Справа № 216/5625/23
Провадження 2-о/216/151/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року м. Кривий Ріг

Суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Чирський Г.М., розглянувши матеріали за заявою адвоката Зайка Павла Костянтиновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , зацікавлені особи: приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Стюрко Оксана Олександрівна, Центр надання адміністративних послуг у Криворізькому районі (Центр адміністративних послуг «ВІЗА» виконавчого комітету Криворізької міської ради) про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Зайка П.К. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 із заявою про встановлення юридичного факту, а саме: припинення права власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1/3 частки нерухомого майна, незакінченого будівництвом житлового будинку готовністю 11%, розташованого на земельній ділянці,кадастровий номер :08:256:0037, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке виникло на підставі договору купівлі-продажу від 10.08.1998 р., укладеного за життя між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , через Придніпровську товарну біржу, зареєстрованого в Криворізькому філіалі Придніпровської товарної біржі, у зв`язку із знищенням майна та смертю власника.

В обґрунтування заявленої вимоги посилається на те, що заявник ОСОБА_1 як спадкоємиця майна після померлої ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у вигляді: 1/3 частки нерухомого майна, незакінченого будівництвом житлового будинку готовністю 11%, та земельної ділянки площею 0,0837 га за поштовою адресою: АДРЕСА_1 . 21.11.2014 року приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу Дніпропетровської області Стюрко О.О. заявниці було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0837 га, кадастровий номер :08:256:0037, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

23.12.2021 року заявник одержала постанову нотаріуса Стюрко О.О. про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частки нерухомого майна, незакінченого будівництвом житлового будинку готовністю 11%, у зв`язку з тим, що документи, що підтверджує право власності на 1/3 частку нерухомого майна не відповідають вимогам діючого законодавства.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, виходжу з наступного.

Положеннями п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц).

Так, у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен відмовити у відкритті провадження у справі і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

Отже, визначальною обставиною при розгляді заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.

Разом з тим, зі змісту заяви вбачається, що заявник просить встановити факт припинення права власності на 1/3 частини нерухомого майна померлої ОСОБА_2 . При цьому, як вбачається зі змісту заяви на наявних документів, документом, що підтверджує право власності на зазначене майно є договір купівлі-продажу від 10.08.1998 р., укладеного за життя між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , через Придніпровську товарну біржу.

При цьому, заявник долучив до своєї заяви постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.12.2021, де вказано, що підставою для відмови у видачі свідоцтва про спадщину на нерухоме майно є те, що документ, що підтверджує право власності на 1/3 частку незакінченого будівництвом житлового будинку, що належало померлій ОСОБА_2 не відповідає вимогам законодавства, оскільки договір купівлі-продажу не посвідчений нотаріально, а лише зареєстрований товарною біржею, згідно інформації з Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 22.12.2021 за адресою: АДРЕСА_1 , значиться житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями і спорудами, закінчений будівництвом, право власності на який за померлою ОСОБА_2 не зареєстровано.

Так, у відповідності до статті 15 Закону України «Про товарну біржу», який діяв на час виникання спірних правовідносин, передбачалося право особи на укладення договорів купівлі-продажу і їх реєстрація на товарній біржі без нотаріального посвідчення таких договорів.

Згідно з сучасним законодавством реєстрація договору на товарній біржі не може замінити його нотаріальне посвідчення.

Частиною 3 ст. 334 ЦК України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

У відповідності до ст. 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі знищення цього майна. Таке знищення може бути результатом дій власника або інших осіб. Зокрема, це може бути таке використання майна, в результаті якого воно повністю і назавжди втрачає свої властивості, індивідуальні ознаки тощо. Знищення майна може трапитися і незалежно від волі власника. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру (ч. 2 ст. 349 ЦК). Припинення права власності на таке майно пов`язується з наявністю юридичної сукупності: дії або події, що потягли знищення речі; правочину - звернення власника до відповідного органу; адміністративного акту - рішення цього органу про виключення знищеної речі з державного реєстру.

А як зазначено в п. 17 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України від 25.09.2015 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок», застосовуючи зазначену норму ЦК України, не всі суди звертають увагу на ч. 2 ст. 349 ЦК України, відповідно до якої право власності на знищене майно припиняється тільки за наявності відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру.

Аналіз зазначених норми дає підстави дійти висновку про те, що умовами для припинення права власності на знищене нерухоме майно згідно вимог статі 349 ЦК Украйни, є наявність встановленого факту знищення майна, а також відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру.

Документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна тощо.

У п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано, що суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності. Заяви про встановлення факту володіння будинком на праві власності не підлягають розгляду в порядку окремого провадження, якщо будівництво не було закінчено і будинок не був прийнятий в експлуатацію або його було збудовано самовільно чи зареєстровано за іншою особою.

Як вбачається із поданої заяви, заявниця не може самостійно звернутися із заявою по внесення відомостей до Державного реєстру прав на нерухоме майно про припинення права власності на 1/3 частки нерухомого майна, незакінченого будівництвом житлового будинку через відсутність правовстановлюючих документів, свідоцтва про право на спадщину, тому звертається до суду для захисту своїх прав на вільне розпорядження своїм іншим нерухомим майном, а саме земельною ділянкою.

Факт, який просить встановити заявник, випливає із відносин спадкування.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах. Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. Наведений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12 січня 2022 року по справі №227/2188/21.

За змістом ст.ст.1216, 1217, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України.

За змістом норм ст.ст.1220, 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 ЦК України).

Причиною звернення до суду стала відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, а саме: неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину, оскільки документ який підтверджує право власності на 1/3 частку незакінченого будівництвом житлового будинку (договір купівлі-продажу) не посвідчений нотаріально, а лише зареєстрований товарною біржею, не надано документів, що підтверджують право власності 1/3 частки житлового будинку з будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , як на закінчений будівництвом об`єкт.

Крім того, зі змісту заяви вбачається спір про право, оскільки заявник просить встановити факт припинення права власності ОСОБА_2 яке виникло на підставі договору купівлі-продажу, укладеного за життя ОСОБА_2 , яка померла і заявник на теперішній час вирішує питання прийняття спадщини після померлого спадкодавця, тобто предметом спору є в подальшому визнання права власності на нерухоме майно у вигляді 1/3 частки незакінченого будівництвом житлового будинку і реалізація заявницею своїх спадкових прав на це нерухоме майно.

Відповідно до ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи - залишає заяву без розгляду.

Враховуючи вищезазначене, вважаю, що подана заява не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, тому у відкритті провадження у справі слід відмовити, що не позбавляє заявника чи її представника права звернутися до суду з позовом у порядку цивільного судочинства про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Керуючись ст.ст.259-261, 315, 316, 353 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою адвоката Зайка Павла Костянтиновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , зацікавлені особи: приватний нотаріус Криворіщького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Стюрко Оксана Олександрівна, Центр надання адміністративних послуг у Криворізькому районі (Центр адміністративних послуг «ВІЗА» виконавчого комітету Криворізької міської ради), про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заяву повернути заявнику разом з усіма доданими до неї документами.

Роз`яснити заявнику, що відмова у відкритті провадження в порядку окремого провадження не перешкоджає звернутися до суду за захистом порушеного права у порядку позовного провадження.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15-ти днів з дня її складення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому копія ухвали суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому копії відповідної ухвали суду.

Суддя Г.М. Чирський