справа №176/1237/23
провадження №2/176/587/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кучми В.В.,

з участю секретаря с/з Ворожейкіної А.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у м. Жовті Води цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Cхідний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, де просить стягнути з відповідача в якості відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я у розмірі 268 400,00 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Свою заяву ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що з 08 серпня 2007 року по 31.07.2022 року працював на різних посадах, таких як електрослюсар черговий та з ремонту устаткування, електромеханік з підіймальних установок, начальник підземної дільниці підйомів з повним робочим днем на підземних роботах, електромеханік підземної дільниці, електромеханік підземної енерго-механічної дільниці у Смолінській та Новокостянтинівській шахтах.

Під час виконання трудових обов`язків на підприємстві відповідача, внаслідок недосконалості технологічних процесів, позивач підпадав під вплив на організм шкідливих факторів виробничого середовища, зокрема шуму та пилу. Крім того, позивачу доводилось працювати в умовах важкої фізичної праці та вимушеної робочої пози.

За час роботи на підприємстві відповідача, позивач отримав професійні захворювання, що підтверджується Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 11 жовтня 2022 року, затвердженим начальником Управління Держпраці у Кіровоградській області О.А.Кухаренко, встановлено наявність у нього професійних захворювань: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії ( пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В. ЛН-другого ступеня; облітеруючий ендартеріїт нижніх кінцівок, ХАН другої стадії; хронічна двобічна сенсоневральна ( нейросенсорна) приглухуватість третього ступеня ( з помірним зниженням слуху) за класифікацією В.О.Остапкович і Н.І.Пономарьової. Захворювання професійні.

Відповідно до п. 13 зазначеного акту міститься висновок про наявність шкідливих умов праці позивача: пил, охолоджуючий мікроклімат, шум.

Згідно п. 17 вищевказаного акту професійне захворювання виникло за таких обставин: тривалий термін роботи в умовах дії підвищеного рівня пилу, охолоджуючого мікроклімату та виробничого шуму, показники яких перевищували нормативні, що обумовлено технологічним процесом на Смолінській та Новокостянтинівській шахтах ДП «Схід ГЗК», з застосуванням засобів індивідуального захисту.

Згідно п.18 вищевказаного акту причиною виникнення професійного захворювання є : запиленість повітря робочої зони ( кремнію діоксин): 2,4-4,6 мг/м3 при нормативному до 2.0 мг/м3; мікроклімат: температура +12.2 при нормі +16 +19, вологість 94% при нормі 30-80%, температура + 9+14.2 при нормі + 15 +21, вологість 88-92% при нормі 75%; шум: 87-96 дБА при нормативному 80 дБА.

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 30.11.2022 року серії 12 ААА № 105873 позивачу первинно визначено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 60%, при цьому зазначено про потребу позивача в забезпеченні лікарськими засобами, лікування в стаціонарі ( копія додається).

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 30.11.2022 року серія 12 ААВ № 197672 позивачу встановлено третю групу інвалідності та зазначено про протипоказання роботи в умовах дії, несприятливого та охолоджуючого мікроклімату, шуму, що перевищує ГДР та ГДК підземно ( копія додається).

У зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено звичайний спосіб життя позивача, він позбавлений можливості реалізувати свої звички та бажання. Постійно відчуває задишку при незначному фізичному навантаженні, яка купірується лише за допомогою медикаментозних препаратів, систематично турбує нападоподібний кашель з виділенням в`язкого слизового харкотіння, як в денний, так і в нічний час , що порушує сон та позбавляє позивача можливості нормально відпочивати, призводить до важкості та болю в грудній клітці, у між лопатковій ділянці, до свистячих хрипів в них, до головного болю та запаморочення, до постійного відчуття втоми, загальної слабкості, зниження уваги в денний час, що має наслідком перебування в напруженому стані, стані роздратованості.

Ушкодження здоров`я стало причиною необхідності залучення додаткових зусиль для організації свого життя, втрата працездатності призвела до відсутності у позивача можливості в достатній мірі реалізовувати свої наміри в професійній сфері, повноцінно працювати, обмежило можливість приділяти час своєму інтелектуальному та духовному розвитку, приділяти увагу близьким та рідним людям.

Вказані вимушені негативні зміни призводять до зниження якості життя та зменшення благ, які позивач мав до моменту отримання професійних захворювань та втрати професійної працездатності.

Позивач вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача йому має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило зникнення у нього хронічного професійного захворювання.

Розмір моральної шкоди відповідач визначив у 268 400,00 грн.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 31 травня 2023 року по справі було відкрито провадження та вирішено проводити розгляд справи в спрощеному провадженні без виклику сторін.

16 червня 2023 року судом отримано відзив на позов ДП «СхідГЗК», в якому відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, вважає заявлені позивачем вимоги безпідставними, необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. В обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що дійсно, позивач в період з 08.08.2007 по 31.07.2022 року працював на ДП «Схід ГЗК».

З огляду на викладені у позовній заяві доводи, ДП «Схід ГЗК» вважає недоведеним спричинення позивачу моральної шкоди , провину відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий зв`язок між винними діями відповідача з порушення вимог ст. 153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» та настанням у позивача негативних наслідків-втрати професійної працездатності становленої первинно з 29 листопада 2022 року у розмірі 60%. У ДП «Схід ГЗК» відсутні підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди у зв`язку з недоведеністю наявності у позивача моральної шкоди та відсутністю будь-яких доказів наявності зміни психічного стану, підтвердження стану, підтвердження факту звернення позивача до фахових лікарів, висновків лікаря щодо виявленого діагнозу, який був би встановлений як наслідок фізичних та душевних страждань, а також відсутністю причинного зв`язку між отриманим позивачем професійним захворюванням та порушенням відповідачем умов праці, оскільки у п. 17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 11 листопада 2022 року, визначено, що хронічне професійне захворювання виникло в умовах впливу шкідливих факторів несприятливого мікроклімату ( охолоджуючого), підвищеного рівня пилу та виробничого шуму, показники яких перевищують нормативні, що обумовлено технологічним процесом Смоленської та Новокостянтинівської шахти ДП «Схід ГЗК», в свою чергу ДП «Схід ГЗК» створив всі можливі умови, які від нього залежали, як від роботодавця, для того, щоб щоб місце роботи позивача було, як можна безпечнішим і нешкідливим, як це передбачено ст. 153 КЗпП, оскільки повне усунення шкідливих умов праці неможливе через технологічний процес, про що працівника було повідомлено при прийнятті на роботу, а згодом відповідні повідомлення про шкідливі умови праці проводилися щоразу, коли здійснювалася атестація робочих місць, про що робилися відповідні записи до трудової книжки відповідача. Виходячи з зазначеного позивач усвідомлював умови своєї праці і повинен був передбачати негативні наслідки для свого здоров`я в майбутньому.

Що стосується посилання позивача на позбавлення можливості вести повноцінний спосіб життя, особливості лікування та систематичну необхідність отримання медичної допомоги, внаслідок чого він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, почуття страху, то на думку відповідача ці доводи є необгрунтованими та таким, що не відповідають дійсності та спростовуються наданою відповідачем Довідкою про результати визначення ступеня втрати працездатності №105873 серія 12 ААА від 30.11.2022 року в п.9 якої зазначено, що позивач потребує лікування один раз на три роки, тобто мови про систематичність, в даному випадку, взагалі йти не може та Довідкою до акту огляду МСЕК №197672 серія 12 ААВ від 30.11.2022 року, якою встановлено інвалідність 3-ї групи і в якій позивачу протипоказано робота в шкідливих умовах праці, тобто жодної причини відмовлятися від повноцінного способу життя лікарі МСЕК не знайшли.

Позивачем також не надано доказів того, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло з вини відповідача, яким було допущено перевищення гранично допустимого рівня пилу гірничої маси на робочому місці позивача, показників важкості праці, про що позивач пише у позовній заяві, посилаючись на висновками комісії при розслідуванні хронічного професійного захворювання, на підставі яких складено Акт розслідування причини професійного захворювання від 11 листопада 2022 року, в якому навпаки спростовуються доводи позивача про відповідальність підприємства, зокрема в п. 20 зазначеного Акту вказано, що особи, які порушили законодавство про охорону праці , гігієнічні регламенти і нормативи відсутні, таким чином відсутні правові підстави для відшкодування відповідачем моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок професійного захворювання.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Кодексом законів про працю України передбачена одна стаття, що торкається відшкодування моральної шкоди. Згідно зі ст, 237-1 КЗпП відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Натомість, відшкодування моральної шкоди, як вид відповідальності роботодавця за заподіяну працівникові моральну шкоду, передбачає наявність умов і підстав її настання. Відсутність причинного зв`язку означає, що що моральна шкода заподіяна не поведінкою роботодавця, а іншими причинами. Позивач у своїй позовній заяві не довів жодної з умов, які є підставою для задоволення позову про відшкодування моральної шкоди, більш того основний доказ на який посилається позивач, а саме Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 11.11.2022 року, затверджений начальником управління Державної служби з питань праці в Кіровоградській області, доводить протележне, що в діях відповідача відсутня вина, протиправна поведінка та порушення роботодавцем законних трудових прав позивача, оскільки п.17 Акту зазначено, що захворювання виникло внаслідок технологічного процесу на Смолінській та Новокостянтинівській шахті ДП «Схід ГЗК», а в п.20 Акту встановлено, що осіб, які порушили законодавство про працю не встановлено.

Враховуючи всі вище викладені обставини ДП «СхідГЗК» просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Суд, дослідивши подані сторонами докази, на підтвердження обставин, на які посилаються, матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, щопозивач ОСОБА_1 період з 08 серпня 2007 року по 31 липня 2022 року працював на різних посадах, таких як електрослюсар черговий та з ремонту устаткування, електромеханік з підіймальних установок, начальник підземної дільниці підйомів з повним робочим днем на підземних роботах, електромеханік підземної дільниці, електромеханік підземної енерго-механічної дільниці у Смолінській та Новокостянтинівській шахтах. 01 серпня 2022 року позивача звільнено з роботи на підставі п.2 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи. Всі вказані вище обставини про роботу позивача та його звільнення підтверджуються довідками Смолінсської шахти та довідкою Новокостянтинівської шахти ДП «Схід ГЗК» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній ( а.с.15-19).

Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 11.11.2022 року, затвердженим начальником Управління Держпраці у Кіровоградській області О.А.Кухаренко встановлено наявність у нього професійних захворювань: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії ( пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В. ЛН-другого ступеня; облітеруючий ендартеріїт нижніх кінцівок, ХАН другої стадії; хронічна двобічна сенсоневральна ( нейросенсорна) приглухуватість третього ступеня ( з помірним зниженням слуху) за класифікацією В.О.Остапкович і Н.І.Пономарьової. Захворювання професійні а.с.25).

Відповідно до п. 13 зазначеного акту міститься висновок про наявність шкідливих умов праці позивача: пил, охолоджуючий мікроклімат, шум ( а.с.25).

Згідно п. 17 вищевказаного акту професійне захворювання виникло за таких обставин: тривалий термін роботи в умовах дії підвищеного рівня пилу, охолоджуючого мікроклімату та виробничого шуму, показники яких перевищували нормативні, що обумовлено технологічним процесом на Смолінській та Новокостянтинівській шахтах ДП «Схід ГЗК», з застосуванням засобів індивідуального захисту ( а.с 26).

Згідно п.18 вищевказаного акту причиною виникнення професійного захворювання є : запиленість повітря робочої зони ( кремнію діоксин): 2,4-4,6 мг/м3 при нормативному до 2.0 мг/м3; мікроклімат: температура +12.2 при нормі +16 +19, вологість 94% при нормі 30-80%, температура + 9+14.2 при нормі + 15 +21, вологість 88-92% при нормі 75%; шум: 87-96 дБА при нормативному 80 дБА ( а.с. 26).

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 30.11.2022 року серії 12 ААА № 105873 позивачу первинно визначено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 60%, при цьому зазначено про потребу позивача в забезпеченні лікарськими засобами, лікування в стаціонарі ( а.с. 22-23).

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 30.11.2022 року серія 12 ААВ № 197672 позивачу встановлено третю групу інвалідності та зазначено про протипоказання роботи в умовах дії, несприятливого та охолоджуючого мікроклімату, шуму, що перевищує ГДР та ГДК підземно ( а.с. 22-23).

Стан позивача, його діагнози та лікування підтверджується також доданими до матеріалів справи виписками з медичної картки хворого ОСОБА_1 та дослідженими судом (а.с. 28-31).

У зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію.

Висновки суду.

Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до частини другої статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Стаття 173 КЗпП України закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Частиною першої статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

У відповідності до статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Суд, дослідивши медичні документи про лікування позивача, приходить до висновку, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя і вимушений витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Зазначений висновок узгоджується з роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України в пункті 13 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року №4 з подальшими змінами та доповненнями.

У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31 березня 1995 року з подальшими змінами, передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року №155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

При визначені розміру компенсації позивачу моральної шкоди, спричиненої втратою здоров`я, в результаті професійних захворювань, суд враховуючи ступінь фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, а також конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили з врахуванням того, що позивачу висновком МСЕК встановлено стійку втрату професійної працездатності у загальному розмірі 60 % та приймаючи до уваги, що позивач працював в шкідливих умовах праці понад десять років, виходячи з медичних висновків, акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, вважає за необхідне стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 120 000 грн з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

Відповідно до Закону України №466 внесено зміни до п.п.164.2.14 статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23 травня 2020 року).

До загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених Законом № 466, включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України).

Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Отже, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Доводи відповідача про наявність підстав для відмови у задоволенні позову про стягнення моральної школи не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки наявність спричиненої позивачу моральної шкоди встановлена дослідженими доказами, які додані до матеріалів справи.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подачу даного позову до суду та у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1200 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.3 Конституції України, ст. ст. 23, 1167-1168 ЦК України, ст. ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 4, 6, 13 ЗУ «Про охорону праці», ст.ст. 1, 38 Гірничого Закону України, ст.ст. 1, ст.ст. 6, 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч.1 ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст. 4, 10, 12, 13,19, 23, 76, 141, 258, 259, 263-265, 268, 274, 275, 279 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до державного підприємства «Cхідний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоровя - задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (код , Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Олеся Гончара, б.2) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Смоліне, Маловисківського району Кіровоградської області, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди у зв`язку з отриманим професійним захворюванням 120 000 (сто двадцять тисяч) гривень, з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

В задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Олеся Гончара, б.2) на користь держави судовий збір в розмірі 1200 (одна тисяча двісті ) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області В.В. КУЧМА