Справа № 134/459/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 травня 2023 року смт. Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Кантонистої О.О.

за участю: секретаря судового засідання Азарян М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Крижопіль Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

20 березня 2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 25 листопада 2016 року вона уклала з відповідачем шлюб, який зареєстрований у виконкомі Кукулівської сільської ради Піщанського району Вінницької області, актовий запис № 2.

Від спільного подружнього проживання мають одну малолітню дитину - дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка вказує, що спочатку їхнє сімейне життя з відповідачем складалося добре, однак згодом їхні сімейні відносини погіршилися. Між ними постійно виникали суперечки і непорозуміння, оскільки виявилося, що у них різні погляди на сімейне життя. Подальше спільне проживання стало неможливим, тому з березня 2022 року вони проживають окремо один від одного та не спілкуються, у кожного з них тепер своє життя.

Враховуючи викладене, позивачка вважає, що спільне проживання та збереження шлюбу з відповідачем є неможливим, суперечить її інтересам та інтересам їхньої дитини. Просить не надавати строк для примирення.

Спір щодо поділу майна, яке є спільною сумісною власністю, відсутній.

Неповнолітня дочка після розірвання шлюбу буде проживати з нею (позивачкою).

Ухвалою судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 10 квітня 2023 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Сторони в судове засідання 03 травня 2023 року не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Глушкова Т.І. подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі позивачки та її представника, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Від відповідача також надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, у якій він вказує, що позов визнає та просить розірвати шлюб.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25 листопада 2016 року у виконкомі Кукулівської сільської ради Піщанського району Вінницької області, актовий запис № 2, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 25 листопада 2016 року.

В період спільного подружнього проживання у сторін народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 13 січня 2020 року).

Сімейне життя у сторін не склалося через різні характери та погляди на життя, відсутність взаєморозуміння.

На час розгляду справи сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть та проживають окремо.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У відповідності до ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність.

За приписами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Частиною 2 статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Враховуючи, що сторони наполягають на розірванні шлюбу, суд вважає, що даний шлюб слід розірвати.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті позивачці належить повернути з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а іншу частину судового збору в розмірі 50 % слід стягнути з відповідача на користь позивачки.

Також позивачка просить стягнути з відповідача на її користь понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 грн.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачкою на підтвердження понесених нею витрат за надання правничої допомоги до суду подано копію Договору (Угоди) про надання правничої допомоги у цивільній справі № б/н від 14.03.2023 (а.с. 10), квитанцію № 5 від 14.03.2023 про сплату гонорару в розмірі 1000 грн. (а.с. 12).

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 137, 141, 142, 263-265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 25 листопада 2016 року у виконкомі Кукулівської сільської ради Піщанського району Вінницької області, актовий запис № 2, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - розірвати.

Повернути з державного бюджету ОСОБА_1 50 % сплаченого нею судового збору (квитанція АТ КБ «Приватбанк» № 0.0..1 від 13.03.2023), що становить 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень, 80 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень, 80 копійок) судового збору та витрати за надання правничої допомоги в сумі 1000 грн. (одна тисяча гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Суддя: