ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-з/753/46/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

"10" липня 2023 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі судді Якусика О.В., за участю секретаря судового засідання Боклач А.Є., представника позивача - адвоката Марченка В.О., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши заяву представника Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - адвоката Марченка В.О. про забезпечення позову у справі № 753/10283/22 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та повернення майна,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року ФОП ОСОБА_2 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та повернення майна.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 вересня 2022 року позовну заяву передано для розгляду судді Якусику О.В.

09 грудня 2022 року від позивача надійшли додатки до позовної зяви, відсутні згідно з Актом Дарницького районного суду м. Києва від 12 вересня 2022 року.

16 лютого 2023 року від позивача надійшла заява з уточненою позовною заявою.

11 квітня 2023 року від позивача надійшла уточнена позовна заява, в якій останній просить визнати договір оренди (найму) автомобіля № 02/02/22 від 02 лютого 2022 року дійсним; стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 заборгованість за договором оренди автомобіля № 02/02/22 від 02 лютого 2022 року у загальній сумі 481429,35 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02 лютого 2022 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_1 укладено договір оренди автомобіля № 02/02/22, відповідно до умов якого ОСОБА_2 передав, а та ОСОБА_3 та ОСОБА_1 отримали у платне користування легковий автомобіль марки «Dacia», модель «Logan», 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , колір - сіри, тип - загальний легковий універсал, державний номерний знак - НОМЕР_2 , однак з 23 лютого 2022 року орендарі перестали виконувати умови договору в частині орендної плати, та не повернули автомобіль на вимогу орендодавця, як то передбачено умовами договору.

09 квітня 2023 року адвокат Марченко Віталій Олександрович в інтересах ФОП ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на квартиру, що належить відповідачу 2 на праві спільної часткової власності і розташована за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири.

Мотивуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, позивач зазначає, що спірне майно - автомобіль, знаходиться у відповідачів і реальних намірів повертати автомобіль відповідачі не проявляють, окрім того, автомобіль, який є предметом спору в даній справі, пошкоджений, що і не заперечує відповідач.

В судовому засіданні представник позивача підтримав свою заяву та просив задовольнити.

Відповідач 2 в судовому засіданні зазначив, що автомобіль на даний час перебуває у відповідача на ремонті, надав письмові пояснення та фото автомобіля, з якого вбачається, що автомобіль перебуває в розібраному вигляді та заперечував щодо задоволення заяви про забезпечення позову.

Дослідивши матеріали справи та заяви про забезпечення позову, заслухавши пояснення учасників справи, суд дійшов висновку про те, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

За змістом наведених вище приписів умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Тобто в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для ефективного захисту прав або інтересів позивача. При цьому відповідно до вимог частини 3 статі 12, частини 1 статті 81 ЦПК України обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Види забезпечення позову визначені частиною першою статті 150 ЦПК України. Зокрема, згідно з пунктами 1, 2, 4 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність заходів забезпечення позову передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Крім цього, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності (частка 1/3) належить квартира за адресою АДРЕСА_1 .

З огляду на поведінку відповідачів, а саме неповернення відповідачами орендованого майна, здійснення ними без згоди позивача ремонту об`єкту оренди, наявність суттєвої заборгованості за договором оренди, суд вважає, що існує ризик можливого подальшого відчуження належного відповідачу-2 майна на користь третіх осіб з метою його приховання, а тому невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача у випадку задоволення його позову та може призвести до того, що позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Те, що особа ще не вчинила дії, які могли би підтвердити намір відчужити це майно, не спростовує того, що у відповідача наявна можливість вільно розпорядитись майно, якщо не вжити заходи забезпечення позову. Зокрема, таких висновків дійшла велика Палата Верховного Суду, ухвалюючи постанову від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявником доведено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам до ухвалення рішення у справі у разі відчуження відповідачем спірного майна, ускладнення захисту прав та інтересів заявника без вжиття таких заходів, та про обґрунтованість доводів заявника про наявність достатніх підстав вважати, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може ускладнити ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При вирішенні заяви про забезпечення позову суд враховує наявність зв`язку між арештом квартири та позовними вимогами, які пред`явлені позивачем, а також співмірність таких заходів, зокрема те, що арешт квартири, не є позбавленням права власності та не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача або інших осіб, яке носить тимчасовий характер.

Беручи до уваги наведені норми процесуального законодавства, оцінивши відповідно до вимог статті 89 ЦПК України обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням вказаних вище критеріїв, суд дійшов висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Також, дослідивши матеріали заяви, суд дійшов висновку про відсутність на цій стадії розгляду справи підстав для застосування зустрічного забезпечення позову, з огляду на відсутність відомостей щодо можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Керуючись статтями 2, 149, 152, 153, 258, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - адвоката Марченка В.О. про забезпечення позову у справі № 753/10283/22 задовольнити частково.

Накласти арешт на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 , зальною площею 40,5 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом і підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову - три роки.

Повний текст ухвали складено 28 серпня 2023 року.

Суддя О.В. Якусик