Справа № 212/3095/23
У Х В А Л А

08 травня 2023 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Зімін М.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

03 травня 2023 року на адресу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Дана позовна заява надійшла до суду в електронному вигляді, за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», за електронним цифровим підписом представника позивача адвоката Сергієнко Д.М.

Перевіривши матеріали позовної заяви та долучених до неї документів, судом встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам статті 175 ЦПК України, подана з порушенням правил про підсудність та положень Закону України «Про міжнародне приватне право».

Позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду з даним позовом, просить розірвати шлюб з відповідачем ОСОБА_2 , що зареєстрований 13 вересня 2017 року Приморським районним у місті Одеса відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1473.

На обґрунтування даного позову позивач вказує, що сторони проживають окремо та від шлюбу у сторін спільних дітей немає.

Як убачається з позовної заяви та доданих до неї документів відповідач є громадянином Арабської Республіки Єгипет.

За відомостями Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим на території України не значиться.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право» (далі - Закон № 2709-IV) іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм, зокрема, хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 2 Закону № 2709-IV цей Закон застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, зокрема, підсудність судам України справ з іноземним елементом.

Відповідно до статті 63 Закону № 2709-IV припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Визначаючи підсудність справ судам України слід керуватися загальними правилами, визначеними у статті 76 Закону № 2709-IV.

Відповідно до частини другої статті 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Оскільки позивач є громадянкою України, а відповідач громадянином іншої країни, то правовідносини між сторонами обтяжені ознакою «іноземний елемент», а тому вирішення спору між ними щодо розірвання шлюбу та наслідків розірвання шлюбу в судових органах України необхідно здійснювати відповідно до Закону України «Про міжнародне приватне право», з урахуванням вимог ЦПК України та інших законів України.

Даний позов пред`явлено позивачем до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за зареєстрованим місцем перебування позивача за адресою: АДРЕСА_1 . Водночас суду не надано відомостей про те, що позивачка на час звернення до суду із даним позовом проживає за вказаною адресою.

Процесуальний порядок провадження у справах за участю іноземних осіб врегульовано Розділом ХІ ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 498 ЦПК України у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 80 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що у разі якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України.

Отже суд, який відкриває провадження у справі, зобов`язаний повідомити про подачу позову, час і місце судового засідання всіх учасників процесу, в тому числі й нерезидента.

Якщо мова йде про суб`єктів, які є резидентами країн учасників Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах (15.11.1965 року, м. Гаага, надалі Гаазька конвенція) застосовується порядок повідомлення, визначений вказаною Конвенцією.

У випадку, якщо суд не дотримується вказаного порядку, то це безумовне процесуальне порушення, яке тягне за собою скасування судового рішення.

Відповідно до абз. 3 п. 2.6 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації від 27.06.2008 № 1092/5/54, якщо у відносинах з запитуваною державою відсутній чинний міжнародний договір України, доручення надсилається Міністерству юстиції України для його направлення через дипломатичні канали.

Згідно з п. 2.3 розділу ІІ Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та ДСА України від 27 червня 2008 року № 1092/5/54, доручення та документи, що до нього додаються, складаються мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України.

Якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України. Документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову. У відповідних випадках документи, що підлягають врученню, можуть бути складені або перекладені на ту мову, яку, як є підстави вважати, розуміє особа, якій необхідно вручити документи.

Таким чином, саме на позивача покладається обов`язок забезпечити подання до суду належно оформлених, перекладених, нотаріально посвідчених документів, після чого вони надсилаються судом у порядку повідомлення, визначеного Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965.

Підготовка даної справи до судового розгляду буде проводитися із застосуванням положень «Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 № 1092/5/54.

Міжнародним договором, чинним для України та Арабської Республіки Єгипет щодо даних правовідносин, є Конвенція про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, підписана в м. Гаага 15 листопада 1965 року (далі - Конвенція), згода на обов`язковість якої надана згідно із Законом України від 19 жовтня 2000 року № 2052-ІІІ.

Частиною 2 статті 3 Конвенції визначено, що до прохання (у даному випадку судового доручення) додається документ, який підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ надаються в двох примірниках.

Таким чином, до позовної заяви має бути додано по дві копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Також необхідно зважати на те, що частиною третьою статті 5 Конвенції передбачене право Центрального Органу запитуваної Держави (Арабської Республіки Єгипет) вимагати складення або перекладу документу офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуваної Держави. За таких обставин доцільним є надання копій позовної заяви з додатками у перекладі на арабську мову, яка є офіційною мовою Арабської Республіки Єгипет, з завіренням перекладу перекладачем (печаткою бюро перекладу), нотаріально посвідченням чи проставлення апостиля компетентним органом держави, для запобігання повернення судового доручення без вручення відповідачеві через відсутність перекладу на офіційну мову.

Отже, оскільки зі змісту позовної заяви і доданих до неї документів, вбачається, що відповідач є громадянином Арабської Республіки Єгипту, позивачу потрібно надати до суду в двох примірниках належним чином засвідчений переклад позовної заяви та усіх додатків до неї на офіційну мову запитуваної держави (офіційну мову (арабську) відповідної держави, громадянином якої є відповідач, тобто Арабської Республіки Єгипту), для вручення їх відповідачу.

З поданої позовної заяви та доданих документів встановити зареєстроване чи останнє відоме точне місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_2 , який є громадянином Арабської Республіки Єгипет, не вбачається можливим, що унеможливлює його належне повідомлення про місце і час розгляду справи судом у будь-який спосіб, що тягне за собою порушення прав особи.

Враховуючи викладене, дану позовну заяву слід залишити без руху в порядку статті 185 ЦПК України та встановити позивачу десятиденний строк для усунення недоліків шляхом подання суду позовної заяви із зазначенням зареєстрованого чи останнє відомого точного місця проживання (перебування) відповідача ОСОБА_2 , який є громадянином Арабської Республіки Єгипет, копій позовної заяви з додатками у перекладі на арабську мову, а також відомостей про місце перебування позивача за адресою: АДРЕСА_1 на час звернення до суду із вказаної позовною заявою.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя, -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків, але не більше десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, якщо у зазначений строк недоліки позовної заяві не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Копію ухвали направити позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. В. Зімін