№ провадження 4-с/646/2/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Демченко І.М., за участю секретаря Соболь Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області,

за участю скаржника ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 30.12.2016 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області при проведенні примусового стягнення з КС «Регіон» грошових коштів на користь ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №45007934. Скаргу обгрунтовує тим, що 18.09.2014, 29.05.2015, 05.08.2016 року на підставі рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова були видані виконавчі листи про стягнення з КС «Регіон» грошових коштів на користь ОСОБА_1 на загальну суму 77763,93грн та відкриті виконавчі провадження за його заявами. Виконавчі провадження приєднані до виконавчого провадження №45007934. При ознайомленні з матеріалами виконавчих проваджень заявник встановив, що державний виконавець тривалий час не проводить всіх необхідних виконавчих дій для виявлення майна та грошових коштів боржника: а саме, не викликано до відділу виконавчої служби керівника КС «Регіон» Кайданську Л.П. для отримання відомостей про належне КС «Регіон» майно та грошові кошти, не витребувано декларації про майновий і фінансовий стан боржника, не перевірено наявність у боржника непогашеної заборгованості позичальників перед КС «Регіон» по наданим кредитам, не перевірено наявність майна боржника в камері збереження речових доказів ГУНП в Харківській області, не перевірено відомості, надані заявником щодо наявності у конкретних осіб майна, що належить КС «Регіон», не проведено стягнення грошових коштів у боржників на підставі конкретних кредитних договорів, які надані ОСОБА_1 , не отримано копії усіх кредитних договорів спілки з позичальниками, не виявлені відкриті виконавчі провадження, де КС «Регіон» є стягувачем, не проведено виходи за місцем знаходження КС «Регіон», не перевірено касу боржника з метою виявлення грошових коштів.

Згодом заявник неодноразово змінював та доповнював доводи скарги та просив: визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області Кононенка О.М. в частині не виклику керівника КС «Регіон» до відділу виконавчої служби з метою отримання баланса кредитної установи, не виходу за місцем знаходження боржника, не накладення арешту на майно та грошові кошти боржника, не направлення запиту до Нацфінмоніторинг з запитом щодо звітності боржника, не витребування касової книги, не витребування у керівника КС «Регіон» копій усіх кредитних договорів, договорів уступки права вимоги, не направлення запитів до відповідних інстанції щодо актуальної інформації боржників КС «Регіон», не вжиття заходів щодо вилучення грошових коштів у боржників КС «Регіон» та інше.

У судовому засіданні ОСОБА_1 скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Калініченко В.В. у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, посилався на те, що 08.06.2018 постановами старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харків виконавчі листи: №646/2805-13ц, виданий 18.09.2014 Червонозаводським районним судом м. Харкова про стягнення з КС «Регіон» на користь ОСОБА_1 комісії банку; №646/5011-15ц, виданий 25.09.2015 Червонозаводським районним судом м. Харкова про стягнення з КС «Регіон» на користь ОСОБА_1 3% річних в сумі 926,5 грн; №646/6491/14-ц, виданий 16.09.2014 Червонозаводським районним судом м. Харкова про стягнення з КС «Регіон» на користь ОСОБА_1 інфляційних витрат в сумі 8799,35 грн, були передані у міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова, оскільки було встановлено, що боржник КС «Регіон» розташований за адресою, що територіально відноситься до компетенції вказаного відділу. Вважав, що будь-яких порушень в ході даного виконавчого провадження Київським відділом державної виконавчої служби м. Харків допущено не було, скарга ОСОБА_1 є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Суд, заслухавши пояснення заявника та дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

8 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом пункту 9 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод .

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За змістом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Згідно з частинами першою, другою статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час винесення оскаржуваних постанов, державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм і вчинення дій, що мають юридичне значення, безвідносне врахування їх доцільності, зважаючи на обставини конкретної справи, і необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів у цивільному судочинстві призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд.

Згідно до Закону України «Про виконавче провадження», в редакції що діяла на момент вчинення виконавчих дій, виконавче провадження це завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень судів це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому закону, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законодавчих актів. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим законом.

Заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Як встановлено дослідженням матеріалів справи, 18.09.2014, 07.10.2014, 29.05.2015 ОСОБА_1 звертався із заявами до Київського відділу державної виконавчої служби щодо примусового виконання виконавчих листів №646/2805-13ц, виданого 18.09.2014 Червонозаводським районним судом м. Харкова про стягнення з КС «Регіон» на користь ОСОБА_1 комісії банку; №646/5011-15ц, виданого 25.09.2015 Червонозаводським районним судом м. Харкова про стягнення з КС «Регіон» на користь ОСОБА_1 3% річних в сумі 926,5 грн; №646/6491/14-ц, виданого 16.09.2014 Червонозаводським районним судом м. Харкова про стягнення з КС «Регіон» на користь ОСОБА_1 інфляційних витрат в сумі 8799,35 грн. Відкриті виконавчі провадження згодом були об`єднані у зведене виконавче провадження №45007934, де стягувачем є ОСОБА_1 , а боржником КС «Регіон».

Заявником до відділу державної виконавчої служби неодноразово подавалися клопотання від 09.10.2014, від 22.12.2014, від 18.03.2016 щодо необхідності проведення заходів, спрямованих на виявлення майна та грошових коштів боржника, проведення відповідних виконавчих дій для ефективності виконання судових рішень, але відповідей він не отримав (т.1 а.с.142-151).

Лише після звернення ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції листом від 11.06.2018 заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби Товмасян А.Е. його повідомлено про те, що державним виконавцем було направлені запити з розшуку майна боржника, але таке майно не встановлене, винесено постанову про арешт майна та заборону його відчуження, було здійснено виклик керівника КС «Регіон» та відібрані від неї пояснення (лише 22.04.2018).

Також вказаним листом заявника повідомлено про те, що зведене виконавче провадження № 45007934 передано до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області для подальшого виконання (згідно постанов державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 8 червня 2018 року про передачу виконавчого провадження) та запропоновано звертатися до вказаного відділу за інформацією щодо виконання судових рішень ( т.1а.с.167).

На неодноразові запити суду про витребування матеріалів виконавчого провадження №45007934 від Київського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області та міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова, до суду 13.11.2020 надійшли копії матеріалів виконавчих проваджень №45007880, №44799784, №51878624, №45007771 (т.1 а.с.193-241).

З наданих копій матеріалів вбачається, що там містяться виконавчі листи про стягнення з КС «Регіон» на користь заявника грошових коштів, постанови державного виконавця про відкриття виконавчих проваджень, постанови про передачу виконавчих проваджень до іншого відділу державної виконавчої служби. Лише 30.10.2017, як вбачається із копії матеріалів, на ім`я керівника КС «Регіон» було направлено виклик державного виконавця про явку до відділу виконавчої служби (т.1а.с.229) Запити щодо наявності майна КС «Регіон», зареєстрованих транспортних засобів, та інші запити для з`ясування можливості проведення стягнення було виконано вже після передачі виконавчих проваджень до міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова, тобто після червня 2018 року. Будь-яких доказів проведення заходів щодо встановлення майна та грошових коштів боржника Київським відділом державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції суду не надано.

Таким чином, за період перебування виконавчих проваджень, де стягувачем є заявник ОСОБА_1 , на виконанні Київського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції, будь-які заходи, спрямовані на виявлення майна та грошових коштів боржника, проведення відповідних виконавчих дій для ефективності виконання судових рішень не були вжиті, що, безумовно вказає на неправомірну бездіяльність державних виконавців Київського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області у даному виконавчому провадженні.

Що стосується положень закону, за якими у разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права, суд зазначає наступне. Сам заявник не вважав за необхідне оскаржувати у даній справі бездіяльність державних виконавців міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова, де на теперішній час перебуває виконавче провадження, наполягаючи на тому, що оскаржує бездіяльність саме державних виконавців Київського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області, яка мала місце в 2016-2018 роках.

За положеннями ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Під час судового розгляду даної скарги заявник ОСОБА_1 вказував, що на теперішній час усунути ті порушення, які мали місце на період перебування виконавчих проваджень на виконанні Київського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції вже неможливо, бо пройшов тривалий період часу з моменту його звернення до суду, йому достатньо встановити наявність порушень та бездіяльності, яку він оскаржує, в минулому.

В частині зобов`язання державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції провести певні виконавчі дії, направлені на встановлення майна та грошових коштів боржника для подальшого звернення на них стягнення, це прохання на теперішній час реалізувати неможливо, а будь-яких вимог до міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова заявник не має, тому в цій частині в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст.447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області Кононенко О.М. в частині не проведення в повному обсязі всіх необхідних виконавчих дій для виявлення майна та грошових коштів боржника: а саме не виходу за місцем знаходження боржника, не перевірки каси боржника, не витребування балансу, касової книги боржника, декларацій про фінансовий стан установи, копій усіх кредитних договорів з позичальниками, договорів уступки права вимоги , не направлення запитів до відповідних інстанції щодо актуальної інформації боржників КС «Регіон», не вжиття заходів щодо вилучення грошових коштів у боржників КС «Регіон», не перевірки наявності у боржника непогашеної заборгованості позичальників перед КС «Регіон» по наданим кредитам, не перевірки наявності майна боржника в камері збереження речових доказів ГУНП в Харківській області, не перевірки відомостей, наданих заявником щодо наявності у конкретних осіб майна, що належить КС «Регіон» , не виявлення відкритих виконавчих проваджень, де КС «Регіон» є стягувачем, яка мала місце з 07.10.2014року ( з моменту відкриття виконавчого провадження) по 08.06.2018 року ( до моменту передачі виконавчого провадження до міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ) у виконавчих провадженнях №45007880, №44799784, №51878624, №45007771 з проведення примусового стягнення з боржника КС «Регіон» на користь ОСОБА_1 грошових коштів.

В іншій частині в задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області відмовити.

Ухвала може бути оскаржена повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя І.М.Демченко