Провадження № 22-ц/801/839/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Жмудь О. О.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 рокуСправа № 127/16092/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Матківської М.В., Міхасішина І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу №127/16092/22 запозовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування витрат на лікування і поховання спадкодавця та стягнення грошових коштів,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Пономаренка Дениса Юрійовича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 січня 2023 року, яке ухвалене суддею Жмудь О.О. в Вінницькому міському суді Вінницької області, повний текст судового рішення складено 26 січня 2023 року,

в с т а н о в и в :

В липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування витрат на лікування і поховання спадкодавця та стягнення грошових коштів, мотивуючи позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг помер чоловік позивача - ОСОБА_6 . Спільних дітей не мають.

Після смерті ОСОБА_6 залишилось спадкове майно, а саме земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,7618 га, розташована за адресою: Хмельницька область, Ізяславський район, Клубівська сільська Рада.

Заповіту ОСОБА_6 не залишив, тому позивач та відповідачі по справі, які доводились померлому рідними синами, прийняли спадщину і успадкували вказане спадкове майно в рівних частках по 1/3 та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом.

При житті спадкодавця ОСОБА_6 відповідачі стосунки з ним підтримували дуже рідко. Тому, коли 18 червня 2020 року ОСОБА_6 неочікувано був госпіталізований в лікарню з діагнозом «Інфаркт головного мозку» і був поміщений в реанімацію КП «Друга міська клінічна лікарня м. Кривого Рогу» ДОР, де перебував в стані коми з часу госпіталізації до дня своєї смерті, позивач одразу подзвонила двоюрідній сестрі чоловіка ОСОБА_7 , яка в свою черга сказала, що повідомить синів про хворобу батька.

Однак, жодної матеріальної допомоги в лікуванні сестра та сини не пропонували і не надали. Позивач за власні кошти купувала лікарські засоби, засоби гігієни тощо, які призначали лікарі. Також, позивач позичила у своєї дочки грошові кошти в сумі 42 000 грн і купила необхідний медичний катетер для проведення операції: Проте, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, не приходячи в свідомість.

Будучи присутніми на похованні, ні відповідачі, ні інші особи не надавали і не пропонували позивачу будь-якої матеріальної допомоги в похованні ОСОБА_6 , всі матеріальні витрати на організацію похорону і поминального обіду позивач несла сама.

Влітку 2021 року, коли позивач приїхала в с. Клубівка Ізяславського району Хмельницької області для переоформлення своєї частки спадкового майна після смерті чоловіка, їй стало відомо, що Клубівська сільська рада Ізяславського району Хмельницької області ще 19 червня 2020 року, тобто в той час, як ОСОБА_6 перебував в комі в лікарняній установі, перерахувала ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 10923,11 грн за оренду належної ОСОБА_6 земельної ділянки, які в подальшому були передані ОСОБА_8 і ОСОБА_3 .

Так, позивачем в період з 18 червня 2020 року по 23 червня 2020 року на лікування ОСОБА_6 витрачено 46 475,90 грн, на поховання 25 060 грн, на поминальний обід 4 248 грн.

Таким чином, враховуючи, що після смерті спадкодавця ОСОБА_6 три спадкоємці отримали спадщину, а витрати по лікуванню і похованню спадкодавця несла позивач, з відповідачів слід стягнути дві третини зазначених витрат, що в сумі складає 50522,60 грн.

Крім того, позивач вважає, що відповідачі повинні повернути позивачу грошові кошти в сумі 10923,11 грн, які були орендною платою за використання земельної ділянки ще при житті ОСОБА_6 , оскільки вони не входили у склад спадкового майна.

Таким чином, позивач просила суд стягнути з відповідачів на її користь 50522,60 грн в якості відшкодування витрат, понесених на лікування та поховання спадкодавця ОСОБА_6 , та 10 923,11 грн незаконно отримані кошти, а також судові витрати.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26 січня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 43690,07 грн в якості відшкодування витрат, понесених ОСОБА_1 на лікування та поховання спадкодавця ОСОБА_6 .

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в розмірі 705,63 грн, по 351,81 грн з кожного.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, представника ОСОБА_2 адвокат Пономаренко Д.Ю. подав апеляційну скаргу, оскільки вважає його незаконним, а висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, не ґрунтуються на нормах матеріального права. Таким чином, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі. Стягнути судові витрати.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що надані позивачем документи щодо розміру витрат на лікування не відповідають вимогам чинного законодавства, а тому не можуть бути належними доказами.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 05 квітня 2023 року розгляд справи в апеляційній інстанції призначено без повідомлення учасників справи згідно ч.1 ст.369 ЦПК України.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення частково не відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_9 31 липня 2009 року зареєстрували шлюб у Тернівському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 231. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_10 .

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 23 червня 2020 року.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з рахунку на оплату № 14 від 19 червня 2020 року та квитанції від 22 червня 2020 року, був придбаний «катетер аспіраційний» в кількості 1 шт., вартістю 42000 грн (а.с.17 18).

Відповідно до заяви ОСОБА_4 , оплату даного товару вона здійснювала в борг. На даний час позивач ОСОБА_1 борг повернула.

Таким чином, підтверджено, що кошти в розмірі 42000 грн були сплачені для придбаний «катетера аспіраційного», будь-яких доказів на спростування цього апелянтом не надано.

ФОП ОСОБА_11 підтверджено, що ОСОБА_1 поховала ОСОБА_6 за власні кошти. Із рахунку № НОМЕР_2 від 23 червня 2020 року вбачається, що сума поминального обіду складає 4213 грн.

Відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області 08 жовтня 2021 року за реєстровим номером 951, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_6 , 1963 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дружина ОСОБА_1 в 1/3 частці спадкового майна, син ОСОБА_2 в 1/3 частці спадкового майна та син ОСОБА_3 в 1/3 частці спадкового майна, які є сторонами даного спору.

Колегія суддів, погоджується з розміром витрат які було понесено позивачем, розмір яких становить 43690,07 грн, проте суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що розмір цих витрат покладається на двох спадкоємців, а тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню, з ухвалення нового рішення.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтями 1216, 1217 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

За змістом ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Як передбачено ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 1 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Із положень ч. 1 ст. 1232 ЦК України слідує, що спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що спадщиною є сукупність прав та обов`язків, які в разі смерті фізичної особи (спадкодавця) переходять від нього до інших осіб (спадкоємців). Право на спадщину переходить лише до спадкоємців, які прийняли спадщину в установленому порядку. У разі відсутності заповіту право на спадкування виникає у спадкоємців за законом почергово.

Дружина та діти спадкодавця відноситься до спадкоємців першої черги за законом.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, зобов`язаний відшкодувати витрати на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Обов`язковою умовою покладення на спадкоємця зобов`язання щодо покриття витрат на лікування спадкоємця є фактичне понесення цих витрат іншою особою, а також їх необхідність здійснення і розумність розміру.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Зібрані докази вказують на те, що сторони є спадкоємцями ОСОБА_6 за законом найвищої черги. ОСОБА_12 перебував на лікуванні, проте ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

Матеріали справи не містять доказів, що відповідачі, як спадкоємці майна ОСОБА_6 , відшкодували будь-які витрати на поховання батька.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки позивач ОСОБА_1 , відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 прийняли спадщину в розмірі 1/3 частки спадкового майна, то і відшкодування витрат на лікування та поховання спадкодавця, має покладатись на цих трьох спадкоємців, по 14563,36 грн (43690,07 грн/3).

Отже, з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_1 витрат на лікування та поховання спадкодавця, з кожного по 14563,36 грн, оскільки кожен з них отримав свою частку у спадковому майні.

Доводи апеляційної скарги в тому, що аспіраційний катетер на суму 42000 грн був придбаний 22 червня 2022 року о 14:43 год, вже після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 о 08:00 год, не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції, оскаржуване рішення не можна назвати в повній мірі законним та обґрунтованим в розумінні ст.263 ЦПК України, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та часткового скасування оскаржуваного рішення, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, а в іншій частині підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати по справі складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень частини тринадцятої статті 141, підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 слід стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 470,40 грн, тобто з кожного по 235,20 грн.

Крім того, оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню (на 66,67%), то з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір за подання ним апеляційної скарги в розмірі 992,45 грн.

Відповідно до ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з п. 4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 зазначеної норми права встановлено, що представництво це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч.1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Згідно ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представник ОСОБА_2 адвокат Пономаренко Д.Ю. надав суду:

1). Ордер на надання правничої допомоги, укладений адвокатом Пономаренком Д.Ю. та Мазорчуком О.А. від 13 березня 2023 року;

2). Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю адвокатом Пономаренком Д.Ю.;

3). Договір про надання правової допомоги б/н від 10 березня 2023 року, який укладений між укладений адвокатом Пономаренком Д.Ю. та ОСОБА_2 , відповідно до п.4.1 за правову допомогу, передбачену в п.1.1. договору замовник сплачує адвокату винагороду (гонорар) в розмірі 6000 грн за надання всіх необхідних послуг з надання правничої допомоги замовнику у Вінницькому апеляційному суді по справі №127/16092/22.

4). Акт приймання-передачі наданих послуг від 18 квітня 2023 року, відповідно до якого вартість послуг адвоката складає 6000 грн;

5). Квитанцію №1304 від 18 квітня 2023 року, згідно якої ОСОБА_2 сплатив адвокату Пономаренку Д.Ю. гонорар в розмірі 6000 грн.

Слід зазначити, що п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Згідно ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з позивача на користь відповідача пропорційно задоволених вимог апеляційної скарги (66,67%). Отже розмір витрат на правничу допомогу, що поніс відповідач в суді апеляційної інстанції, підлягає стягненню з позивача становить 4000,20 грн (6000 грн/х66,67%=4000,20 грн).

Керуючись ст. ст. 141, 367, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Пономаренка Дениса Юрійовича задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 січня 2023 року в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 14563,36 грн в якості відшкодування витрат, понесених ОСОБА_1 на лікування та поховання спадкодавця ОСОБА_6 , а також 235,20 грн судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 14563,36 грн в якості відшкодування витрат, понесених ОСОБА_1 на лікування та поховання спадкодавця ОСОБА_6 , а також 235,20 грн судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 992,45 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,20 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 03 травня 2023 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Матківська М.В.

Міхасішин І.В.