Дата документу 01.09.2023Справа № 643/5618/19
Провадження № 2/554/5981/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2023 року Октябрський районний суд м.Полтави

в складі головуючого судді Чуванової А.М.

за участю секретаря: Проскурня Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди; третя особа: ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Московського районного суду м.Харкова з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди; третя особа: ОСОБА_3 , в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача суму відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 5269 грн., суму відшкодування матеріальної шкоди для ремонту та поновлення автомобіля в розмірі 20000 грн., суму компенсації моральної шкоди в розмірі 100 000 грн.

В обґрунтування вимог позивач вказав, що 11.09.2018 року близько 19 год. 15 хв. відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Шевролет-Лачетті» н.з. НОМЕР_1 , на перехресті вул.Академіка Павлова та вул. Тюрінська (Якіра) м.Харкова грубо порушила п.п.12.3,13.1 ПДР України, невірно обрала безпечну дистанцію, в результаті чого скоїла зіткнення з його автомобілем «АЗЛК -2140» н.з. НОМЕР_2 та з іншим автомобілем «БМВ-740 1і» н.з. НОМЕР_3 . В результаті ДТП мати позивача, третя особа - ОСОБА_3 , яка сиділа на пасажирському місці в його автомобілі, отримала легкі тілесні ушкодження. Вина відповідача ОСОБА_2 підтверджується постановою Московського районного суду від 12.11.2018 року.

Легковим автомобілем ОСОБА_1 керував по Генеральній довіреності від 10.06.2013 року, вона дійсна до 16.07.2021 року. За час ДТП, крім матері, пасажиркою автомобіля також була його вагітна дружина ОСОБА_4 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 народила доньку ОСОБА_5 .

В результаті ДТП у автомобілі позивача були великі пошкодження, всього на загальну суму 20000 грн.

Діями відповідача позивачу була спричинена не тільки матеріальна, а також моральна шкода. Моральна шкода полягала у внутрішніх стражданнях, що він переживав, він зазнав нервовий стрес у зв`язку з аварією, яка сталася. Відсутність коштів на ремонт автомобіля змусила ОСОБА_1 докладати додаткових зусиль для порушеного укладу свого життя. Крім того, позивач та члени його родини змушені змінити і порушити хід свого звичного життя, ходити до лікарів, за юридичними консультаціями та до судових установ, додатково організовувати свою трудову діяльність. Моральну шкоду позивач оцінює в 100 000 грн.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 30.05.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 24.09.2019 року призначено по справі судову автотоварознавчу експертизу.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 30.07.2020 року цивільну справу прийнято до провадження новим складом суду, поновлено провадження у справі, у зв`язку з надходженням матеріалів з експертної установи.

До суду надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок ДТП його автомобілю, згідно експертного висновку в сумі 16504,50 грн., витрати на проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 5024 грн., моральну шкоду, яка завдана йому внаслідок ДТП, у розмірі 100 000 грн.; стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, на користь ОСОБА_3 в сумі 8742,85 грн. В обґрунтування вимог, зокрема, зазначив, що витрати на лікування постраждалої внаслідок ДТП ОСОБА_3 згідно наданих медичних довідок та фіскальних чеків становить 8742,85 грн.

Моральна шкода, завдана позивачу ОСОБА_1 полягає в тому, що через травми, які отримала його мати, він пережив сильний стрес та тривалий час знаходився у депресії, внаслідок чого погіршився стан його здоров`я, порушився сон, оскільки він хвилювався за стан здоров`я матері. Моральних страждань завдавало йому і пошкодження транспортного засобу, через яке він маючи на утриманні маленьку дитину, вимушений був користуватися громадським транспортом.

Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 08.03.2022 року №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», змінено територіальну підсудність Московського районного суду м.Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі визначено суддю Чуванову А.М.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 28.04.2023 року прийнято до провадження цивільну справу, вирішено розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

В клопотанні від 24.05.2023 року позивач ОСОБА_1 просив про відкладення розгляду справи 25.05.2023 року. В наступні судові засідання 11.07.2023 року, 31.07.2023 року, 01.09.2023 року позивач не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, заяв не подавав. Суд, у відповідності до вимог ст.223 ЦПК України, вважає можливим розглянуть справу у відсутність позивача.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явилася, про місце та час слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відповідач не подала відзив.

Третя особа ОСОБА_3 до суду не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, третьої особи, у відповідності до ст.223 ЦПК України,на підставі наявних у справі даних і доказів.

Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Із змісту ст.12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 11.09.2018 року близько 19 год. 15 хв. відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Шевролет-Лачетті» н.з. НОМЕР_1 , на перехресті вул.Академіка Павлова та вул. Тюрінська (Якіра) м.Харкова грубо порушила п.п.12.3,13.1 ПДР України, невірно обрала безпечну дистанцію, в результаті чого скоїла зіткнення з автомобілем позивача «АЗЛК -2140» н.з. НОМЕР_2 та з іншим автомобілем «БМВ-740 1і» н.з. НОМЕР_3 .

Постановою Московського районного суду від 12.11.2018 року ОСОБА_2 притягнута до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн. (т.1 а.с.4).

В результаті ДТП автомобіль «АЗЛК -2140» н.з. НОМЕР_2 , яким керував позивач, було пошкоджено.

Згідно матеріалів позову, транспортні засоби сторін не були застраховані у будь-яких страхових компаніях.

Позивач ОСОБА_1 стверджує, що розмір шкоди, що підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 за пошкодження автомобіля «АЗЛК -2140» н.з. НОМЕР_2 , складає: 16504,50 грн.

Згідно висновку експерта Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.Засл.проф.М.С.Бокаріуса за результатами автотоварознавчої експертизи №22123 від 20.05.2020 року, ринкова вартість автомобіля «АЗЛК -2140» н.з. НОМЕР_2 станом на момент ДТП, що мало місце 11.09.2018 року, складає 11480,50 грн. Величина матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «АЗЛК -2140» н.з. НОМЕР_2 в результаті ДТП, що мало місце 11.09.2018 року, приймається у розмірі ринкової вартості автомобіля на момент ДТП та складає 11480,50 грн. (т.1 а.с.132-138).

Відповідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 1188 цього Кодексу, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з абзацом 2 частини першої статті 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України, реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Враховуючи, що величина матеріального збитку, завданого позивачу в результаті ДТП , що мало місце 11.09.2018 року, становить згідно висновку експерта 11480,50 грн., суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача зазначений розмір шкоди, а саме в сумі 11480,50 грн. В задоволенні решти вимог позивачу слід відмовити.

Що стосується позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, на користь ОСОБА_3 в сумі 8742,85 грн., слід зазначити наступне.

Позивач фактично просить стягнути майнову шкоду, заподіяну третій особі, та на користь цієї особи. Суд вважає, що у позивача відсутні законні підстави для висунення таких вимог, тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Що стосується вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 100 000 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (пункт 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 1 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц).

Як роз`яснено в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодуванням йому моральної шкоди заявлені обґрунтовано, оскільки у результаті ДТП позивачу було спричинено моральну шкоду, що завдана пошкодженням транспортного засобу, через яке позивач був позбавлений можливості його використовувати протягом певного періоду і таким чином вимушено змінювати звичний спосіб життя. Однак, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги обсяг і глибину фізичних та душевних страждань позивача, їх тривалість та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 7 000 гривень моральної шкоди, частково задовольнивши вимогу про стягнення моральної шкоди, що відповідає справедливості та розумності.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073,60 гривень, тана користь позивача в рахунок відшкодування витрат на проведення автотоварознавчої експертизи - 5024 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,81,141,223,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст.22,23,1166,1167,1187 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди; третя особа: ОСОБА_3 , - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 11480,50 гривень, та моральну шкоду в розмірі 7000 гривень, а також витрати на проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 5024 гривень.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 гривень.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцяти денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ;

відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;

третя особа: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 .

Суддя А.М.Чуванова