КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/4028/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 760/13424/21

13 квітня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Осадченко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 24 листопада 2022 року, ухвалене під головуванням судді Ішуніної Л.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення грошових коштів ,-

в с т а н о в и в:

24 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення грошових коштів, отриманих на виконання виконавчого напису в сумі 129 185,58 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 22 вересня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем було вчинено виконавчий напис, на підставі якого 19 жовтня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Валявським О. А. було відкрито виконавче провадження № 63348672, в межах якого з нього стягнуто 129 185,58 грн. за рахунок реалізованого належного йому автомобіля марки OPEL VECTRA 0ZCF69, номер кузову НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .

Вважає, що вказаний виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, оскільки відповідачем не було надано всі необхідні документи, що підтверджують правомірність стягнення боргу, зокрема, оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору. Окрім того, жодних листів щодо наявності боргу та вимог про сплату боргу від нового кредитора ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» він не отримував. Крім того зазначає, що виконавчий напис було вчинено поза межами строку позовної давності, а нарахування передбачених договором процентів відповідачем здійснено після спливу визначеного договором строку кредитування, що свідчить про незаконність та протиправність таких дій. Також, позивач зазначає, що при вчиненні виконавчого напису не було враховно, що заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2013 року, яке набрало законної сили, вже була стягнута з нього заборгованість за кредитним договором від 14 лютого 2008 року у сумі 170 366,78 грн, що свідчить про те, що сума боргу не є безспірною.

З огляду на вище викладене, просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т. В. 22 вересня 2020 року зареєстрований в реєстрі за № 3576 щодо стягнення з нього заборгованості у розмірі 560 097,69 грн. та стягнути з ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» на його користь кошти в сумі 129 185,58 грн.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 24 листопада 2022 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконання задоволено частково.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Тараса Володимировича від 22 вересня 2020 року, зареєстрований за № 3576.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

В задоволенні інших вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 13 грудня 2022 року року позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 24 листопада 2022 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у сумі 129 185,58 грн.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т. В. від 22 вересня 2020 року № 3576 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Валявським Олександром Анатолійовичем 19.10.2020 року було відкрито виконавче провадження № 63348672.

В межах даного виконавчого провадження з позивача фактично стягнуто на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» 129 185, 58 грн. за рахунок реалізованого в рамках виконавчого провадження належного позивачеві автомобілю марки OPEL VECTRA 0ZCF69, номер кузову НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується постановою про опис та арешт майна (коштів) боржника від 20.10.2020 року, актом про проведення електронних торгів від 02.12.2020 року та постановою про повернення виконавчого документа стягувачу від 22.12.2020 року. Відповідно до постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 22.12.2020 pоку, залишок коштів до стягнення становить 430 912,11 грн., з чого вбачається, що в рамках виконавчого провадження, за рахунок реалізованого майна боржника задоволено вимоги ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» в сумі 129 185, 58 грн.

Вказує на те, що оскільки рішенням суду першої інстанції виконавчий напис приватного нотаріуса Івано-Франківського міськрайонного нотаріального округу Івано- Франківської області Личука Тараса Володимировича від 22 вересня 2020 року визнано таким, що не підлягає виконанню, на думку апелянта, правові підстави для примусового стягнення з нього на користь відповідача коштів відпала.

Зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на вище викладене та прийшов до помилкового висновку, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

17 березня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт фінанси» в особі директора товариства Наваренка Володимира Геннадійовича подало до Київського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу в якому зазначає, що позивач був власником транспортного засобу, який був арештований та в подальшому реалізований шляхом продажу на електронних торгах фізичній особі за 129 185,58 грн., які у подальшому були передані відповідачу.

Зазначає, що позивач був власником вказаного транспортного засобу, який вибув з його власності на користь фізичної особи, яка і є набувачем належного позивачу майна у розумінні ст. 1212 ЦК України. Водночас відповідач не є набувачем, власником чи володільцем транспортного засобу, що належить позивачу, та ніколи ним не був. Відповідач є лише власником грошових коштів, які він отримав від вказаної вище фізичної особи. Враховуючи, що відповідач не є набувачем належного позивачу майна (транспортного засобу) та ніколи ним не був, то у позивача відсутнє право вимагати від відповідача повернення транспортного засобу чи відшкодування його вартості на підставі вимог ст. 1212 ЦК України, а у відповідача відповідно відсутній обов`язок повертати такий транспортний засіб чи компенсувати його вартість на користь позивача.

З огляду на вище викладене, на думку відповідача правильним є висновок суду про те, що правовою підставою для перерахування грошових коштів від реалізації майна були саме електронні торги, тобто, договір купівлі-продажу, а не виконавчий напис нотаріуса, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Атаманчук Оксана Олександрівна повністю підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» адвокат Євдотьєв Анатолій Олександрович в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині залишити без змін, а апеляційну скаргу- без задоволення.

Третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович в судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи апеляційним судом повідомлявся у встановленому законом порядку, причин своєї неявки суду не повідомив, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 лютого 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 405-0201034/ФКВ- 08 відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 25 533,00 грн., строк кредитування - 72 місяці, дата повернення кредиту - 13 лютого 2014 року, мета кредиту - придбання легкового автомобіля для особистих/сімейних потреб. (а.с. 23-25)

30 червня 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку. (а.с. 27-28)

Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2013 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» 170 366,78 грн. (а.с. 29-30)

02 липня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» було укладено договір № 2273/К про відступлення прав вимоги. (а.с.36-38)

Відповідно до додатку № 2 до договору № 2273/К про відступлення права вимоги ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» право вимоги за кредитним договором № 405-0201034/ФКВ- 08 (а.с. 39)

22 вересня 2020 року приватним нотаріусом Івано- Франківського міського нотаріального округу Івано- Франківської області Личуком Т.В. було вчинено виконавчий напис відповідно до якого з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» було стягнуто заборгованість у розмірі 560 097,69 грн., яка складається із: суми заборгованості за кредитом 463 641, 14 грн., суми заборгованості за відсотками за користування кредитом 90 263,62 грн., заборгованості за комісією 5 892,93 грн., суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису 300,00 грн. (а.с. 15)

19 жовтня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Валявським Олександром Анатолійовичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на виконання виконавчого напису № 3576, виданого 22.09.2020 року приватним нотаріусом Івано- Франківського міського нотаріального округу Івано- Франківської області Личуком Т.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» було стягнуто заборгованість у розмірі 560 097,69 грн., яка складається із: суми заборгованості за кредитом 463 641, 14 грн., суми заборгованості за відсотками за користування кредитом 90 263,62 грн., заборгованості за комісією 5 892,93 грн., суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису 300,00 грн. (а.с. 16)

20 жовтня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Валявським Олександром Анатолійовичем було винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, відповідно до якої було описано та накладено арешт на транспортний засіб OPEL VECTRA 0ZCF69, 2007 року випуску, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 ,номер кузову НОМЕР_1 . (а.с. 17-19)

02 грудня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Валявським Олександром Анатолійовичем було складено акт № 63348672 про проведені електронні торги відповідно до якого було реалізовано транспортний засіб OPEL VECTRA 0ZCF69, 2007 року випуску, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 ,номер кузову НОМЕР_1 у сумі 124 988,65 грн. (а.с. 20-21)

22 грудня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Валявським Олександром Анатолійовичем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. (а.с. 22)

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 24 листопада 2022 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення яким задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача на його користь безпідставно отриманих коштів в сумі 129 185,58 грн.

Отже, рішення суду в частині задоволених позовних вимог про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню сторонами не оскаржується, а тому, у відповідності до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається, оскільки суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 24 листопада 2022 року лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача коштів у розмірі 129 185,58 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович про стягнення з відповідача на користь позивача коштів в сумі 129 185,58 грн., суд першої інстанції посилався на те, що вказані позовні вимоги є передчасними, оскільки рішення суду першої інстанції про визнання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню не набрало законної сили, а тому підстави для застосування ст. 1212 ЦК України відсутні.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагаченняє протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою,до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом.

Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, абоз очікуванням, яке не справдилося.

Про зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того,чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідокнабуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав).

Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі.

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.

Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.

Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження),а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 24 листопада 2022 року в частині визнання виконачого напису таким, що не підлягає виконання сторонами не оскаржується, а тому рішення суду в цій частині набрало законної сили.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню за рішенням суду, яке набрало законної сили, і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту набрання законної сили такого судового рішення правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Отже, встановивши, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів у сумі 129 185,58 грн., що стягнені з ОСОБА_1 на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, колегія суддів приходить до висновку, що отримані відповідачем кошти в сумі 129 185,58 грн. підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України.

Аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 24 листопада 2022 року в частині відмови в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про стягнення безпідставно набутих коштів підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 ) грошових коштів у сумі 129 185,58грн.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України , якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України - частина 1 статті 141 ЦПК України

За результатами апеляційного перегляду даної справи апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 було задоволено, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині було скасовано.

З урахуванням того, що позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» в дохід держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в суді першої інстанції у розмірі 908,00 грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 1362,00 грн., а разом 2 270,00 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 24 листопада 2022 року в частині відмови в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про стягнення безпідставно набутих коштів скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 ) грошові кошти у сумі 129 185,58грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» () в дохід держави витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 02 травня 2023 року.

Головуючий: Судді