Провадження № 2/127/648/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2023 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді: Дернової В.В.,

секретаря Тронт М.О.,

за участі

представника ОСОБА_1 адвоката Зінченка А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці цивільну справу за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Терещенко Валентини Василівни, ОСОБА_4 , про визнання права спільної часткової власності та витребування майна,

ВСТАНОВИВ:

Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Терещенко Валентини Василівни, про визнання права спільної часткової власності та витребування майна та просила визнати право спільної часткової власності ОСОБА_2 (як дружини) на квартири номер АДРЕСА_1 , загальною площею 46,9 кв.м, житловою площею 32,9 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01; витребувати від ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 частку квартири номер АДРЕСА_1 , загальною площею 46,9 кв.м, житловою площею 32,9 кв.м.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 грудня 2021 року було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднано в одне провадження з первісним позовом позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Терещенко Валентини Василівни, про визнання права спільної часткової власності та витребування майна.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29 листопада 2022 року було залишено без розгляду позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Терещенко Валентини Василівни, ОСОБА_4 , про визнання права спільної часткової власності та витребування майна.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 10 січня 2023 року ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29 листопада 2022 року було скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

ОСОБА_2 та її представник адвокат Лещенко С.В. у судове засідання не з`явилися, однак до суду було подано заяву про розгляд справи у відсутність, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представники ОСОБА_3 адвокати Хейніс О.Г. та Федик Ю.Ю. у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи.

Представник ОСОБА_1 адвокат Зінченко А.А. у судовому засіданні у задоволенні позову просив відмовити.

Третя особа - приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Терещенко Валентина Василівна у судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи у її відсутність.

Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про його дату, час та місце, що підтверджується матеріалами справи.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а тому з огляду на зазначені вище обставини суд звертає увагу на такі висновки Верховного Суду.

Судом установлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини.

16 січня 1999 року між сторонами ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Вінницької міської ради Вінницької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 47.

Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 17.09.2010 року у цивільній справі № 2-3645/2010 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було розірвано (рішення суду набрало законної сили 28.09.2010 року).

Отже, з 16.01.1999 року до 28.09.2010 року сторони перебували у шлюбі (згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу).

ОСОБА_3 на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Товарній біржі «Капітал» від 03 квітня 2007 року, зареєстрованого Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 03 квітня 2007 року за реєстровим № 913 в книзі № 37, набув у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, під час шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_6 було набуто нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_3 .

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29 листопада 2022 року у справі № 127/20330/20 було витребувано від ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 квартиру номер АДРЕСА_1 .

Постановою Вінницького апеляційного суду від 21 лютого 2023 року у справі № 127/20330/20 було витребувано від ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 квартиру номер АДРЕСА_1 .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29 листопада 2022 року у справі № 127/20330/20 було залишено без розгляду позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Терещенко Валентини Василівни, ОСОБА_4 , про визнання права спільної часткової власності та витребування майна.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 10 січня 2023 року у справі № 127/20330/20 було скасовано ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29 листопада 2022 року, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Ч. 1 ст. 11 ЦПК України передбачає, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту.

Такий висновок узгоджуються з висновками Верховного Суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17.

Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 вказано, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною; спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату; спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав».

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17).

Обраний позивачем спосіб захисту цивільного права, має призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу; якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, а той, який обрав позивач, може бути використаний для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких позивач звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним і відмовляє у позові; у тому ж випадку, якщо заявлена позовна вимога взагалі не може бути використана для захисту будь-якого права чи інтересу, оскільки незалежно від доводів сторін спору суд не може її задовольнити, така вимога не може розглядатися як спосіб захисту. Визначаючи належність обраного позивачем способу захисту, слід оцінювати його ефективність для захисту того права чи інтересу, за захистом якого позивач звернувся до суду. Вимога про захист цивільного права або інтересу має відповідати змісту цього права чи інтересу, характеру його порушення, оспорювання або невизнання і повинна забезпечувати поновлення права чи інтересу, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати отримання відповідного відшкодування (такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 331/6927/16-ц).

Враховуючи наявність зазначених вище рішень судів першої та апеляційної інстанції, на переконання суду, обраний ОСОБА_2 спосіб захисту є неефективним та неналежним, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Так, належним та ефективним способом захисту прав ОСОБА_2 є пред`явлення позову про поділ спірної квартири як спільного сумісного майна подружжя.

Таким чином, у задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Терещенко Валентини Василівни, ОСОБА_4 , про визнання права спільної часткової власності та витребування майна слід відмовити.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 2, 11, 81, 82, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, на підставі ст. 15,16 ЦК України, ст. 114 СК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Терещенко Валентини Василівни, ОСОБА_4 , про визнання права спільної часткової власності та витребування майна відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 )

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_5 )

ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_6 )

ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_7 )

Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Терещенко Валентина Василівна

( АДРЕСА_8 )

Повний текст судового рішення складено 03.05.2023 року.

Суддя