Постанова

Іменем України

02 травня 2023 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/6673/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Стрижеуса А. М.,

за участю секретаря Ратушного А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"

на рішення Печерського районного суду м. Києва

від 17 листопада 2022 року

в складі судді Остапчук Т. В.

у цивільній справі №757/46879/20-ц Печерського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_1

до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"

про захист прав споживачів, стягнення відсотків та 3% річних

У С Т А Н О В И В:

В жовтні 2020 року ОСОБА_1 , посилаючись на те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.02.2017 з відповідача, яке останнім виконане 09.09.2020, на її користь стягнуто суми банківських вкладів за двома депозитними договорами від 02.08.2012 та за період до 06.11.2016 стягнуто відсотки за цими ж договорами, пеню, 3% річних, звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - АТ КБ "ПриватБанк", Банк) відсотки за двома договорами та 3% річних за період з 22.10.2017 по 08.09.2020.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва 17 листопада 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з АТ КБ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 за кожним з двох договорів від 02.08.2012 3% річних у розмірі 8 646,57 доларів США та 4 323,28 доларів США.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині задоволених позовних вимог, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду в цій частині є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Як на підставу скасування рішення суду, відповідач посилався на те, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, просила в задоволенні скарги відмовити, а рішення суду в оскаржуваній частині залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Представник відповідача - Коцюба О. В. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених в ній.

Представник позивача - ОСОБА_3 проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити без задоволення, а рішення суду без змін, як законне та обґрунтоване.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, та вимог, що заявлялися в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що між сторонами було укладено депозитний договір №SAMDN5857 від 02.08.2012, за умовами якого на рахунок № НОМЕР_1 було внесено 100 000,00 доларів США, та депозитний договір №SAMDN5041 від 02.08.2012, на виконання якого на рахунок № НОМЕР_2 було внесено 50 000,00 доларів США.

11 квітня 2016 року ОСОБА_1 направила АТ КБ "ПриватБанк" заяву про розірвання вищезазначених депозитних договорів та видачу належних за цими договорами коштів. Дана заява отримана відповідачем 14 квітня 2016 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2017 року у справі №201/6621/16-ц позов ОСОБА_1 до ПАТ КБ "ПриватБанк" про повернення депозитних вкладів, виплату відсотків та стягнення штрафних санкцій задоволено.

Стягнуто з ПАТ КБ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором строкового вкладу №SAMDN5857 від 02.08.2012, а саме; суму вкладу у розмірі 100 000 доларів США; 21 895,89 доларів США - відсотки за період з 02.03.2014 по 06.11.2016; 735 335,31 доларів США пені у розмірі 3% річних за кожен день прострочення на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" за період з 19.04.2016 по 06.11.2016, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 20.02.2017 становить 20 074 653,96 грн; 8 063,01 доларів США - 3% річних за період з 02.03.2014 по 06.11.2016, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 20.02.2017 становить 220 120,17 грн.

Стягнуто з ПАТ КБ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором строкового вкладу №SAMDN5041 від 02.08.2012, а саме; суму вкладу у розмірі 50 000 доларів США; 10 947,94 доларів США - відсотки за період з 02.03.2014 по 06.11.2016; 367 667,65 доларів США пені у розмірі 3% річних за кожен день прострочення на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" за період з 19.04.2016 по 06.11.2016, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 20.02.2017 становить 10 037 326, 85 грн; 4 031,51 доларів США - 3% річних за період з 02.03.2014 по 06.11.2016, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 20.02.2017 становить 110 061,22 грн.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2018 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.02.2017 в частині стягнення 3 % в сумі 6 402,74 доларів США за період з 02.03.2014 по 18.04.2016 за договором строкового вкладу №SAMDN5857 від 02.08.2012 та в частині стягнення 3% річних в сумі 3201,37 доларів США за період з 02.03.2014 по 18.04.2016 за договором строкового вкладу №SAMDN5041 від 02.08.2012 - скасовано та відмовлено в цій частині у задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду від 26.02.2020 рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.02.2017 змінено в частині суми пені. Пеня зменшена до 500 000 грн за договором №SAMDN5857 від 02.08.2012 та до 250 000,00 грн за договором №SAMDN5041 від 02.08.2012. В іншій частині рішення суду першої інстанції від 20.02.2017 залишено без змін.

09 вересня 2020 року АТ КБ "ПриватБанк" виконав рішення суду.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 , окрім іншого посилалася на те, що відповідач прострочив виконання зобов`язання з повернення депозитних вкладів та нарахованих відсотків, у зв`язку з чим зобов`язаний за обома депозитними договорами сплатити 3% річних за весь період прострочення, а саме з 22.10.2017 по 08.09.2020.

Суд першої інстанції, встановивши вищенаведені обставини, застосувавши норми матеріального права, які регулюють дані правовідносини, а саме положення ст. 625 ЦК України, дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач прострочив виконання зобов`язання про повернення депозитних вкладів з нарахованими відсотками, у зв`язку чим правильно задовольнив позовні вимоги про стягнення 3% річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Апеляційна скарга не містить доводів щодо неповного з`ясування судом обставин справи та щодо неправильного застосування норм матеріального права в частині задоволення позовних вимог. Також апеляційна скарга не містить доводів незгоди з оцінкою доказів, здійсненою судом.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що як на підставу скасування рішення суду відповідач посилався лише на те, що АТ КБ "ПриватБанк" є неналежним відповідачем у справі, що для суду є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Так, в апеляційній скарзі АТ КБ "ПриватБанк" посилався на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги надані відповідачем докази, які підтверджують укладення договору переуступки права вимоги між Банком та ТОВ "ФК "Фінілон", згідно якого право виконання зобов`язань за депозитами позивача передано цьому товариству.

Колегія суддів не приймає до уваги такі доводи відповідача, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі та визначено розглядати справу за правилами позовного (загального) провадження. В даній ухвалі про відкриття провадження судом встановлено відповідачу строк до 15 листопада 2020 року, протягом якого він має право подати відзив на позовну заяву та всі письмові і електронні докази, висновки експерті і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову (а. с. 23).

Як вбачається з матеріалів справи, у визначений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13 липня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а. с. 60).

Після постановлення судом ухвали про закінчення виконавчого провадження відповідач подав письмові пояснення, до яких долучив докази на підтвердження своїх заперечень проти позову, а саме договір про переуступку боргу, укладеного з ТОВ "ФК "Фінілон".

Водночас, законодавством не передбачено подання доказів з письмовими поясненнями.

Так, за приписами ч. 1 ст. 191 ЦПК України, у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Згідно з ч. 2 ст. 191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд обґрунтовано не взято до уваги докази, долучені відповідачем до письмових пояснень, та як наслідок дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Крім того, слід враховувати і те, що укладення між Банком та ТОВ "ФК "ФІНІЛОН" 17.11.2014 Договору про переведення боргу не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог до АТ КБ "ПриватБанк" у даній справі, оскільки позивачка, як кредитор за договорами банківського вкладу, не надавала своєї згоди на заміну боржника АТ КБ "ПриватБанк" у зобов`язанні за договорами банківського вкладу на іншу особу ТОВ "ФК "ФІНІЛОН".

Так, в статті 520 ЦК України визначено, що боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Верховний Суд в постанові від 27.04.2022 у справі №321/1260/19 у тотожних правовідносинах зазначив, що відсутність згоди кредитора на переведення боргу не зумовлює нікчемності договору про переведення боргу між новим та первісним боржниками. Відсутність згоди кредитора на переведення боргу свідчить, що договір про переведення боргу між новим та первісним боржниками не породив правових наслідків для кредитора, тобто не відбулося переведення боргу.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір, суд першої інстанції в межах доводів позову повно та всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що право позивача порушено АТ КБ "ПриватБанк". В цій частині рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 листопада 2022 року в частині задоволення позовних вимог - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 04 травня 2023 року.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

А. М. Стрижеус