МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

"01" травня 2023 р. Справа № 370/164/23

Суддя Макарівського районного суду Київської області Тандир О.В., перевіривши виконання вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України за позовною заявою

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частини земельної ділянки та припинення права спільної часткової власності,

в с т а н о в и в :

18.01.2023 року до Макарівського районного суду Київської області надійшла вказана позовна заява, яка згідно ухвали суду від 20.01.2023 року залишена без руху, у зв`язку з тим, що вона не відповідає вимогам ст. ст. 175 і 177 ЦПК України, а саме:

1) У порушення п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України в позовній заяві не вказано повної адреси місця проживання відповідача ОСОБА_2 , а саме: не зазначено вулиці та номеру будинку/номер квартири.

2) У порушення п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України в позовній заяві не зазначено ціну позову та відсутні належні докази на підтвердження ціни позову. Так, згідно п. 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності визначається дійсною вартістю нерухомого майна. Дійсна вартість нерухомого майна згідно законодавства визначається експертним шляхом, зокрема відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», з поданням відповідного звіту про оцінку майна. Вказаний недолік слід усунути, шляхом визначення дійсної вартості спірного нерухомого майна експертним шляхом, станом на час подання зазначеного позову до суду.

При цьому звертаю увагу заявника на правову позицію, викладену в постанові ВС від 06.10.2021 року у справі №336/1136/19, де зазначено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Тож, даний позов містить вимоги майнового характеру, які підлягають грошовій оцінці.

3) У порушення ч. 4 ст. 175 та ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі. Поряд з тим, у зв`язку з тим, що позивачем не зазначено ціну позову, суд позбавлений можливості визначити розмір судового збору за вимоги майнового характеру.

Тож, звертаю увагу позивача на те, що розмір судового збору у позовах майнового характеру визначається у відсоткову співвідношенні до ціни позову. Так, відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (що становить 1073,60 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (що становить 13420 грн.). Таким чином, після визначення ціни позову (дійсної вартості майна), позивачу слід сплатити судовий збір у встановлених порядку і розмірі, вказаних вище з вирахуванням вже сплаченого позивачем судового збору в розмірі 992,00 грн.

Інформація щодо реквізитів для сплати судового збору розміщена в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://mk.ko.court.gov.ua/sud1016/

4) У порушення ч. 4 та ч. 5 ст. 175 ЦПК України, позовні вимоги заявника не узгоджується з викладом обставин справи, на яких вони ґрунтуються. Так, позивач вказує, що йому на праві власності належить частина земельної ділянки площею 0,4514 га та частина земельної ділянки площею 0,2500 га. Власником іншої частини (так само по ), вказаних земельних ділянок є відповідач ОСОБА_2 .

Поряд з тим, позивач, посилаючись на вимоги ч.1 ст. 364 ЦК України, просить суд виділити йому в натурі в цілому земельну ділянку площею 0,4514 га, а відповідачці ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,2500 га, припинивши при цьому право спільної часткової власності.

Повертаючись до правової позиції, викладеної в постанові ВС від 06.10.2021 року у справі №336/1136/19, касаційний цивільний суд роз`яснив, що за змістом наведених норм (ст. ст. 358, 364 ЦК України) виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частці в праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність, і особа стає власником виокремленого майна.

Тож, враховуючи наведене, вимоги позивача у розумінні статті 364 ЦК України не є виділом в натурі частки із майна, яке перебуває у спільній частковій власності кількох осіб.

5) У порушення ч. 5 та ч. 5 ст. 175 ЦПК України, викладаючи обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, не зазначає доказів, що підтверджують вказані обставини, та не додає їх до позову. Так, позивач, вказуючи, що власником іншої частини (так само по ), спірних земельних ділянок площею 0,4514 га та площею 0,2500 га є відповідач ОСОБА_2 , поряд з тим на підтвердження вказаного до позову додав копію Свідоцтва про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки площею 0,4514 га, та не надав суду жодних документів на підтвердження права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,2500 га.

Одночасно звертаю увагу позивача, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 83 та ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

6) У порушення ч. 5 ст. 177 та ч. 5 ст. 95 ЦПК України додані до позовної заяви копії доказів не засвідчені належним чином, а саме відсутня дата їх засвідчення. Так, учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

В ухвалі суду від 20.01.2023 року заявнику надано строк для усунення недоліків позовної заяви - не більше 10 (десять) днів з моменту отримання копії вищезгаданої ухвали суду, та вказано, що недоліки мають бути усунуті шляхом подання нової редакції позовної заяви у кількості примірників відповідно до кількості осіб, що беруть участь у справі, з виправленням викладених вище зауважень; зокрема зазначенням ціни позову та поданням відповідних документів на її підтвердження, сплати судового збору (надання документу, що підтверджує сплату судового збору) у встановлених порядку і розмірі; поданням належним чином засвідчених доказів.

Копія ухвали суду від 20.01.2023 року була направлена позивачу за адресою, вказаною позивачем у позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1 . Проте поштове відправлення №350 повернулося до суду без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання», а тому відповідно до п. 3 та п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки (поштового відправлення) вважається день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, тобто 03.03.2023 року.

Проте, для належного повідомлення позивача, копія ухвали суду від 20.01.2023 року була направлена позивачу повторно 09.03.2023 року. Однак, поштове відправлення №350 повернулося до суду 14.04.2023 року без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України та з урахуванням вимог п. 99-1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270, вважається належним повідомленням особи у день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, тобто 11.04.2023 року.

Таким чином, вказані в ухвалі суду від 20.01.2023 року недоліки позовної заяви у встановлений судом строк, а також станом на момент постановлення даної ухвали, так і не були усунуті.

Згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», в разі повернення заяви або скарги, сплачена сума судового збору може бути повернена за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.175, 177, 185, 260, 353-355 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частини земельної ділянки та припинення права спільної часткової власності - вважати неподаною та повернути її позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені статтями 353-355 ЦПК України до Київського апеляційного суду через Макарівський районний суд.

Суддя О.В. Тандир