Номер провадження: 22-ц/813/5135/23
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Орловської Н.В.,

суддів Ігнатенко П.Я.,

Пузанової Л.В.,

секретар Зєйналова А.Ф.к

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Клепиков Максим Сергійович, на ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 07 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Чеської компанії «BUGZ INVEST s.r.o.» про зобов`язання до укладання основного договору купівлі-продажу нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В :

26 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов`язати Чеську компанію «BUGZ INVEST s.r.o.», яка зареєстрована відповідно до діючого законодавства Чеської Республіки, свідоцтво про державну реєстрацію серії С 294074, номер платника податків НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 , укласти з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) договір купівлі-продажу нерухомого майна у запропонованій ним редакції.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 05 грудня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 07.02.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Судове рішення мотивоване тим, що належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи позивач повторно, без поважних причин не з`явився у судове засідання, що свідчить втрату позивачем інтересу до справи та відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України є підставою для залишення позову без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Клепиков Максим Сергійович, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що ухвалою суду від 05.12.2022р. справа була призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, а тому явка позивача не була обов`язковою. Будь-які клопотання про розгляд справи з викликом сторін в матеріалах справи відсутні. Ухвала про визнання явки позивача обов`язковою судом також не постановлялась. З огляду на викладене вважає, що суд мав можливість розглянути справу за відсутності представника позивача за наявними матеріалами справи.

Крім того, 07.02.2023 року до початку судового засідання стороною позивача було подано заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку зі вступом до участі у справі нового представника. Вказана заява залишилась нерозглянутою судом, внаслідок чого порушено право позивача на доступ до правосуддя, оскільки передбачені процесуальним законом підстави для залишення позову без розгляду у суду були відсутні.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не є перешкодою для перегляду судового рішення.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Загальною декларацією прав людини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87).

Як вбачається з матеріалів справи, в перше судове засідання, призначене на 26.12.2022р. об 11.30 год. позивач ОСОБА_1 не прибув, попередньо надавши до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю його представника в іншій справі. (а.с. 46)

У наступне судове засідання, призначене на 07 лютого 2023 року об 11.30 год, позивач також не прибув, надавши заяву про відкладення слухання справи у зв`язку зі вступом нового представника.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що належним чином повідомлений позивач повторно не прибув у судове засідання, що є підставою для залишення позову без розгляду.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції необґрунтованим з огляду на наступне.

Частинами першою, другою, п`ятою статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Наведені правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18.

Порядок повідомлення учасників справи про день та час її розгляду врегульовано, зокрема, статтею 128 ЦПК України, згідно частин першої - четвертої якої суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. (ч.6 ст. 128 ЦПК України)

Згідно ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є:

1) день вручення судової повістки під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Верховний Суд у постанові від 26.10.2022р. у справі №761/877/20 зазначив, що для цілей ЦПК офіційною електронною адресою є електронна адреса, зареєстрована в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі (ЄСІТС).

Апеляційним судом встановлено, що направлення судових повісток учасникам справи, в тому числі позивачу та його представнику, здійснювалося судом першої інстанції на електронні адреси. При цьому, відомості про те, що електронна адреса позивача зареєстрована у ЄСІТС в матеріалах справи відсутні, що виключає можливість вважати її офіційною.

Зі змісту оскаржуваної ухвали суду вбачається, що вирішуючи питання про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду суд першої інстанції не з`ясовував питання щодо належного повідомлення позивача про день та час розгляду справи, визнавши вказану обставину встановленою без достатніх для цього підстав.

Натомість, докази належного повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи в матеріалах справи відсутні.

З огляду на викладене слід зазначити, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду у зв`язку з повторною неявкою, не встановивши при цьому обставини, з якими закон пов`язує можливість вчинення такої процесуальної дії.

У відповідності до ч.1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, а також порушення норм процесуального права.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням матеріалів справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ч.1 ст.379 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Клепиков Максим Сергійович, задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 07 лютого 2023 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 04 травня 2023 року.

Головуюча ________________ Н.В.Орловська

Судді: ________________ П.Я.Ігнатенко

________________ Л.В.Пузанова