Номер провадження: 22-ц/813/146/23
Справа № 520/1228/16-ц
Головуючий у першій інстанції Калашнікова О. І.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

з участю секретаря Виходець А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Гаврилюк Юлії Ігорівни, представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 березня 2019 року, постановленого під головуванням судді Калашнікової О.І., повний текст рішення складений 26 березня 2019 року, у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2016 року публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк» (далі ПАТ «ПроКредит Банк») звернулося до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту, в якому просило стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за договором кредиту в розмірі 724574,57 грн., де борг за кредитом складає 665468,97 грн., борг за відсотками складає 27648,51 грн., відсотки за неправомірне користування кредитом складають 5433,7 грн., пеня за порушення умов договору складає 26023,4 грн.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2016 року позов ПАТ «ПроКредит Банк» задоволений.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2017 року заочне рішення скасовано, справа була призначена до розгляду на загальних підставах.

Під час нового перегляду справи, у січні 2018 року ПАТ «ПроКредит Банк» звернулося до суду з заявою про збільшення позовних вимог, в якій просило стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за кредитним договором №FW501.946 від 30.01.2014 року в сумі 1 801 697,41 грн., де капітал -766668,15 грн., проценти за графіком 31853,07 грн., прострочені проценти 154840,24 грн., пеня за порушення умов договору 848335,95 грн. та судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що 30 січня 2014 року ПАТ «ПроКредит Банк» і фізична особа підприємець (ФОП) ОСОБА_1 уклали рамкову угоду і договір про надання траншу №FW501.946, на виконання яких ФОП ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 50 000 дол. США на строк 36 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 9,5% на рік. Відповідач також зобов`язався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, що є додатком до договору про надання траншу, але в будь-якому випадку не пізніше 25 січня 2017 року.

В якості забезпечення виконання зобов`язань позичальником ОСОБА_1 за договором кредиту, 30.01.2014 року між ПАТ «ПроКредит Банк» і ОСОБА_2 було укладено договір поруки.

Банк свої зобов`язання за договором виконав і видав ОСОБА_1 кредитні кошти. У зв`язку з порушенням ФОП ОСОБА_1 умов договору кредиту - несвоєчасне повернення кредитних коштів і не сплата відсотків за користування кредитом Банк направив відповідачам досудову вимогу про повернення кредитних коштів, сплату відсотків та пені, яка відповідачами була залишена без уваги.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26 березня 2019 року позов ПАТ «ПроКредит Банк» задоволений.

Стягнуто в солідарному порядку з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» 1801697 грн. 41 коп., де 766668,15 грн. тіло кредиту, 31853,07 грн. проценти за графіком, 154840,24 грн. заборгованість за процентами, 848335,95 грн. пеню.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду, адвокат Гаврилюк Ю.І., представник фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що позивачем були порушені норми законодавства щодо порядку нарахування пені, оскільки нарахування пені почалося ще до виникнення заборгованості по сплаті кредиту та процентів за користування кредитом, проте пеня може нараховуватись лише після виникнення заборгованості за основним зобов`язанням.

Також суд не звернув уваги на строк нарахування позивачем процентів, у зв`язку з чим вважає розрахунок заборгованості завищеним, а вимоги позивача необґрунтованими.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду надано не було.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.

Протоколом автоматизованого розподілу від 24 квітня 2019 року визначений склад колегії суддів під головуванням судді Гірняк Л.А. для розгляду справи (а.с. 18 т. 2).

Ухвалою Одеського апеляційного суд від 27 травня 2019 року провадження відкрито, ухвалою від 09.08.2019 року справа за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , представника ФОП ОСОБА_1 призначена до розгляду (а.с. 29-30, 35-36 т.2).

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя №126/0/15-23 від 21 лютого 2023 року суддю ОСОБА_4 було звільнено з посади у зв`язку з поданням заяви про відставку (а.с. 126 т. 2).

Відповідно до протоколу повторного розподілу справи за допомогою автоматизованої системи документообігу суду цивільна справа передана головуючому-судді (суддя-доповідач) Комлевій О.С. зі складом колегії суддів, з урахуванням навантаження на суддів Одеського апеляційного суду (а.с. 127 т. 2).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20 березня 2023 року цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , представника ФОП ОСОБА_1 прийнята до провадження та призначена до розгляду(а.с. 198 т. 2).

В судове засідання, призначене на 22 серпня 2023 року ФОП ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не з`явилися, були сповіщені належним чином у відповідності до ч. 8 ст. 128 ЦПК України (а.с. 147-151 т. 2).

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон АліментаріаСандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явилися в судове засідання.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_5 , представника ПАТ «ПроКредит Банк», дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам відповідає не в повній мірі, за таких підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 30.01.2014 року між ПАТ «ПроКредит Банк» і фізичною особою підприємцем (ФОП) ОСОБА_1 укладено рамкову угоду і договір про надання траншу №FW501.946, на виконання яких ФОП ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 50 000 доларів США на строк 36 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 9,5% на рік. Відповідач також зобов`язався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, що є додатком до договору про надання траншу, але в будь-якому випадку не пізніше 25 січня 2017 року (а.с. 12-19 т.1).

У якості забезпечення виконання зобов`язань позичальником ФОП ОСОБА_1 за договором кредиту, 30.01.2014 року між ПАТ «ПроКредит Банк» і ОСОБА_2 було укладено договір поруки (а.с. 20-21 т. 1).

30.10.2015 року ПАТ «ПроКредит Банк» направив на адресу боржника ФОП ОСОБА_1 , а також поручителя ОСОБА_2 вимогу про дострокове повне погашення кредиту у розмірі борг по капіталу 4192,16 доларів США, борг по відсоткам 620,84 доларів США, проценти за неправомірне користування кредитом 31,31 доларів США, капітал дострокового погашення 22565,23 доларів США, пеня 15239,62 гр., а всього 27 409,54 доларів США та 15239,62 грн. (а.с. 22-23 т. 1).

Вимога отримана ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 07.11.2015 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про отримання (а.с. 24 т. 1).

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «ПроКредит Банк» про стягнення заборгованості за договором кредиту у розмірі 1 801697,41 грн., суд першої інстанції виходив із доведеності заявлених позовних вимог.

Колегія суддів з таким висновком суду погоджується не в повній мірі, за наступних підстав.

Згідно з частинами першою, другою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Сторони в кредитному договорі узгодили можливість дострокового повернення кредиту, в тому числі, за ініціативою банку (пункт 8.2 кредитного договору). Позичальник зобов`язаний у разі настання будь-якої події, зазначеної у пунктах 8.2.1- 8.2.6 цього договору, та отримання від банку повідомлення про дострокове погашення кредиту (частини кредиту), погасити банку кредит (частину кредиту), оплатити відсотки та виконати інші зобов`язання щодо цього договору протягом 5 банківських днів (п. 8.4) строк з моменту відправлення (вручення, якщо вручене) банком такого повідомлення, якщо інший строк не вказано у цьому повідомленні.

Згідно з пунктом 8.2 кредитного договору сторони обумовили право банку прийняти рішення про дострокове погашення позичальником кредиту (частини кредиту) та достроково стягнути суму виданого кредиту (частини кредиту), відсотків та інших платежів за цим договором, в т. ч. шляхом погашення заборгованості за рахунок забезпечення у випадках порушення позичальником умов цього договору, зокрема, затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць. Про прийняте рішення банк повідомляє позичальника у письмовій формі із зазначенням строків погашення позичальнику кредиту, строків сплати відсотків та інших платежів. Банк має право достроково стягнути суму виданого кредиту (частини кредиту), відсотків та інших платежів за цим договором.

Отже, пред`явивши вимогу про дострокове повернення капіталу (кредиту) у розмірі 26757, 59 доларів США та сплату відсотків у розмірі 1330,20 доларів США за користування ним, яка була боржником та поручителем отримана 07.11.2015 року, банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов кредитного договору змінив строк виконання основного зобов`язання (а.с. 22-23 т. 1).

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 333/4308/18.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, у справі, яка переглядається, вимоги банку про стягнення процентів за ставкою встановленою у кредитному договору, після того, як кредитний договір припинив свою дію не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, та задоволенню не підлягають.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у даній справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Колегія суддів звертає увагу, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється. Права та інтереси кредитора в охоронних правовідносинах забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України.

З урахуванням того, що суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги, які були збільшені банком на 23.01.2018 року, стягнувши капітал (кредит) у розмірі 766 668,15 грн. (за курсом на день звернення 28,65 26759,59 доларів США), та відсотки 186693,31 грн. (за курсом на день звернення 28,65 6516,34 доларів США), колегія суддів приходить висновку про зміну рішення в частині стягнення відсотків та пені, які зазначені у вимозі (а.с. 129-130 т. 1).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з неповним встановленням обставин, які мають значення длясправи, порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду зміні зі стягненням відсотків у розмірі 38 110 грн. (станом на 26 березня 2019 року, що складає в еквіваленті 1 330 доларів 20 центів США), а в частині пені стягненню підлягає сума у розмірі 15239,62 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Гаврилюк Юлії Ігорівни, представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 березня 2019 року змінити в частині стягненням суми пені та відсотків за порушення умов договору.

Стягнути в солідарному порядку з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ,РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» () пеню за порушення умов договору у розмірі 15 239 (п`ятнадцять тисяч двісті тридцять дев`ять) гривень 62 копійки та відсотки у розмірі 38 110 гривень (тридцять вісім тисяч сто десять) 83 копійки станом на 26 березня 2019 року, що складає в еквіваленті 1330 (одна тисяча триста тридцять) доларів 20 центів США.

В інший частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 серпня 2023 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.М. Вадовська

______________________________________ Є.С. Сєвєрова