Справа № 159/963/23
Провадження № 2/159/464/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2023 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Лесика В.О.,

за участю секретаря Спасюк К.В.,

представника позивача ОСОБА_1 , , яка приймає участь в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та стягнення страхового відшкодування,

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позовних вимог.

У лютому 2023 року позивачі звернулися до суду з позовом, у якому прохають суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на їх користь, а саме :

- на користь ОСОБА_4 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 14852,05 грн., три відсотки річних у розмірі 977,67 грн., інфляційні втрати у розмірі 5884,03 грн., що в загальному розмірі становить - 21713,75 грн., а також страхове відшкодування у розмірі 39000 грн.та 7500 грн. витрат на правничу допомогу;

- на користь ОСОБА_3 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 17256,56 грн., три відсотки річних у розмірі 1135,95 грн., інфляційні втрати у розмірі 6836,64 грн., що в загальному розмірі становить - 25229,15 грн., а також страхове відшкодування у розмірі 45 314 грн та 7500 витрат на правничу допомогу .

Обґрунтовуючи позовні вимоги посилаються на наступні обставини: 18 січня 2022 року позивачі звернулися до відповідача із заявою про страхове відшкодування, загальна сума страхового відшкодування з урахуванням встановленого ліміту складала 83314 грн., з яких по 39000 грн. відшкодування моральної шкоди для кожного з позивачів та 6314 грн. витрат на поховання для позивача ОСОБА_3 . Однак, у відповідь на заяву позивачів відповідач повідомив, що рішення щодо виплати страхового відшкодування буде прийнято після отримання ПРАТ «Страхова компанія «Універсальна» відповідного рішення щодо результатів розгляду кримінальної справи за фактом вказаної ДТП, тим самим призупинивши строк розгляду справи. З таким рішенням відповідача позивачі не погоджуються та вважають його безпідставним, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди загинув ОСОБА_5 , а тому цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Ауді» д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_6 настає незалежно від вини.

Відтак з посиланням на норми чинного законодавства прохають позов задовольнити в повному обсязі, оскільки рішення відповідача про зупинення строків розгляду справи про виплату страхового відшкодування через відсутність постанови слідчого/вироку суду є необґрунтованим та таким, що порушує право потерпілих на отримання страхового відшкодування.

Стислий виклад заперечення відповідача на позов.

14 березня 2023 року відповідачем подано відзив на позов. Згідно якого, відповідач позов не визнає, прохає відмовити в повному обсязі з посиланням на наступне.

Так, між ПрАТ «СК «Універсальна» та ОСОБА_6 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР 205083639 (надалі - Поліс) за яким страховик зобов`язався відшкодовувати шкоду заподіяну страхувальником життю здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу а саме: автомобіля AUDI, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . 19.12.2021року в м. Ковель сталась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля Ауді», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під управлінням ОСОБА_6 , внаслідок якої пішохід ОСОБА_5 помер від отриманих травм. 26.01.2022 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» отримала заяву про виплату страхового відшкодування від ОСОБА_7 , який представляв інтереси ОСОБА_8 та ОСОБА_3 . Розглянувши дану заяву, зробивши всі можливі запити для встановлення всіх обставин настання випадку, який мав місце 19.12.2021 року, було прийнято рішення призупинити виплату страхового

відшкодування з огляду на те, що представником Позивачів не було надано

постанови про закриття кримінального провадження або рішення/вироку суду,

щодо притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за

ч.2 ст. 286 КК України Про що було повідомлено представника позивача листами

№ 358/25-00/03 та № 137/25-00/03. Отже, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» правомірно призупинила розгляд справи і прийняття рішення щодо здійснення страхового відшкодування, оскільки відсутні необхідні для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування документи, що підтверджують всі обставини настання події, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність.

Крім того, вимоги відповідач про стягнення коштів на правничу допомогу вважає необґрунтованими та не співмірними зі складністю справи та наданими послугами адвоката, з часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

За таких обставин просить в позові відмовити.

Рух справи в суді.

Позовну заяву подано до суду 21 лютого 2023 року.

Ухвалою судді від 22.02.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Одночасно, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву.

22.03.2023 року представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на їх користь,а саме :

- на користь ОСОБА_4 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 18 217,81 грн., три відсотки річних у розмірі 1179,62 грн., інфляційні втрати у розмірі 6876,19 грн., що в загальному розмірі становить - 26 273,62 грн., а також страхове відшкодування у розмірі 39000 грн. та 7500 витрат на правничу допомогу ;

- на користь ОСОБА_3 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 21 167, 22 грн., три відсотки річних у розмірі 1370,59 грн., інфляційні втрати у розмірі 7989,43 грн.,, що в загальному розмірі становить - 30 527,24 грн., а також страхове відшкодування у розмірі 45 314 грн. та 7500 витрат на правничу допомогу.

Позиція учасників судового розгляду

У ході судового розгляду представник позивача позов підтримав повністю з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог та з підстав викладених у позовній заяві. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в силу вимог ст. 128 ЦПК України, був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання; в судове засідання не з`явився без повідомлення причин.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Відповідно до Витягу з ЄРДР слідує, що 19 грудня 2021 року до Ковельського РУП ГУНП у Волинській області надійшло повідомлення ОСОБА_6 проте, що 19 грудня 2021 року о 21 год.35 хв. ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «AUDI» р.н. НОМЕР_2 , рухаючись в м.Ковелі по вул..Володимирській зі сторони вул. Незалежності поблизу «Реал-АВТО Експрес», що по вул.Володимирська,125 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який переходив проїзну частину дороги на пішохідному переході, внаслідок чого, останній отримав тілесні ушкодження, від яких знаходячись в реанімаційному відділенні Ковельської ЦРЛ помер.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 23.12.2021 року, виданим Ковельським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області ЗМУ ГТУЮ (м.Львів) ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачі є батьками померлого, зокрема факт родинних відносин, як між батьками ОСОБА_3 і ОСОБА_2 та сином ОСОБА_5 , підтверджується копією свідоцтва про народження померлого серія НОМЕР_4 виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області.

Відповідно до копій пенсійних посвідчень серії НОМЕР_5 та серії НОМЕР_6 позивачі ОСОБА_3 , 1953 р.н. та ОСОБА_2 , 1955 р.н., станом на дату смерті сина ОСОБА_5 досягли пенсійного віку та отримують пенсію. Тобто, є непрацездатними особами.

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки, виданою

РЖКП-1 м.Ковеля, позивачі проживали разом з ОСОБА_5 по день його смерті.

У ході розгляду справи встановлено та не заперечується відповідачем, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «AUDI» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_6 , на дату дорожньо-транспортної пригоди застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю «ПРАТ «Страхова компанія «Універсальна».

З заяви на виплату страхового відшкодування вбачається, що позивачі звернулись до «ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» про виплату страхового відшкодування, а саме: розмір відшкодування для батька ОСОБА_3 - 39000 грн. моральної шкоди, 6314 грн. - витрати на поховання, для матері ОСОБА_2 - 39000 грн. моральної шкоди, що в загальному розмірі становить 84314 грн.

Згідно відповіді ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» від 03.02.2022 року та 13.01.2023 року вбачається, що відносини між страхувальником ОСОБА_6 та страховиком ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» регулюються на підставі «Полісу обов`язкового страхування цивільно-правововї відповідльності власників наземених транспортних засобів №ЕР-20508369 від 22.07.2021 року та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Тобто в даному випадку, строк для прийняття страховиком рішення щодо виплати страхового відшкодування припиняється до дати набрання рішенням у такій справі/правадженні законної сили та повідомлення про даний факт Страховика.

Повідомленнями слідчого управління ГУНП у Волинській області доводиться, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001449 внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 20 грудня 2021 року за ознаками криімального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України не заверешене.

Копіями товарного чеку видані 20.12.2021 року на ім`я позивача ОСОБА_3 доводиться що останній поніс виитрати на поховання в загальному розмірі 6314 грн.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Позовні вимоги підлягають до повного задоволення.

Спірні відносини виникли з приводу відшкодування шкоди, яка спричинена смертю особи в результаті дії транспортного засобу, як джерела підвищеної небезпеки, а отже врегульовані Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) та Цивільним кодексом України (далі - ЦК України).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Як зазначено в п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", шкода, завдана внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, відшкодовується незалежно від наявності вини завдавача шкоди.

При цьому у частині третій статті 1193 ЦК України передбачено, що вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання.

Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Згідно зі статтею 6 вказаного Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пунктом другим та третім частини першої статті 1200 ЦК України, передбачено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно та інвалідам - на строк їх інвалідності.

Відповідно до п.27.2 ст.27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відповідно до п.27.3 ст. 27 Закону, страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Оскільки, позивачам заподіяно шкоду внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, а не взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, то відповідальним за заподіяну шкоду є лише особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України).

Суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 26.04.2022 (справа 184/1461/20-ц), де вказано, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується і моральна шкода внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Разом із цим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Доказів умислу потерпілого ОСОБА_5 (сина позивачів ) або непереборної сили матеріали справи не містять.

Тобто, у водія забезпеченого транспортного засобу марки «AUDI» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_6 настала безвинна відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Так як його цивільно-правова відповідальність застрахована, то в порядку передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відповідач зобов`язаний здійснити відшкодування шкоди позивачам.

Особами, які мають право на відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого відповідно до п. п. 27.3, п.27.4 ст. 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є матір загиблого ОСОБА_2 та батько ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет на 2021 рік", розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі становив:: з 1 січня - 6000 гривень, з 1 грудня - 6500 гривень.

Загальний розмір страхового відшкодування, передбаченого п. 27.3 ст.27 Закону не може бути меншим 12 мінімальних заробітних плат (12 х 6500) = 78000 грн. ( ДТП мало місце 19.12.2021 року). Отже, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відповідач зобов`язаний сплатити по 39000 грн. відшкодування моральної шкоди..

Відповідно до п. п.27.4 ст. 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Нормою статті 1201 ЦК України визначено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

На підтвердження витрат на поховання померлого ОСОБА_5 позивачем долучені товарні чеки на загальну суму 6314 грн.

Отже, позивачу ОСОБА_5 відповідач зобов`язаний сплатити 6314 грн. відшкодування, які полягають у витратах на поховання.

Що стосується штрафних санкцій суд приходить до наступного висновку:

Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою (пункт 36.1 ст. 36 вказаного Закону).

Згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

При цьому, відповідно до ухвали Верховного Суду України від 19 жовтня 2011 року у справі № 6-208св10 під справою, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства мається на увазі справа, порушена у встановленому законом порядку, що розглядається відповідним судом. Порушення кримінальної справи органами досудового слідства не є підставою для зупинення провадження у справі.

Тобто вказана норма Закону встановлює обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, та не дає право страховику на розтермінування виплати страхового відшкодування поза межами 90-денного строку з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування.

Пунктом 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

У цих правовідносинах ЦК України є загальним нормативно-правовим актом, а Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним нормативно-правовим актом та регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. При розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом. Тобто Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає спеціальні до ЦК України строки виплати страхових відшкодувань у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому саме спеціальний закон підлягає застосуванню при відшкодуванні страховиком шкоди, заподіяної смертю особи при експлуатації наземних транспортних засобів.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25 листопада 2020 року у справі № 747/522/19.

Частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 910/22034/15 зроблений висновок, що стаття 625 ЦК поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18) погодилася з цим висновком.

Матеріалами справи встановлено, що 18 січня 2022 року представником позивачів - ОСОБА_7 на адресу ПАТ СК «Універсальна» було подано заяву про виплату страхового відшкодування за наслідками ДТП від 19 грудня 2021 року.

Враховуючи безпідставну невиплату позивачам страхового відшкодування протягом 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування відповідач має сплатити пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ згідно пункту 36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 3 % річних та інфляційні втрати відповідно до статті 625 ЦК України.

Суд, перевіривши розрахунки позивачів за період з 19 квітня 2021 року по 17 лютого 2022 року виходячи з заявлених сум відшкодування та дійшов висновку що в частині стягнення з відповідача на користь позивачів окрім страхового відшкодування також на користь ОСОБА_2 , виходячи з суми заборгованості по виплаті страхового відшкодування 39000 грн., пені у розмірі 18217,81 грн., 3% річних у розмірі 1179,62 грн., інфляційних втрат у розмірі 6876,19 грн. та на користь ОСОБА_3 виходячи з суми заборгованості по виплаті страхового відшкодування в загальному розмірі 45314 грн., пені у розмірі 21167,22 грн., 3% річних у розмірі 1370,59 грн., інфляційні втрати у розмірі 7989,43 грн.

Відтак, враховуючи те, що відповідач не здійснив належного позивачам відшкодування шкоди то право позивачів на відшкодування шкоди, заподіяної смертю ОСОБА_5 є порушеним відповідачем, який зобов`язаний виплатити страхове відшкодування шкоди.

Таким чином, позовні вимоги підлягають до задоволення.

Щодо розподілу судових витрат.

Так, як вбачається з матеріалів справи стороною позивача було заявлено вимогу про компенсацію витрат на правничу допомогу в загальному розмірі 15000 грн. ( по 7500 грн. на кожного з позивачів).

Відповідно до ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом встановлено, що адвокатом надавалася правнича допомога ОСОБА_1 у даній справі та надано суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу договори про надання правової допомоги від 06.07.2022 року, укладені між ОСОБА_1 та позивачами ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Доказів оплати щодо надання професійної правничої допомоги адвокату Скочиляс І.М. позивачами суду не надано.

Проте, суд зазначає, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Відповідно до ч. 5, ч. 6 ст.137ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті щодо співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Представником відповідача заперечується сума витрат на правничу допомогу, оскільки представником позивача не надано квитанції про сплату послуг у розмірі 15000 грн., не надано акту виконаних робіт, тощо.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги клопотання відповідача в якому він заперечує проти стягнення витрат на правничу допомогу, зміст заяв та клопотань представника позивача по суті, складність справи, яка розглядалась в спрощеному позовному провадженні, час, затрачений представником позивача в судових засіданнях, їх кількість (1 судове засідання), витрачений представником позивача час на виконання нею відповідних робіт щодо правової консультації, збирання доказової бази, а також результат розгляду справи позовні вимоги задоволені частково, а тому суд виходить з конкретних обставин справи, вважає що визначений розмір оплати є дещо завищеним та не є співмірним обсягу наданих послуг.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17).

Відтак, враховуючи викладене суд приходить до висновку, що справедливим та виваженим буде стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу на користь кожного позивача витрат в розмірі по 3750 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачі звільнені від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір».

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст.12,76-81,141,258,259,263-265, 273,279ЦПК України, ст.ст.1168, 1200 ЦК України, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 39000 (тридцять дев`ять тисяч грн.).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на користь ОСОБА_4 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 18 217,81 (вісімнадцять тисяч двісті сімнадцять грн. 81 коп., три відсотки річних у розмірі 1179,62 (одну тисячу сто сімдесят дев`ять грн.62 коп. ), інфляційні втрати у розмірі 6876,19 (шість тисяч вісімсот сімдесят шість грн. 19 коп.), що в загальному розмірі становить - 26 273,62 (двадцять шість тисяч двісті сімдесят три грн. 62 коп.).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 45 314 (сорок п`ять тисяч триста чотирнадцять грн.).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на користь ОСОБА_3 ) пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 21 167 (двадцять одну тисяча/у сто шістдесят сім грн.22 коп.), три відсотки річних у розмірі 1370,59 (одну тисячу триста сімдесят грн. 59 коп.), інфляційні втрати у розмірі 7989,43 (сім тисяч дев`ятсот вісімдесят дев`ять грн. 43 коп.), що в загальному розмірі становить - 30 527,24 (тридцять тисяч п`ятсот двадцять сім грн. 24 коп.).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на користь ОСОБА_4 , ОСОБА_3 понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу по 3750 (три тисячі сімсот п`ятдесят грн. ) на кожного.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» в дохід держави судовий збір у розмірі 2822,30 грн. (дві тисячі вісімсот двадцять дві грн. 30 коп.).

У решті позовних вимог в частині судових витрат - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_1 .

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна», , адреса: м.Київ, бульвар Лесі Українки,9.

Повний текст рішення складено 27 квітня 2023 року.

Головуючий: В`ячеслав Лесик