Справа № 675/1440/22
Провадження № 2/675/141/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" квітня 2023 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді Столковського В. І., з участю: секретаря судового засідання Гук-Миронюк Ю. Г., позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки адвоката Каруна В. П., відповідача ОСОБА_2 , представника третьої особи Кулик Ю. В., представника служби у справах дітей Ткаченко Р. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Орган опіки та піклування в особі Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Водночас відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивачка є бабусею усіх трьох дітей, які постійно проживають із нею та передані їй відповідно до рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 03 вересня 2021 року у справі № 675/2206/20.

Відповідачі проживають окремо від дітей, не спілкуються із ними, не цікавляться їхнім розвитком та станом здоров`я, не навідують їх, не допомагають матеріально та не займаються їхнім вихованням, що в свою чергу свідчить про умисне ухилення ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 від виховання дітей та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками.

Тому ОСОБА_1 просить суд:

1) позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно доньок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

2) позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно доньок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

3) позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 відзиви на позовну заяву не подали.

Ухвалою судді від 13 вересня 2022 року прийнято позову заяву ОСОБА_1 до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання у даній справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 27 грудня 2022 року звільнено позивачку ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання даної позовної заяви. Задоволено клопотання позивачки про витребування доказів.

Ухвалою суду від 10 березня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Карун В. П. під час розгляду справи по суті позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечив. Суду пояснив, що добровільно сплачує аліменти на утримання своєї доньки ОСОБА_8 . У зв`язку з тим, що він має інших дітей, у нього відсутня можливість допомагати доньці в більшому розмірі. ОСОБА_2 мав розмову із ОСОБА_8 щодо визначення її місця проживання із ним, проте остання повідомила, що їй краще жити з бабусею. Відповідач визнав, що не знає теперішніх потреб дитини та стан її матеріального забезпечення, оскільки недостатньо спілкується із нею. Водночас ствердив, що хоче зберегти стосунки із донькою, пообіцяв у подальшому змінити своє ставлення до неї, більше їй допомагати та просив не позбавляти його батьківських прав.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, що підтверджується даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неприбуття суд не повідомив.

Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про причини неприбуття суд не повідомила.

Як вбачається із повідомлення Радошівського старостинського округу Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області № 101/12.11-06 від 09 вересня 2022 року, ОСОБА_3 за рішенням суду 31 березня 2021 року вибула з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . Про подальшу реєстрацію та перебування ОСОБА_3 інформація відсутня.

Відповідно до змісту частини 11 статті 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

17 березня 2023 року Ізяславським районним судом Хмельницької області на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено оголошення про виклик в судове засідання ОСОБА_3 по даній справі на 19 квітня 2023 року на 14 год. 00 хв.

Тому ОСОБА_3 є повідомленою належним чином про дату, час та місце слухання справи.

У раніше поданих до суду письмових заявах ОСОБА_3 вказувала, що проти задоволення позову заперечує, оскільки не згідна сплачувати аліменти на утримання доньок на користь позивачки. Обіцяла у подальшому створити всі необхідні умови для проживання дітей у повноцінній сім`ї.

Представник третьої особи органу опіки та піклування в особі Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області Кулик Ю. В. позов підтримала в частині вимог про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . У частині вимог про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_8 заперечила у зв`язку з передчасністю таких вимог.

З огляду на положення статті 223 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд даної справи по суті за відсутності відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які про причини свого неприбуття суд не повідомили, заяв та клопотань не надсилали.

Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, представника третьої особи, допитавши свідка, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Судом об`єктивно встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвами про народження відповідно серії НОМЕР_1 від 10 липня 2013 року та серії НОМЕР_2 від 10 липня 2013 року, виданих виконавчим комітетом Радошівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області.

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_7 серії НОМЕР_3 від 21 липня 2006 року, виданого виконавчим комітетом Радошівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, її матір`ю є ОСОБА_9 , а батьком ОСОБА_2 .

Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 03 вересня 2021 року у справі № 675//2206/20, яке набрало законної сили 19 жовтня 2021 року, встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 та бабусею її доньок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до вищевказаного рішення суду відібрано в ОСОБА_3 неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Передано усіх трьох доньок бабі ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_5 у розмірі частини від її заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 грудня 2020 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У задоволенні позовних вимог про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно її дітей ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_5 відмовлено. Попереджено ОСОБА_3 , що у випадку ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей вона може бути позбавлена батьківських прав.

Як випливає із довідки, виданої Радошівською ЗОШ І-ІІІ ступенів Ізяславської міської ради Хмельницької області 15 серпня 2022 року за № 42, у вказаному навчальному закладі навчаються діти ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_5 . Вихованням дітей постійно займаються бабуся та дідусь. Вони підтримують зв`язок із класними керівниками, вчителями, адміністрацією закладу. Мама та батьки не беруть участі у вихованні дітей, не цікавляться їх навчанням. Від початку 2020-2021 навчального року і по даний час мати один раз 06 листопада 2020 року прийшла до школи. Вихователь відпустила дітей на подвір`я школи на зустріч із мамою. Але дівчатка швидко повернулися, плачучи, оскільки ОСОБА_3 була в нетверезому стані. Батьки дітей за час їх навчання у школу ніколи не з`являлись, не підтримували зв`язок із школою.

Згідно з довідкою Радошівського ліцею Ізяславської міської ради Хмельницької області від 17 жовтня 2022 року № 57 ОСОБА_7 навчається у школі з першого класу. Бабуся із дідусем постійно слідкують за здоров`ям внучки, прислухаються до порад вчителів, приділяють їй належну увагу, постійно підтримують зв`язок із школою та класним керівником. Батько учениці ніколи не цікавився навчанням доньки, не спілкувався із класним керівником, не відвідував батьківські збори.

Відповідно до протоколу індивідуального психологічного обстеження, виконаного 07 жовтня 2022 року практичним психологом Радошівського ліцею ОСОБА_10 , ОСОБА_5 має нестійку емоційно-вольову сферу, низьку самооцінку, страх пережитого минулого та невизначеного майбутнього, сповільнене реагування, депресивний стан, викликаний відчуттям власної соціальної незначущості, малоцінності у минулому. Дівчинці комфортно проживати у родині бабусі і дідуся, тут вона почуває себе рівноправним членом родини, має хороші відносини з усіма членами сім`ї. Дитина тривожно пригадує маму та тата, час, коли вона з сестричкою часто залишалися самі вдома, замкнені і голодні, пригадує випадок, коли мама ледве не спалила квартиру через неуважність. Мама не цікавилася ними і часто приводила чужих чоловіків додому. Невтішними є спогади про перебування із батьком, їй було страшно і важко, вона часто залишалася голодною. За період проживання з батьками дівчинка отримала психологічну травму через постійні стресові ситуації.

За змістом протоколу індивідуального психологічного обстеження, виконаного 07 жовтня 2022 року практичним психологом Радошівського ліцею ОСОБА_10 , ОСОБА_6 має нестійку емоційно-вольову сферу, низьку самооцінку, страх пережитого минулого та невизначеного майбутнього, сповільнене реагування, гальмівний розвиток, викликаний відчуттям власної соціальної незначущості, малоцінності у минулому. Дівчинці комфортно проживати у родині бабусі і дідуся, тут вона почуває себе рівноправним членом родини, має хороші відносини з усіма членами сім`ї. Дитина тривожно пригадує маму та тата, час, коли вона з сестричкою часто залишалися самі вдома, замкнені і голодні, мама не цікавилася нею, часто кричала та приводила чужих чоловіків додому. Невтішними є спогади про перебування із батьком, їй було страшно і важко, вона часто залишалася голодною. За період проживання з батьками дівчинка отримала психологічну травму через постійні стресові ситуації.

Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов від 01 лютого 2023 року проведено обстеження умов проживання ОСОБА_4 у АДРЕСА_2 . Умови проживання задовільні, будинок облаштований усіма необхідними меблями, холодильником, морозильною камерою, обігрівачем, наявні два телевізори. В будинку чисто та охайно. Житло придатне для проживання. На момент обстеження ОСОБА_4 був на роботі.

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 01 лютого 2023 року проведено обстеження умов проживання ОСОБА_3 у АДРЕСА_3 . Умови проживання незадовільні. ОСОБА_3 проживає у занедбаній кухні загального користування, якою на даний час мешканці не користуються. Спить на матраці, який застелений на цементну підлогу. Постіль та подушки брудні. На підлозі лежить миска з їжею та недопалки. У приміщенні наявні старі меблі, безлад, темно, брудно. ОСОБА_3 має жалюгідний вигляд: не мита, волосся брудне, одяг не свіжий.

Згідно з довідками Медичного центру «Сіліцея» від 30 жовтня 2021 року та від 15 липня 2022 року малолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебувають на «Д» обліку в окуліста. Проходили курс апаратного лікування. Потребують подальшого спостереження офтальмологом, постійної корекції окулярами, апаратного та медикаментозного лікування.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів відповідно до виконавчого листа № 675/2206/20, виданого 19 жовтня 2021 року Ізяславським районним судом Хмельницької області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_5 , станом на 31 липня 2022 року існує заборгованість по аліментах у розмірі 141 402 грн 50 коп.

Як вбачається із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 57884141, наданого державним виконавцем Ізяславського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кмін Ю. С., на виконанні у відділі перебуває виконавчий лист № 675/2115/18, виданий 13 листопада 2018 року Ізяславським районним судом Хмельницької області, про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_7 у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини. Станом на 26 січня 2023 року борг по аліментам відсутній.

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, наданим державним виконавцем Славутського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кирилюк М. С., на виконанні у відділі перебуває судовий наказ № 675/2127/18, виданий 16 листопада 2018 року, про стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у твердій грошовій сумі в розмірі по 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно до повноліття дітей. Станом на січень 2023 року наявна заборгованість по аліментах у розмірі 109 222 грн 17 коп.

Згідно з висновком Органу опіки та піклування в особі Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області, який є додатком до рішення Виконавчого комітету Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області від 20 грудня 2022 року № 258, орган опіки та піклування вважає недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_7 .

Відповідно до висновку Органу опіки та піклування в особі Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області, який є додатком до рішення Виконавчого комітету Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області від 07 березня 2023 року № 51, орган опіки та піклування вважає, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5 є доцільним і таким, що відповідає інтересам дітей.

За змістом висновку Органу опіки та піклування в особі Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області, який є додатком до рішення Виконавчого комітету Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області від 07 березня 2023 року № 51, орган опіки та піклування вважає, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5 є доцільним і таким, що відповідає інтересам дітей.

У судовому засіданні в присутності представника Відділу «Служба у справах дітей» Ізяславської міської ради Ткаченко Р. І. було допитано в якості свідка неповнолітню ОСОБА_7 . Остання суду пояснила, що батьки не цікавляться її життям. Мати пиячила та часто била її, приводила додому незнайомих чоловіків. Батько відмовляв у наданні матеріальної допомоги. Свого батька ОСОБА_2 вона вперше побачила у віці 8 років. Батьки не вітали її із днем народження, не купували солодощі, не турбувалися про неї. Із бабусею їй проживати комфортно. Після рішення суду, яким відмовлено у позбавленні батьківських прав її матір ОСОБА_3 , остання свою поведінку не змінила. Тому вона вважає, що ОСОБА_3 необхідно позбавити батьківських прав. Водночас у випадку зміни батьком ОСОБА_2 відношення до неї вона хотіла б спілкуватися із ним.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).

Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна оцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте потрібно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку треба враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

У рішенні від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти Росії» (заява № 70879/11) ЄСПЛ зазначив, що якщо батько не підтримує стосунків з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією. У цій справі ЄСПЛ звернув увагу на те, що заявник міг і повинен був усвідомлювати, що таке тривале і повне розставання з його сином, зокрема, враховуючи юний вік останнього в той час, коли їх контакт припинився, може призвести лише до значного ослаблення, якщо не повного розриву, зв`язку між ними і відчуження дитини від нього (§ 52). Саме бездіяльність заявника призвела до розриву зв`язків між ним і його сином і підштовхнула результат справи проти нього. Очевидно, що позбавлення заявника батьківських прав не більше ніж анулювало юридичний зв`язок між заявником і його сином. Враховуючи відсутність будь-яких особистих відносин протягом семи років, що передували цьому рішенню, не можна сказати, що воно негативно вплинуло на ці відносини (§ 54). Існуючі сімейні зв`язки між подружжям і дітьми, про яких вони фактично піклуються, зумовлюють захист відповідно до Конвенції. Більш того, якщо минув значний проміжок часу з того моменту, як дитина жила разом зі своїми біологічними батьками, то інтерес цієї дитини в тому, щоб його de facto сімейна ситуація знову не змінилася, може домінувати над інтересами батьків, щоб їх сім`я возз`єдналася (§ 55).

Суд на перше місце ставить якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, що потрібні для ухвалення рішення. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є винятковим заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування потрібно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Вирішуючи позовні вимоги про позбавлення батьківських прав відповідачки ОСОБА_3 , суд зазначає наступне.

Особливістю даної справи є те, що позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 вдруге. У такому разі позивач має надати докази на підтвердження того, що після ухвалення рішення про відмову в позбавленні батьківських прав (яке ґрунтувалося на висновку про те, що позбавлення таких прав є крайнім заходом впливу на відповідача) відповідач не змінив ставлення до виховання дитини, батьківські обов`язки й надалі не виконує. Водночас відповідач має надати докази на підтвердження зміни його ставлення до виконання батьківських обов`язків, існування об`єктивних перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні.

У даному випадку саме встановлення обставин щодо зміни ставлення відповідачки до виконання нею батьківських обов`язків є основним питанням, що підлягає з`ясуванню судом під час розгляду цієї справи.

У даній справі позивачка як на підставу позову посилалася на те, що у 2021 році вона вже зверталася до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно її дітей і після ухвалення судового рішення про відмову в задоволенні позову поведінка відповідачки не змінилася.

ОСОБА_3 не бере будь-якої участі у вихованні дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, навчання, стан здоров`я, не намагається зустрічатися та спілкуватися з доньками, не вітає їх із днем народження, не бере добровільної участі у забезпеченні необхідного харчування, медичного догляду та лікування доньок, не сплачує аліменти на їх утримання, на підтвердження чого позивачка надала відповідні докази.

На спростування зазначених доводів позовної заяви відповідачка не надала будь-яких належних та допустимих доказів. Тобто доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_3 дій, які б свідчили про бажання відповідачки брати участь у вихованні та розвитку дітей в період з моменту ухвалення судового рішення від 03 вересня 2021 року про відмову в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав до повторного звернення позивачки до суду з цим позовом вона не надала.

Судом встановлено з протоколів індивідуального психологічного обстеження ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що діти при спілкуванні з батьками отримали психологічні травми через постійні стресові ситуації. Вони тривожно пригадують маму та тата та пережитий досвід.

Також судом враховується, що про ухилення одним із батьків від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може свідчити не лише ненадання матеріального забезпечення кимось із батьків, але й брак спілкування, моральної та психологічної підтримки дитини, нездійснення участі у вихованні та розвитку дитини, незабезпечення потрібним харчуванням та лікуванням тощо.

У даній справі позивач посилається на те, що ОСОБА_3 не змінила ставлення до виконання батьківських обов`язків, не цікавиться станом їх здоров`я, не виявляє будь-якої турботи про дітей, не надає будь-якої матеріальної підтримки, тобто самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків.

Відповідачка не надала доказів та суд не встановив обставини на підтвердження зміни поведінки ОСОБА_3 після ухвалення рішення суду від 03 вересня 2021 року про відмову в позбавленні батьківських прав, належного виконання нею батьківських обов`язків, а так само на підтвердження наявності об`єктивних перешкод у спілкуванні з дітьми, бажання брати участь у їх вихованні.

Лише той факт, що ОСОБА_3 не визнала позов та висловила наміри брати участь у вихованні дітей у майбутньому не свідчить про її інтерес до доньок та реальне бажання змінити поведінку, оскільки позов про позбавлення її батьківських прав пред`явлено до неї вже вдруге, а вона не надала доказів, які б свідчили про дійсну зміну її ставлення до виконання батьківських обов`язків.

Такі висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 661/2532/17 (провадження № 61-46449св18), згідно з якими самого тільки факту заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав недостатньо, щоб підтвердити наявність справжнього та належного інтересу відповідача до власної неповнолітньої дитини. Мотиви такого заперечення можуть бути різними, наприклад, це може бути пов`язане не з бажанням турбуватися про свою дитину, а з бажанням отримати у майбутньому піклування від неї. Тому до уваги мають братися всі обставини конкретної справи.

Оскільки ОСОБА_3 не надала доказів на підтвердження зміни ставлення до виховання дітей, піклування про них, виконання нею своїх батьківських обов`язків, позбавлення її батьківських прав відповідатиме найкращим інтересам її доньок, які потребують уваги, догляду, піклування, турботи, однак взагалі не отримують такого зі сторони матері, яка переклала виконання всіх обов`язків винятково на бабусю.

У правовій ситуації, коли є рішення судів (що набрало законної сили) за первинним зверненням одного з батьків про відмову у позбавленні батьківських прав другого із батьків з тих міркувань, що це є крайнім заходом впливу на нього, тоді в разі повторного звернення з таким позовом під час його розгляду інакшим є розподіл тягаря доведення між сторонами. Тож саме другий із батьків дитини під час звернення повторно поданого до нього позову про позбавлення його батьківських прав має доводити зміну свого ставлення до участі у вихованні своєї неповнолітньої дитини, заперечити і спростувати відповідними доказами факт нехтування ним своїми батьківськими обов`язками.

До схожих правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 23 листопада 2022 року у справі № 149/2510/21.

Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, проте першочергово мають враховуватися якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, потрібними для ухвалення рішення, а також оцінку всіх доказів у справі, які підтверджують виконання чи нехтування батьком/матір`ю своїми батьківськими обов`язками. Позбавлення батьківських прав, здійснене згідно із законом (пункт 2 частини першої статті 164 СК України), спрямоване на захист прав та інтересів дитини, отже, має законну мету і втручання в права батька/матері є пропорційним меті позбавлення батьківських прав. Крім того, позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Отже, позов ОСОБА_1 у частині вимог про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно доньок ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 підлягає до задоволення.

Вирішуючи позовні вимоги про позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_4 , суд зазначає таке.

Судом установлено, що ОСОБА_4 не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх доньок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , не цікавиться їх навчанням, підготовкою до самостійного життя. Під час спільного проживання із дітьми та їхньою матір`ю ОСОБА_3 завдавав донькам психологічних страждань, що підтверджується даними протоколів індивідуального психологічного обстеження.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_4 має заборгованість зі сплати аліментів на утримання доньок у значному розмірі, тобто не бажає брати участі у їх матеріальному забезпеченні, не зважаючи на те, що діти хворіють та потребують допомоги, догляду та підвищеної уваги.

При цьому сам відповідач до суду не з`явився, відзив на позов не подав. Також ОСОБА_4 не надав суду належних та допустимих доказів того, що він несвідомо нехтував своїми батьківськими обов`язками та доказів вчинення йому перешкод у належному їх здійсненні на забезпечення інтересів дітей, що є його процесуальним обов`язком як учасника даної справи.

Отже, з урахуванням того, що ОСОБА_4 ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своїх дітей, суд дійшов висновку про необхідність застосування у справі вимог пункту 2 частини першої статті 164 СК України та задоволення позову ОСОБА_1 про позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Суд приходить до такого висновку з урахуванням того, що між інтересами дітей та заходом впливу на батьків повинна існувати справедлива рівновага.

Відповідно до частин першої та другої статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Оскільки ОСОБА_4 самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своїх малолітніх доньок, що стало підставою для звернення бабусі до суду за захистом порушених прав дітей, не з`явився у судові засідання та не довів наявності у нього будь-якого інтересу до них, суд вважає, що застосування у справі такого крайнього заходу впливу на відповідача, як позбавлення його батьківських прав забезпечить справедливу рівновагу між інтересами дітей та батька, і такий висновок відповідає вимогам статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Щодо позовних вимог про позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 , суд виходить із наступного.

Звертаючись до суду із позовною вимогою про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо його неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , позивачка ОСОБА_1 посилалась на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки, не приймає участі у житті дитини, не забезпечує необхідного утримання дитини.

Статтею 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

У постанові Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі № 643/7876/18 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини СПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини.

Суд приходить до висновку, що позивачкою не надано належних доказів, які б достовірно та беззаперечно підтверджували свідоме нехтування ОСОБА_2 своїми обов`язками щодо участі в утриманні та вихованні його доньки і умисне ухилення від їх виконання.

Навпаки, за матеріалами справи встановлено, що заборгованості зі сплати аліментів відповідач не має, що свідчить про його участь в утриманні доньки.

ОСОБА_2 заперечує проти позбавлення його батьківських прав, що підтверджується матеріалами справи і свідчить про його інтерес до дитини. Його донька ОСОБА_7 висловила думку про можливість подальшого спілкування із батьком у випадку зміни ним свого ставлення до неї у кращу сторону.

Тому суд погоджується із висновком Органу опіки та піклування в особі Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області, який вважає недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_7 .

Враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, з метою недопущення розриву сімейних зв`язків, з урахуванням якнайкращих інтересів дитини, суд приходить до висновку про доцільність ухвалення рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_7 .

Проте суд вважає за необхідне попередити ОСОБА_2 про необхідність належного виконання батьківських обов`язків та зміни ставлення до виховання доньки ОСОБА_7 і покласти на орган опіки та піклування обов`язок контролю стосовно виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків стосовно доньки.

Також на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у дохід держави по 992 грн 40 коп судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 142, 223, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Орган опіки та піклування в особі Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області, про позбавлення батьківських прав задовольнити частково.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , позбавити батьківських прав відносно доньок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , позбавити батьківських прав відносно доньок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав щодо доньки ОСОБА_7 відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про неприпустимість в подальшому порушення з його боку батьківських обов`язків щодо його неповнолітньої дитини та про їх можливі наслідки у разі їх неналежного виконання - позбавлення батьківських прав, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь держави судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь держави судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на його апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 : місце проживання - АДРЕСА_1 , рнокпп - НОМЕР_4 .

Відповідач 1 ОСОБА_12 : останнє відоме місце проживання - АДРЕСА_3 , рнокпп - НОМЕР_5 .

Відповідач 2 ОСОБА_2 : місце проживання - АДРЕСА_4 , рнокпп - НОМЕР_6 .

Відповідач 3 ОСОБА_4 : місце проживання - АДРЕСА_2 , рнокпп у матеріалах справи відсутній.

Третя особа Орган опіки та піклування в особі Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області: місце знаходження - м. Ізяслав, вул. Незалежності, 43 Шепетівського району Хмельницької області, .

Повний текст рішення суду складений 01 травня 2023 року.

Суддя: В. І. Столковський