площею 0,4167 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Дідушицької сільської ради Стрийського району Львівської області, кадастровий номер: :06:000:0259, котрий знаходиться у графі «Орендодавець» під низом друкованого тексту «Громадянин ОСОБА_1 », ОСОБА_1 , чи іншою особою? Виконання зазначеної експертизи цей позивач просив доручити експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Позивач ОСОБА_1 , у порядку представництва, котре здійснює адвокат Колошкін І.А., 28.01.2022 року, сформувавши документ у системі «Електронний суд», подав у Стрийський міськрайонний суд Львівської області заяву на усунення недоліків позовної заяви, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 1579, до котрої долучив платіжний документ про доплату судового збору.

Відповідач ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син», у порядку представництва, котре здійснює адвокатка Галушко О.І., скориставшись засобами електронного зв`язку, 14.03.2022 року подав у Стрийський міськрайонний суд Львівської області клопотання, що було зареєстроване в діловодстві за вх. № 4078, про відкладення підготовчого засідання у цій справі у зв`язку із запровадженням в Україні воєнного стану та неможливості вказаної представниці добратися у вказане засідання.

Позивач ОСОБА_1 , у порядку представництва, котре здійснює адвокат Колошкін І.А., 17.03.2022 року, сформувавши документ у системі «Електронний суд», подав у Стрийський міськрайонний суд Львівської області заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 4262, про проведення підготовчого засідання у цій справі за відсутності зазначеного представника.

Відповідач ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син», у порядку представництва, котре здійснює адвокатка Галушко О.І., скориставшись засобами електронного зв`язку, 11.05.2022 року подав у Стрийський міськрайонний суд Львівської області клопотання, що було зареєстроване в діловодстві за вх. № 6479, про участь вказаної представниці у підготовчому засіданні та усіх судових засіданнях у цій справі у режимі відеоконференції.

Відповідач ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син», у порядку представництва, котре здійснює адвокатка Галушко О.І., скориставшись засобами електронного зв`язку, 16.05.2022 року подав у Стрийський міськрайонний суд Львівської області заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 6657, про проведення підготовчого засідання у цій справі за відсутності зазначеної представниці.

Позивач ОСОБА_1 , у порядку представництва, котре здійснює адвокат Колошкін І.А., 17.05.2022 року, скориставшись канцелярією, подав у Стрийський міськрайонний суд Львівської області повторну заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 6741, про проведення підготовчого засідання у цій справі за відсутності зазначеного представника.

Позивач ОСОБА_1 , у порядку представництва, котре здійснює адвокат Колошкін І.А., 21.06.2022 року, сформувавши документ у системі «Електронний суд», подав у Стрийський міськрайонний суд Львівської області заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 8341, про виправлення описки у змісті позовної заяви.

Відповідач ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син», у порядку представництва, котре здійснює адвокатка Галушко О.І., скориставшись засобами електронного зв`язку, 21.07.2022 року подав у Стрийський міськрайонний суд Львівської області письмові заперечення проти призначення у цій справі судової почеркознавчої експертизи, що були зареєстровані в діловодстві за вх. № ЕП-809.

Інших заяв чи клопотань від учасників цієї справи до суду не надходило.

Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали.

Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 18.01.2022 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачеві ОСОБА_1 термін на усунення її недоліків, викладених у мотивувальній частині ухвали, а саме у спосіб доплати ним судового збору 337 грн. 60 коп..

Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 31.01.2022 року вищевказану позовну заяву, після усунення її недоліків, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Визначено місце, дату та час підготовчого засідання у справі зал судових засідань у приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, 17.03.2022 року, 10:30 год..

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий суддя Микитин В.Я.) від 17.03.2022 року підготовче засідання у цій справі відкладено на підставі пункту 1 ч. 2 ст. 198, пункту 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України. Визначено місце, дату та час нового підготовчого засідання у справі зал судових засідань у приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, 17.05.2022 року, 11:30 год..

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий суддя Микитин В.Я.) від 12.05.2022 року задоволено частково клопотання відповідача ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син», подане через свою представницю адвокатку Галушко О.І., про її участь у підготовчому та судових засіданнях у цій справі у режимі відеоконференції. Проведення усіх судових засідань, котрі будуть призначені для розгляду по суті даної цивільної справи, постановлено здійснювати протягом усього періоду дії в Україні воєнного стану у режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку «EasyCon». Представниці відповідача ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син», адвокатці Галушко О.І. брати участь у таких судових засіданнях дистанційно у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення «EasyCon».У задоволенні решти вимог клопотання, зокрема у частині проведення підготовчого засідання у цій справі, котре призначене на 17.05.2022 року о 11:30 год., було відмовлено.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий суддя Микитин В.Я.) від 17.05.2022 року закрито підготовче провадження та призначено дану цивільну справу до розгляду по суті. Визначено місце, дату та час судового засідання щодо розгляду цієї справи по суті зал судових засідань у приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, 26.07.2022 року, 12.30 год.. Задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 , подане через свого представника адвоката Колошкіна І.А., про витребування доказів. Витребувано від відповідача ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син» оригінали договорів оренди землі б/н, укладених 01.02.2019 року між ним та відповідачем ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син», предметом котрих є земельні ділянки площею 0,3245 га та площею 0,4167 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Дідушицької сільської ради Стрийського району Львівської області, кадастрові номери: :06:000:0790 та :06:000:0259, а також актів приймання-передачі об`єкту оренди (земельної ділянки) від 01.02.2019 року. Щодо такої процесуальної дії, як призначення у цій справі судової почеркознавчої експертизи, то відповідне вчасно заявлене клопотання позивача ОСОБА_1 суд ухвалив вирішити на стадії судового розгляду цієї справи по суті, після дослідження оригіналів оспорюваних договорів оренди землі та актів приймання-передачі об`єкту оренди (земельної мідянки) від 01.02.2019 року, встановивши порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та порядок дослідження доказів, у зазначений спосіб.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий суддя Микитин В.Я.) від 26.07.2022 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, у судовому засіданні щодо розгляду цієї справи по суті оголошено перерву до 16.09.2022 року, 11:30 год..

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий суддя Микитин В.Я.) від 16.09.2022 року задоволено відповідне клопотання позивача ОСОБА_1 , подане через свого уповноваженого представника адвоката Колошкіна І.А., й у цій справі призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення котрої поставлено такі питання: - чи виконано підпис у договорі оренди землі б/н, укладеному 01.02.2019 року між ОСОБА_1 та приватним ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син», предметом котрого є земельна ділянка площею 0,3245 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Дідушицької сільської ради Стрийського району Львівської області, кадастровий номер: :06:000:0790, котрий знаходиться у графі «Орендодавець» під низом друкованого тексту «Громадянин ОСОБА_1 », ОСОБА_1 , чи іншою особою? - чи виконано підпис в акті приймання-передачі об`єкту оренди (земельної ділянки), складеному на виконання укладеного 01.02.2019 року між ОСОБА_1 та ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син» договору оренди землі б/н, предметом котрого є земельна ділянка площею 0,3245 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Дідушицької сільської ради Стрийського району Львівської області, кадастровий номер: :06:000:0790, котрий знаходиться у графі «Орендодавець» під низом друкованого тексту «Громадянин ОСОБА_1 », ОСОБА_1 , чи іншою особою? - чи виконано підпис у договорі оренди землі б/н, укладеному 01.02.2019 року між ОСОБА_1 та ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син», предметом котрого є земельна ділянка площею 0,4167 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Дідушицької сільської ради Стрийського району Львівської області, кадастровий номер: :06:000:0259, котрий знаходиться у графі «Орендодавець» під низом друкованого тексту «Громадянин ОСОБА_1 », ОСОБА_1 , чи іншою особою? - чи виконано підпис в акті приймання-передачі об`єкту оренди (земельної ділянки), складеному на виконання укладеного 01.02.2019 року між ОСОБА_1 та ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син» договору оренди землі б/н, предметом котрого є земельна ділянка площею 0,4167 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Дідушицької сільської ради Стрийського району Львівської області, кадастровий номер: :06:000:0259, котрий знаходиться у графі «Орендодавець» під низом друкованого тексту «Громадянин ОСОБА_1 », ОСОБА_1 , чи іншою особою? Проведення експертизи доручено експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Попереджено експертів зазначеної експертної установи про кримінальну відповідальність, передбачену статтями 384, 385 КК України. У розпорядження експертів скеровано дану цивільну справу, разом із оригіналами оспорюваних правочинів та актів приймання-передачі об`єкту оренди (земельної ділянки), відібраними у судовому засіданні експериментальними зразками підпису позивача ОСОБА_1 та іншими наданими ним документами для отримання вільних зразків підпису. Витрати за проведення судової почеркознавчої експертизи покладено на позивача ОСОБА_1 .. Провадження у даній справі на час проведення у ній судової почеркознавчої експертизи зупинено.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий суддя Микитин В.Я.) від 08.03.2023 року провадження у цій справі поновлено у зв`язку із поверненням її від Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України на адресу Стрийського міськрайонного суду Львівської області разом із виконаним у ній висновком судового експерта Сапіги М.І. від 23.02.2023 року № 4277-Е за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи. Судове засідання для продовження її розгляду по суті призначено у залі судових засідань у приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, 26.04.2023 року, 10.00 год..

Ухвалами Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий суддя Микитин В.Я.) від 26.04.2023 року, постановленими без виходу до нарадчої кімнати, закінчено розгляд цієї справи по суті, тобто з`ясування обставин цієї справи та перевірки їх доказами, після чого перейдено до стадії судових дебатів, по завершенні котрих відбувся обмін репліками, а суд видалився до нарадчої кімнати для ухвалення вступної та резолютивної частини даного рішення.

Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Усі заяви та клопотання учасників цієї справи були вирішені судом у встановленому чинним ЦПК України порядку.

Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У свою чергу підстави звільнення від доказування визначені у ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України.

За змістом ч. 1 ст. 102, ст. 110 ЦПК України висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав позивача ОСОБА_1 за пред`явленими ним позовними вимогами цивільного характеру, та причетність до порушення таких його прав відповідача ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син», встановив наступне.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Присутніми під час судового розгляду цієї справи по суті учасниками справи у наданих ними поясненнях, як і в позовній заяві, відзиві на позовну заяву та заявах процесуального характеру, визнаються, а отже в силу приписів ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню, ті обставини, згідно з котрими позивач ОСОБА_1 є власником земельних ділянок площею 0,3245 га та площею 0,4167 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Дідушицької сільської ради Стрийського району Львівської області, кадастрові номери: :06:000:0790 та :06:000:0259.

Судом встановлено, що вказані земельні ділянки є об`єктами оренди згідно договорів оренди землі б/н від 01.02.2019 року, укладених строком на 15 років, сторонами у котрих є позивач ОСОБА_1 (орендодавець) та відповідач ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син» (орендар) (копії договорів містяться у справі, а. с. 6, 7, 34, 36). Нормативно-грошова оцінка земельних ділянок становить 3 894 грн. та 5 000 грн. 40 коп. відповідно (пункти 5 договорів). Орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки а рік, у тому числі 468 грн. 28 коп. та 600 грн. відповідно, в грошовій формі або а натуральній формі (продукцією, вирощеною орендарем). У випадку, якщо орендна плата вноситься у натуральній формі, ціна продукції встановлюється на рівні ціни, за якою орендар продає аналогічну продукцію третім особам (пункти 8 договорів). Орендна плата вноситься в такі строки: щороку до 30 грудня за весь рік оренди земельної ділянки (пункти 10 договорів). На виконання зазначених договорів складені акти приймання-передачі об`єкту оренди (земельної ділянки) від 01.02.2019 року (копії актів містяться у справі, а. с. 8, 9, 35, 37). Крім того, за відповідачем ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син» на підставі вказаних договорів 03.07.2019 року та 12.08.2019 року відповідно було зареєстровано право оренди, що стверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексні номери: 172519477 та 177197281, номери записів про інше речове право: 32238602 та 32786313 (копії Витягів містяться у справі, а. с. 38-39, 40-41).

Згідно висновку судового експерта Сапіги М.І. № 4277-Е, виконаного 23.02.2023 року за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у цій справі (міститься у справі, а. с. 133-138), підписи від імені ОСОБА_1 , котрі знаходяться у графі «Орендодавець» під низом друкованого тексту «Громадянин ОСОБА_1 » у: - договорі оренди землі б/н, укладеному 01.02.2019 року між ОСОБА_1 та приватним ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син», предметом котрого є земельна ділянка площею 0,3245 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Дідушицької сільської ради Стрийського району Львівської області, кадастровий номер: :06:000:0790; - в акті приймання-передачі об`єкту оренди (земельної ділянки), складеному на виконання укладеного 01.02.2019 року між ОСОБА_1 та ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син» договору оренди землі б/н, предметом котрого є земельна ділянка площею 0,3245 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Дідушицької сільської ради Стрийського району Львівської області, кадастровий номер: :06:000:0790, котрий знаходиться у графі «Орендодавець»; - у договорі оренди землі б/н, укладеному 01.02.2019 року між ОСОБА_1 та ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син», предметом котрого є земельна ділянка площею 0,4167 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Дідушицької сільської ради Стрийського району Львівської області, кадастровий номер: :06:000:0259; - в акті приймання-передачі об`єкту оренди (земельної ділянки), складеному на виконання укладеного 01.02.2019 року між ОСОБА_1 та ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син» договору оренди землі б/н, предметом котрого є земельна ділянка площею 0,4167 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Дідушицької сільської ради Стрийського району Львівської області, кадастровий номер: :06:000:0259, - виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Як вбачається із змісту рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області, ухваленого 06.09.2021 року у цивільній справі за єдиним унікальним номером 456/1568/21 та номером провадження 2/456/802/2021 за позовною заявою ОСОБА_1 до ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син» про розірвання договорів оренди землі, котре після його апеляційного перегляду 29.11.2021 року набрало законної сили (копія рішення міститься у справі, а. с. 49-54), а також із змісту відповідної позовної заяви про розірвання договорів оренди землі (копія міститься у справі, а. с. 42-48), пред`явлені у вказаній справі вимоги були обґрунтовані, з-поміж іншого, також й непогодженням станом на 01.02.2019 року сторонами названих договорів усіх їх істотних умов та не надання позивачем ОСОБА_1 без такого погодження відповідної згоди на їх укладення, відсутністю в сторін названих договорів належного волевиявлення, як і невиконанням/неналежним виконанням умов названих договорів, а саме систематичним нездійсненням відповідачем ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син» як орендарем позивачеві ОСОБА_1 як орендодавцю орендної плати, й за результатами розгляду вказаної справи у задоволенні позовних вимог було відмовлено за їх недоведеністю. При цьому, позивач ОСОБА_1 як на обґрунтування посилався також й на те, що у відповідній відомості відповідача ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син» про отримання орендної плати, як і власне у вказаних договорах оренди землі б/н від 01.02.2019 року та актах приймання-передачі об`єктів оренди від 01.02.2019 року, підпис виконаний не ним, а іншою особою, проте ця обставина тоді залишилася судом не перевіреною із застосуванням спеціальних знань у спосіб проведення судової почеркознавчої експертизи, оскільки призначення такої експертизи виходило за межі доказування у справі за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, а саме про розірвання договорів оренди землі.

Релевантні норми та джерела права, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, мотиви їх застосування.

Встановлені судом цивільні правовідносини щодо захисту громадян їх права власності на земельні ділянки, а також щодо підстав виникнення відповідних прав та обов`язків, зокрема й з договорів, пов`язаних з передачею власниками земельних ділянок у найм (оренду), регулюються Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року й Протоколами до неї, Цивільним кодексом України (надалі ЦК України), Земельним кодексом України (надалі ЗК України), Законом України «Про оренду землі», іншими актами цивільного та земельного законодавства.

Так, в силу ч. 4 ст. 13 та ст. 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання.

Визначення права власності особи наведено у ст. 316 ЦК України, частиною 2 котрої визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності, у відповідності до ч. 1 ст. 317 ЦК України складають правомочності власника щодо володіння, користування та розпоряджання своїм майном.В силу частин 2, 4-5 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власність зобов`язує. Власник (співвласники) не можуть використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.

Статтею 321 ЦК України закріплений принцип непорушності права власності, за яким ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Статтею 391 ЦК України встановлена можливість захисту права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, а саме власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.У свою чергу, статтею 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням його права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Те, яким чином та у який спосіб здійснюється (оформлюється) вияв учасників правочину на набуття, зміну, припинення цивільних прав та обов`язків, передбачено статтею 205 ЦК України. Так, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами), або уповноваженими на те особами (частини 2, 4 ст. 207 ЦК України).

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання правочину недійсним у силу припису ч. 1 ст. 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил статей 229-233 ЦК України про правочини, вчинені з дефектом волі під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Тобто як у ч. 1 ст. 215 ЦК України, так і в статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів у випадках, коли існує волевиявлення учасника правочину, зафіксоване в належній формі (що підтверджується, зокрема, шляхом вчинення ним підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає волі цього учасника правочину. Тож внаслідок правочину учасники набувають права і обов`язки, що натомість не спричиняють для них правових наслідків. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли.

Законодавець за загальним правилом, викладеним у ст. 218 ЦК України, не передбачає наслідків у вигляді недійсності правочину у разі недотримання вимог щодо письмової форми правочину, встановлюючи водночас коло доказів, якими одна із сторін може заперечувати факт вчинення правочину або окремих його частин (письмові докази, засоби аудіо-, відеозапису, інші докази, крім свідчень свідків).

У ст. 626 ЦК України закріплено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ч. 3 ст. 626 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України і відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У свою чергу ч. 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Статтею 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом (ч. 3 ст. 760 ЦК України).

Так, за змістом ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Власник земельної ділянки може встановити вимогу нотаріального посвідчення договору оренди землі та скасувати таку вимогу. Встановлення (скасування) вимоги є одностороннім правочином, що підлягає нотаріальному посвідченню. Така вимога є обтяженням речових прав на земельну ділянку та підлягає державній реєстрації в порядку, визначеному законом (ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі»).

Істотними умовами договору оренди землі є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки) , дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови (частини 1, 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі»). Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку (ч. 1 ст. 16 Закону України «Про оренду землі»).

За змістом ст. 17 Закону України «Про оренду землі» об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі за єдиним унікальним номером 338/180/17 та номером провадження 14-144цс18 зроблено правовий висновок про те, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі за єдиним унікальним номером 145/2047/16-ц та номером провадження 14-499цс19 зроблено правовий висновок про те, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі за єдиним унікальним номером 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі за єдиним унікальним номером 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі за єдиним унікальним номером 569/17272/15-ц та інших зроблено висновки про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі за єдиним унікальним номером 227/3760/19-ц та номером провадження 14-79цс21 зроблено правовий висновок про те, що у випадку заперечення самого факту укладення правочину, як і його виконання, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Порушенням права у такому випадку є не саме по собі існування письмового тексту правочину, волевиявлення позивача щодо якого не було, а вчинення конкретних дій, які порушують право позивача (наприклад, зайняттям та використанням іншою особою приміщення позивача за відсутності встановлених для цього правових підстав).

Узагальнена оцінка доводів та аргументів, наведених у справі, щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог за результатами розгляду цієї справи.

Узагальнюючи оцінку доводів та аргументів сторін у цій справі, варто підкреслити, що за загальним змістом наведених вище норм чинного на час виникнення спірних правовідносин ЦК України, правочин за своєю природою та законодавчим визначенням є вольовою дією суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавчо може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети. Отже, будь-який правочин є вольовою дією, а тому перед тим, як здійснювати оцінку на предмет його дійсності/недійсності, необхідно встановити наявність та вираження волі особи (осіб), які його вчинили. Тому, з урахуванням встановлених загальних вимог до письмової форми правочину, слід відрізняти правочин як вольову дію суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів, від письмового тексту правочину як форми вчинення правочину та способу зовнішнього прояву та фіксації волевиявлення особи, однак прийняти до уваги, що підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми правочину, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

У той же час, відсутність на письмовому тексті правочину (паперовому носії) підпису його учасника чи належно уповноваженої ним особи означає, що правочин у письмовій формі не вчинений, а наявність же самого по собі на письмовому тексті правочину підпису, вчиненого замість учасника правочину іншою особою (фактично невстановленою особою, не уповноваженою учасником), не може підміняти належну фіксацію волевиявлення самого учасника правочину та створювати для нього права й обов`язки поза таким волевиявленням. Натомість виконання правочину його учасниками може бути способом волевиявлення до вчинення правочину, відповідно до його суттєвих умов, передбачених законодавством. Разом з тим, укладеним є такий правочин (договір), щодо якого сторонами у належній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов. У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Вочевидь, виходячи з висновку експерта № 4277-Е, виконаного 23.02.2023 року за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у цій справі, котрий є повним, чітким та зрозумілим, й для його відхилення підстав у суду немає, позивач ОСОБА_1 як орендодавець, договори оренди землі б/н від 01.02.2019 року не підписував, відповідно, їх умови не погоджував. Отже, за встановленими у цій справі обставинами, договори оренди землі б/н від 01.02.2019 року позивач ОСОБА_1 не підписував та, відповідно, волевиявлення щодо названих правочинів не було, істотних умов цих правочинів він не погоджував, що, з-поміж іншого, суперечить основним засадам укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності, визначених Законом України «Про оренду землі», котрий у даному випадку є спеціальним, та згідно з котрим укладення таких договорів здійснюється виключно за згодою орендодавця.

Попри це, відповідач ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син», виходячи з встановленої судом обставини щодо реєстрації за ним 03.07.2019 року та 12.08.2019 року на підставі названих правочинів права оренди, користується спірними земельними ділянками. Водночас щодо виконання названих правочинів позивачем ОСОБА_1 , то відповідні докази на підтвердження такої обставини, котрі б відповідали критеріям їх належності, допустимості, достовірності та достатності, у матеріалах цієї справи відсутні. Щодо посилань відповідача ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син» на ухвалене 06.09.2021 року Стрийським міськрайонним судом Львівської області рішення у справі за єдиним унікальним номером 456/1568/21 та номером провадження 2/456/802/2021 за позовною заявою ОСОБА_1 до ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син» про розірвання договорів оренди землі, котре набрало законної сили, як на беззаперечний доказ підтвердження виконання обома сторонами названих правочинів його умов, то таким рішенням дійсно окрім використання відповідачем ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син» спірних земельних ділянок, встановлено також обставину здійснення ним позивачеві ОСОБА_1 разово у 2019 році орендної плати. Проте позивач ОСОБА_1 під час розгляду вищевказаної справи заперечував, як і надалі заперечує обставину прийняття ним будь-якої орендної плати саме від відповідача ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син», оскільки наголошував та надалі наголошує, що у відповідній відомості відповідача ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син» про отримання орендної плати, як і власне у договорах оренди землі б/н від 01.02.2019 року та актах приймання-передачі об`єктів оренди від 01.02.2019 року, підпис виконаний не ним, а іншою особою, й ця обставина тоді залишилася судом не перевіреною, проте щодо підроблення його підпису у названих правочинах та актах приймання-передачі спірних земельних ділянок, то ця обставина перевірена у належний спосіб у межах даної справи й знайшла своє підтвердження. До того ж, суд переконаний, що навіть у випадку встановлення обставини щодо виконання/часткового виконання названих правочинів, одночасне встановлення при цьому у межах даної справи також й обставини щодо підроблення підпису позивача ОСОБА_1 на названих правочинах, де він є стороною (орендодавцем), та укладення таких без його згоди, вже само собою (апріорі) свідчить про невідповідність договорів оренди земельних ділянок із земель приватної власності вимогам закону.

З урахуванням усього викладеного, у суду немає підстав вважати договори оренди землі б/н від 01.02.2019 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син» фактично укладеними. Проте, приймаючи до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду, зроблені у справах за єдиним унікальним номером 145/2047/16-ц та номером провадження 14-499цс19, за єдиним унікальним номером 227/3760/19-ц та номером провадження 14-79цс21 щодо належного способу захисту, слід відмовити у задоволенні вимоги про визнання названих правочинів недійсними з підстав обрання позивачем ОСОБА_1 неефективного способу захисту у наведеній частині. Проте в іншій частині, а саме про усунення перешкод у здійсненні права користування спірними земельними ділянками шляхом зобов`язання їх повернення, порушене право позивача ОСОБА_1 як їх власника, підлягає захисту в обраний ним належний й ефективний спосіб, оскільки має місце не підписання ним названих правочинів, ненадання ним згоди на їх укладення та заперечення ним факту їх укладення, як і виконання з його боку, а відповідний висновок про неукладеність названих правочинів викладений у мотивувальній частині даного судового рішення, що вважається достатнім у такому випадку.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 до ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син» про визнання недійсними договорів оренди земельної ділянки, усунення перешкод у здійсненні права користування земельними ділянками шляхом зобов`язання їх повернення підлягають до часткового задоволення.

Щодо розподілу судових витрат у справі.

Розподіл судових витрат у справі, котрі полягають у сплаті позивачем ОСОБА_1 судового збору за пред`явлення до суду позовної заяви із чотирма вимогами немайнового характеру, у загальному розмірі 3 969 грн. 60 коп. і підтверджуються квитанціями АТ КБ «ПривтаБанк» про сплату № 0.0..1 від 21.12.2021 року та № 0.0..1 від 25.01.2022 року (копії містяться у справі, а. с. 1, 18), слід здійснити у порядку, визначеному у статтях 133, 141 ЦПК України, та, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, слід покласти на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто судовий збір у розмірі 1 984 грн. 80 коп. залишити за позивачем ОСОБА_1 , а в розмірі 1 984 грн. 80 коп. стягнути на його користь з відповідача ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син».

Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду, матеріали цієї справи не містять. Проте, уповноважені представники обох сторін у справі до закінчення судових дебатів у відповідності до вимог ч. 1 ст. 246 ЦПК України зробили заяви про неможливість подання до їх завершення доказів на понесення інших судових витрат, зокрема пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги та виконанням судової почеркознавчої експертизи, а тому питання про розподіл таких витрат може бути вирішене у спосіб ухвалення судом додаткового рішення.

Керуючись статтями 2, 4-5, 10, 12-13, 76-82, 89-90, 95, 102, 110, 133, 141, 209-211, 247, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Приватна агрофірма «Батько і Син» про визнання недійсними договорів оренди земельної ділянки, усунення перешкод у здійсненні права користування земельними ділянками шляхом зобов`язання їх повернення, - задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні права користування належними йому на праві власності земельними ділянками площею 0,3245 га кадастровий номер: :06:000:0790, та площею 0,4167 га кадастровий номер: :06:000:0259, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованими на території Дідушицької сільської ради Стрийського району Львівської області, - шляхом зобов`язання Приватного підприємства «Приватна агрофірма «Батько і Син» їх повернути.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути з Приватного підприємства «Приватна агрофірма «Батько і Син» на користь ОСОБА_1 1 984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) грн. 80 коп. на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування сторін у справі.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; громадянин України; зареєстроване місце проживання фізичної особи: с. Великі Дідушичі, Стрийський район, Львівська область, 82484; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Відповідач: Приватне підприємство «Приватна агрофірма «Батько і Син»»; місцезнаходження юридичної особи: с. Ганнівці, Стрийський район, Львівська область, 81770; код у Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 30772103.

Дата складення повного судового рішення: 05 травня 2023 року.

Суддя Володимир МИКИТИН