Справа № 143/1208/21
21.04.2023 року м. Погребище
Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Бойка А.В.,
з участю секретаря судових засідань Москаленко С.П.,
представника позивача адвоката Зубаня О.О.,
відповідача ОСОБА_1 ,
представника відповідача адвоката Вдовиченка В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Погребище справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватне акціонерне товариство "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС" про стягнення матеріальної шкоди завданої в результаті ДТП, -
17.11.2021 до Погребищенського районного суду Вінницької області звернувся з позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС" про стягнення матеріальної шкоди завданої в результаті ДТП.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 23.11.2019 о 17 год. 00 хв. по вул. Центральній в с. Погребище Перше Погребищенського району Вінницької області водій ОСОБА_1 , в порушення п.п.12.3, 12.4 ПДР України, керуючи автомобілем «Audi AVANT A-4», д.н.з. НОМЕР_1 допустив зіткнення з автомобілем марки «SSANG YONG KORANDO», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Погребищенського районного суду Вінницької області від 05.06.2020 по справі №143/579/20 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушення, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 10.07.2020 скасовано постанову суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
136 430 грн. - розмір шкоди згідно проведеної оцінки на замовлення страхової компанії;
130 000 грн.- страховий ліміт за договором страхування цивільно-правової відповідальності, що укладений між страховою компанією та ОСОБА_1 ;
2500 грн. франшиза згідно умов договору страхування.
Однак позивач ОСОБА_2 не погодившись з оцінкою та вважаючи її заниженою, замовив проведення експертизи в незалежного оцінювача.
Згідно зі Звітом про оцінку ФОП ОСОБА_3 вартість матеріального збитку становить 185 937,30 грн. Також позивач оплатив роботу експерта у сумі 4000 грн. та евакуацію автомобіля з місця ДТП 3000 грн.
Таким чином, загальний розмір завданої позивачу шкоди становить 192 937,30 грн. (а виплачено страховою компанією 127 500 грн.)
Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 65 437,30 грн. шкоди (різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою).
Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 19.11.2021 відкрито провадження у справі та призначено її до підготовчого судового засідання (а.с. 52 т.1).
21.12.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від акціонерного товариства «Страхова група «ТАС».
11.01.2022 на адресу суду відповідачем ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву (а.с. 84-90), відповідно до якого він просив залишити позовну заяву без розгляду. Крім цього, 11.01.2021 представником відповідача адвокатом Вдовиченко В.І. подано клопотання про витребування доказів(а.с. 96-97 т.1).
Ухвалою суду від 11.01.2022 вказану позовну заяву залишено без руху, оскільки у ній не конкретизовано зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів, не зазначено відомостей про вжиття позивачем заходів досудового врегулювання спору (а.с. 101 т.1).
17.01.2022 в порядку усунення недоліків до суду подано оновлену позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватне акціонерне товариство "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС" про стягнення матеріальної шкоди завданої в результаті ДТП (а.с. 106-110 т.1), якою змінено статус Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС" з відповідача на третю особу, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.
Ухвалою суду від 17.01.2022 у справі призначено судове засідання (а.с. 111 т.1).
02.02.2022 представником відповідача адвокатом Вдовиченко В.І. подано клопотання про витребування доказів та про виклик свідка (а.с. 117-119 т.1).
Також адвокатом Вдовиченко В.І. подано відзив на оновлену позовну заяву, відповідно до якого він просить суд відмовити у задоволення позову в повному обсязі, однак суд, керуючись ч.5 ст. 49, ч.4, 5 ст.178 ЦПК України не приймає відзив до розгляду, скільки він поданий з порушеннями законодавства, а саме не надісланий іншим учасникам справи разом із надсиланням до суду (а.с. 121-129 т.1).
15.02.2022 відповідачем ОСОБА_1 подано заяву про відвід судді Бойка А.В., в задоволенні якої відмовлено ухвалою суду від 15.02.2022 (а.с. 193т.1).
23.02.2022представником позивача адвокатом Зубанем О.О. подано відповідь на відзив (а.с. 203-206 т.1).
04.04.2022 зареєстровано відповідь на витребування доказів з Погребищенського районного суду Вінницької області, з якої вбачається, що адміністративні матеріали відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП до суду не надходили (а.с. 223, т.1).
Ухвалою суду від 06.05.2022 повторно витребувано з відділу поліції №4 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області відомості щодо прийнятого рішення у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_2 за ч.4 ст. 358 КК України (а.с. 231, т. 1).
Ухвалою суду від 26.05.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті, також здійснено виклик свідка ОСОБА_4 (а.с. 243, т.1).
При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
З матеріалів справи суд встановив, що 23.11.2019 о 17 год. 00 хв. по вул. Центральній в с. Погребище Перше Погребищенського району Вінницької області водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Audi AVANT A-4», д.н.з. НОМЕР_1 допустив зіткнення з автомобілем марки «SSANG YONG KORANDO», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.
Автомобіль «SSANG YONG KORANDO» належить на праві власності ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 13, т.1 ).
Постановою Погребищенського районного суду Вінницької області від 05.06.2020 по справі №143/579/20 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушення, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с. 15-16, т.1).
Постановою Вінницького апеляційного суду від 10.07.2020 скасовано постанову суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.17-19, т.1).
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, що передбачене ст. 124 КУпАП не притягувався, що підтверджується повідомленням секретаря суду (а.с. 223, т. 1 ) та відповіддю начальника СПД №2 ВП №4Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області В.Шеремети (а.с. 1, т.2).
В подальшому ОСОБА_2 не погодившись з оцінкою та вважаючи її заниженою, замовив проведення експертизи в незалежного оцінювача. Згідно зі Звітом про оцінку ФОП ОСОБА_3 вартість матеріального збитку становить 185 937,30 грн. (а.с. 20-43, т.1). Також позивач оплатив роботу експерта у сумі 4000 грн. (а.с. 45-47, т. 1) та евакуацію автомобіля з місця ДТП 3000 грн. (а.с. 48, т. 1).
Так, відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, п. 8, ч.2 даної статті визначається що способом захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно із ч. 1,2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст.1188 ЦК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Згідно зі ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.
Відповідно до частин першої, другої статті 22ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Оскільки вартість майнового збитку завданого позивачу шляхом пошкодження автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує подальшу сплату позивачу розміру страхового відшкодування, то із відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.
За таких обставин, саме ОСОБА_1 , як особа, що винна у вчиненні ДТП, зобов`язана сплатити позивачу таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого2010 року).
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та сумою страхового відшкодування.
За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Що стосується судових витрат, то суд приходить до наступних висновків.
В ч.1 ст.134 ЦПК України обумовлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Разом з позовною заявою позивачем подано орієнтовний (попередній) перелік судових витрат, що складалися з витрат на правову допомогу у розмірі 12 000 грн. та витрат по сплаті судового збору 908 грн.
Згідно із ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За змістом п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу представником позивача адвокатом Зубанем О.О. подано квитанцію до прибуткового касового ордеру та акт приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги по справі від 20.07.2022.
Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у сумі 908 грн та витрати на професійну правничу допомогу - 12 000 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 43, 49, 76-78, 81, 141, 258-259, 263, 264, 265, 273, 352 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , жителя АДРЕСА_2 майнову шкоду, завдану в результаті ДТП, яке сталося 23.11.2019, в розмірі 65 437, 30 (шістдесят п`ять тисяч чотириста тридцять сім гривень 30 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 12 908 (дванадцять тисяч дев`ятсот вісім ) грн. судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, що складаються з судового збору 908 грн, витрат на професійну правничу допомогу- 12 000 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст судового рішення виготовлений 01.05.2023.
Суддя