Справа № 457/754/23
провадження №2/457/164/23
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

18.05.2023 м. Трускавець

Суддя Трускавецького міського суду Львівської області Марчук В.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Зазначена заява підлягає залишенню без руху з огляду на наступне.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків.

Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. "Право на суд" не є абсолютним. Право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави та з боку держави може бути піддане обмеженням, зокрема шляхом встановлення певної процедури розгляду справи.

У рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 Конституційний Суд України встановив, що конституційне право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 184 ЦПК України, позов пред`являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції.

Частиною 1 ст. 187 ЦПК України передбачено, що за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку. передбаченому ст. 185 цього Кодексу.

У зв`язку з зазначеним, звернення позивача до суду зобов`язує суддю до вчинення необхідних процесуальних дій з метою з`ясування можливості відкриття провадження у цивільній справі. Зокрема, з`ясуванню підлягають питання чи немає підстав для залишення позовної заяви без руху, для повернення позовної заяви, для відмови у відкритті провадження у справі.

Нормами статей 175 та 177 ЦПК України регламентовано вимоги до форми і змісту позовної заяви.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Така ж позиція зазначена в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Проте зі змісту позовної заяви вбачається, що виклад обставин в обґрунтування позовних вимог зводяться до формальності та єдиного посилання на норму СК України, доказів в обґрунтування обставин не надано, як і не наведено підстав, з якими законодавець пов`язує можливість звільнення особи від доказування, в той час як захист та відновлення прав відбувається не автоматично, а виключно за зверненням особи, до якого нормами процесуального права висуваються певні вимоги. Так, принцип диспозитивності цивільного судочинства полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Цивільного Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Цивільним кодексом випадках.

Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" N 11 від 21.12.2007 року , зокрема зазначено, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитині-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя (п. 10).

Окремо слід зазначити, що до позовної заяви не додано свідоцтва про шлюб, в той час, як відповідно до вимог пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" N 11 від 21.12.2007 року до позовної заяви про розірвання шлюбу додається: свідоцтво про реєстрацію шлюбу

Як вбачається з матеріалів позову, позивачем надана копія свідоцтва про реєстрацію шлюбу, тоді як законодавство вимагає як доказ обґрунтування заявлених позовних вимог оригінал вищевказаного свідоцтва.

Відтак, для належного оформлення позову, позивачці слід надати оригінал свідоцтва про шлюб.

Крім цього, частина 4 ст. 177 ЦПК зазначає, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу судовий збір становить 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2023 року становить 2684 гривень.

Таким чином, відповідно до ставок Закону України «Про судовий збір», позивачу необхідно було сплатити судовий збір у сумі 1073,60 гривень та надати суду відповідну квитанцію про сплату такого.

Вищезазначена вимога недотримана заявником при поданні зави до суду.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Суд наголошує, що документи подаються до суду у відповідності до вимог чинного законодавства та належної якості, щоб на них можна було прочитати весь текст документа, чітко було видно всі реквізити, поля документа не було порушено.

При цьому додані позивачем документи, які містяться в матеріалах позову, є неналежної якості (нечитабельної форми), що ускладнює, а місцями унеможливлює розуміння змісту документу, з якого зроблено копію.

Відтак, позивачу додані до позову письмові докази необхідно надати суду та відповідачу по справі належної, читабельної якості.

Також, відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Вищезазначена вимога також недотримана позивачем при поданні зави до суду.

Також суд наголошує, що відповідно до приписів ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Водночас, положення ч. 2 ст. 28 ЦПК України вказують на те, що позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Так позивач у власній заяві вказує, що у сторін у шлюбі народилося двоє дітей, 2014 року народження та 2008 року народження, водночас матеріали справи не містять жодних документальних підтверджень того, з ким проживають діти. Зазначений перебіг подій унеможливлює суд вирішити питання щодо підсудності даної цивільної справи. Відтак, позивачу слід надати документальне підтвердження того, що спільна діти сторін проживають разом з нею, або інші відомості з яких можливо встановити, що між сторонами погоджено можливість розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання заявника.

Таким чином, вказані недоліки унеможливлюють відкриття провадження у справі та потребують усунення.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасник цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175, 177 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, заяву потрібно залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків протягом семи днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Керуючись ст. ст.175, 185 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без руху.

Надати позивачці строк 7 днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків.

Якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України https://trm.lv.court.gov.ua/sud1324/

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя: В. І. Марчук