Справа № 439/543/23
22 серпня 2023 року м. Броди
Бродівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді Рахімової О.В.,
за участі секретаря судового засідання Скорик І.Б.,
представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача ФОП ОСОБА_3 адвоката Барабаша Володимира Гнатовича про ухвалення додаткового рішення, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_3 про захист прав споживача, стягнення прямого збитку, неустойки, моральної шкоди та витрат на правову допомогу, -
У провадженні Бродівського районного суду Львівської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_3 про захист прав споживача, стягнення прямого збитку, неустойки, моральної шкоди та витрат на правову допомогу.
14 липня 2023 року, за результатами розгляду даної справи, судом було ухвалено рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_3 про захист прав споживача, стягнення прямого збитку, неустойки, моральної шкоди та витрат на правову допомогу - відмовлено.
20 липня 2023 року до суду надійшла заява представника відповідача ФОП ОСОБА_3 адвоката Барабаша Володимира Гнатовича в якій просить стягнути із ОСОБА_1 в користь ФОП ОСОБА_3 - судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. (сім тисяч) гривень.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.
За ч. ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Представник відповідача ОСОБА_2 підтримав своє клопотання, на підставах викладених у ньому.
ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав своє заперечення та просив зменшити суму витрат на правову допомогу, що підлягає задоволенню/стягненню в сумі 1093,8 гривень, на підставах викладених у запереченні.
Заслухавши сторони, ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення у справі.
Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 14.07.2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_3 про захист прав споживача, стягнення прямого збитку, неустойки, моральної шкоди та витрат на правову допомогу - відмовлено.

За змістом ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи розподіляються: у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно з ч. 8. ст. 141 ЦПК України. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Така заява була зроблена в відзиві та в судовому засіданні представником відповідача.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.

Щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, то ч. 4 ст. 137 ЦПК передбачає, що він має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з частиною першою та третьою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.

До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

При цьому договір про надання правової допомоги повинен містити детальний опис правових послуг, що надаються, та їх вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц від 19.02.2020 року.

Враховуючи статтю 28 Правил адвокатської етики (затвердженні звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначені розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково- теоретична підготовка.

Безпосереднє представництво інтересів відповідача адвокат Барабаш Володимир Гнатович здійснює згідно договору № 18 про надання правової допомоги від 21.04.2023 р. на підставі документів передбачених чинним законодавством.

ОСОБА_2 є адвокатом на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та має відповідне посвідчення адвоката.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу) від 30 вересня 2009/ року № 23-рп/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. При цьому у передбачених законом випадках, зокрема для захисту прав і свобод дітей, неповнолітніх батьків та для захисту від обвинувачення, відповідні державні органи, їх посадові та службові особи під час здійснення своїх повноважень зобов`язані забезпечити надання зазначеним особам необхідної правової допомоги.

Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Конституційний Суд України зазначає, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті частини другої статті 3, статті 59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги. Проте не всі галузеві закони України, зокрема процесуальні кодекси, містять приписи, спрямовані на реалізацію такого права, що може призвести до обмеження чи звуження змісту та обсягу права кожного на правову допомогу.

З вище викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; й складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; й представництво у судах. Аналогічна позиція викладена у Постанові Великої палати Верховного суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16.

Заявником надано до суду докази понесених витрат на оплату правничої допомоги, наданої адвокатом Барабаш В.Г. на загальну суму 7 000 грн, на підтвердження чого додано:

1) договір про надання правової допомоги та представництва № 18 від 21.04.2023 року;

2) акт приймання - передачі надання послуг від 21.04.2023 року;

3) платіжну інструкцію № від 21.04.2023 року;

4) акт приймання - передачі надання послуг від 14.07.2023 року;

5) платіжну інструкцію № від 14.07.2023 року;

6) ордер на надання правничої (правової) допомоги від 21.04.2023 року.

Таким чином, витрати які відповідач поніс сплативши за правову допомогу в розмірі 7000 гри. (сім тисяч гривень), згідно договору №18 про надання правової допомоги від 21.04.2023 р. та актів приймання передачі наданих послуг від 21.04.2023року та 14.07.2023року «Адвокатському бюро Володимира Барабаша», є витратами на професійну правничу допомогу відповідно до ст. 133, 137, а за змістом ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи. В тому числі вище зазначені витрати є співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову ( ціна позову складала 26313,33 гривні, без врахування витрат на правову допомогу -3000 гривень) та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ФОП ОСОБА_3 є приватним підприємцем, що могло вплинути на його ділову репутацію).

Позивачем ОСОБА_1 не доведено неспівмірності витрат на правничу допомогу сплачених Адвокатському бюро Володимира Барабаша ФОП ОСОБА_3 та те, що вказана сума є завищеною та необґрунтованою, як і ненадання такої допомоги. В той же час необхідно зазначити, що позивачем ОСОБА_1 при подачі позову було також зазначено орієнтовну суму витрат на правову допомогу - 3000 гривень.

Суд вважає, що ФОП ОСОБА_3 оплатив Адвокатському бюро Володимира Барабаша кошти за надання правової допомоги по справі № 439/543/23 в загальній сумі 7 000,00 грн., визначена сума є обґрунтованою, такою, що відповідає складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягом, наданих адвокатом послуг, у зв`язку з чим вказана сума підлягає відшкодуванню в повному розмірі.

Враховуючи те, що при ухваленні рішення не було вирішено питання про стягнення з позивача судових витрат на правничу допомогу надану відповідачу, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для стягнення з позивача на користь відповідача компенсації відповідних понесених судових витрат у справі, які становлять 7 000 гривень 00 копійок.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву представника відповідача ФОП ОСОБА_3 адвоката Барабаша Володимира Гнатовича про ухвалення додаткового рішення, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_3 про захист прав споживача, стягнення прямого збитку, неустойки, моральної шкоди та витрат на правову допомогу - задовольнити.

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 439/543/23 за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_3 про захист прав споживача, стягнення прямого збитку, неустойки, моральної шкоди та витрат на правову допомогу.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) в користь ФОП ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) - судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. (сім тисяч гривень) 00 копійок.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст додаткового рішення виготовлено 25.08.2023

Суддя О.В. Рахімова