Справа № 302/1124/22
Провадження № 2/302/28/23
Номер рядка звіту 69
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 17.02.2023 смт.Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

у складі: Головуючого - судді: Сидоренко Ю.В.,

при секретарі Царь О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Міжгір`я цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 ) про збільшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

10.10.2022 року до Міжгірського районного суду Закарпатської області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про збільшення розміру аліментів.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі з 10.05.2008 року по 28.04.2020 року, який було розірвано рішенням суду від 28.04.2020 року (справа № 302/220/20). Від шлюбі у них народилися діти: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивачка зазначає, що після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з нею в с.Тюшка Хустського району Закарпатської області.

Також позивачка вказує, що рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 28.04.2020 року (справа № 302/220/20) з відповідача ОСОБА_2 на її користь проводиться стягнення аліментів на утримання двох дітей у розмірі твердої грошової суми по 2500 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з 02.03.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

У позові ОСОБА_1 зазначає, що з часу присудження аліментів потреби дітей значно збільшились, купівельна спроможність гривні зменшилась внаслідок інфляції та війни з росією, щонайменше на 30 відсотків має місце інфляція, тому вона стала витрачати значно більше коштів на утримання дітей, щоб забезпечити їх всім необхідним, це зокрема продукти харчування, одяг, взуття, шкільне приладдя, книги, тощо. Також вказує, що діти потребують регулярного відвідування стоматолога та лікарів педіатрів. Зокрема, на лікування зубів їх доньки було витрачено понад 15 тисяч гривень. Отже, як зазначає позивачка, середньомісячні витрати на рік на утримання їх дітей становлять 8000 гривень на кожну дитину. Як вказує ОСОБА_1 , відповідач жодної додаткової допомоги на утримання дітей не надає, хоча має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі, оскільки фактично проживає та працює офіційно за кордоном, в Чеській Республіці. Відповідач є молодим за віком, працездатний, не хворіє, інших утриманців не має, проживає один, є працездатним. Проте, вона є особою з інвалідністю Ш групи з дитинства, отримує пенсію 2300 грн., тому не може брати участь в утриманні дітей співмірно з відповідачем. Також за станом свого здоров`я вона не може займатися домашнім та сільським господарством, та вимушена всі продукти харчування купляти в магазині.

Отже, позивачка вважає, що на даний час змінилися обставини, які дають підстави для звернення до суду з даною заявою про збільшення розміру аліментів, так як матеріальне положення відповідача покращилося (він працює за кордоном, отримує заробітну плату), а її матеріальне становище та їх дітей, навпаки, значно погіршилося у зв`язку з інфляцією та війною в країні, а тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 28.04.2020 року (справа № 302/220/20) та визначити стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_2 на її користь, на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісячно, на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення кожною дитиною повноліття.

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 21.11.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано позивачеві строк для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали.

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 01.12.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про збільшення розміру аліментів прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Витребувано з Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетину кордону України у період з 01.01.2021 року по 01.12.2022 року громадянином України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Витребувано з Посольства Чеської Республіки в місті Києві інформацію щодо отримання довгострокової візи і проживання з правом працювати в Чеській Республіці громадянином України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та інформацію щодо місця праці такого (а.с.24-25) .

19.12.2022 року до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_2 , поданий представником відповідача адвокатом Рішко С.І., в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, посилаючись на те, що інфляція не є підставою для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. Також зазначає, що в провадженні Міжгірського ВДВС у Хустському районі Закарпатської області перебуває виконавче провадження щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів згідно судових рішень, ухвалених у справі №302/220/20, в рамках якого розмір аліментів мав бути проіендексований. Також вказує у відзиві на те, що позивачкою не надано доказів на підтвердження обставин відвідування дітьми лікарів, понесених позивачкою витрат на лікування дітей, та лікування зубів у розмірі 15 тис.грн. зокрема. При цьому, відповідно до приписів ст.185 СК України, стягнення додаткових витрат на дітей є окремим предметом позовних вимог. Також зазначає, що з червня 2020 року відповідач ОСОБА_2 перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_7 , вони проживають однією сім`єю разом із чотирма дітьми ОСОБА_7 за адерсою: АДРЕСА_3 , ведуть спільне господарство, виховують та утримують чотирьох неповнолітніх дітей. Зазначає, що відповідач ОСОБА_2 у Чеській Республіці офіційно не працевлаштований у зв`язку з відсутністю професійної освіти, постійно перебуває у пошуках низько-кваліфікованої та відповідно, малооплачуваної роботи. Зазвичай, він періодично виїжджає з місця свого проживання на сезонні роботи. Доходи відповідача є мінливими, нестабільними та залежними від багатьох зовнішніх факторів, та складає не більше 10 тис.грн., які спрямовує не лише на сплату аліментів на користь позивача, а й на утримання ОСОБА_7 та її неповнолітніх дітей. Відповідач звертає увагу, що сімейне положення позивачки, стан її здоров`я за групою інвалідності, з часу ухвалення рішення суду, з квітня 2020 року, не змінилися. До позову не долучено доказів того, що позивачка щомісячно отримує доходи у розмірі, який дозволяв би їй витрачати 8000 грн. на кожну дитину щомісячно. Заявлена позивачкою до стягнення сума 10000 грн. щомісячно перевищує середньомісячний дохід відповідача, а тому він не матиме можливості сплачувати на користь позивача аліменти в такій сумі щомісяця, що призведе до накопичення заборгованості. А тому вважає заявлені позовні вимоги про збільшення розміру аліментів необґрунтованими, не доведені належними та допустимими доказами та просить в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі (а.с.30-35).

11.01.2023 року позивачкою ОСОБА_1 подано до суду відповідь на відзив, в якому позивачка вказує на те, що доводи відповідача ОСОБА_2 , викладені у відзиві, є хибними. Вказує, що за актом обстеження матеріально-побутових умов її сім`ї видно, що вона з дітьми перебуває у складних матеріально-побутових умовах, ніде не працює, проживає разом з двома дітьми та мамою, яка є пенсіонеркою. Та просить відхилити відзив, поданий відповідачем ОСОБА_2 , заявлені нею позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі за наведеними у позові підставами та стягнути з відповідача на її користь на утримання їх двох неповнолітніх дітей аліменти в розмірі по 5000 грн. на кожну дитину (а.с.49-52).

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 27.01.2023 року у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування додаткових доказів у справі, відмовлено (а.с.75-76).

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 27.01.2023 повторно витребувано з Посольства Чеської Республіки в місті Києві інформацію щодо отримання громадянином України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 довгострокової візи і проживання з правом працювати в Чеській Республіці та інформацію щодо місця праці та розміру доходу ОСОБА_2 за період з 01.01.2021 року по 01.02.2023 року (а.с.78-79).

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 27.01.2023 року за клопотанням представника відповідача ОСОБА_8 витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за формою ОК-5, за період з 01.01.2020 року по 01.02.2023 року (а.с.72-73).

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та у встановленому законом порядку, проте позивачем ОСОБА_1 до суду подано письмову заяву, в якій позивачка просить розглянути справу без її участі, заявлені позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі за підставами, викладеними у позовній заяві.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Рішко С.І. не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені судом своєчасно та у встановленому законом порядку, проте до суду подано представником відповідача адвокатом Рішко С.І. письмова заява, в якій він просить відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів та обставини, зазначені у відзиві на позов, підтримують у повному обсязі.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини по справи, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вивчивши відзив відповідача з доданими до нього документами, а також відповідь на відзив, складену позивачкою з долученими до неї матеріалів, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами даної цивільної справи № 302/1124/22, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.13,43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що сторони по справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 10.05.2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 28.04.2020 року (справа №302/220/20) було розірвано, копія якого є в матеріалах справи (а.с.4,8).

Від спільного подружнього життя сторони мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей, де в графі «батько» записаний ОСОБА_2 , відповідач у справі, а матір`ю - ОСОБА_1 , позивачка у справі (а.с.6,7), батьківство щодо яких відповідачем не оспорюється.

Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 28.04.2020 року (справа №302/220/20), яке набрало законної сили згідно постанови Апеляційного суду Закарпатської області від 19.05.2021 року та яке змінено апеляційною інстанцією (а.с.37-40), а саме: позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволені частково та присуджено до стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 на утримання двох неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі твердої грошової суми 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.03.2020 року і до досягнення кожною дитиною повноліття (а.с.8-9,10).

З довідки про склад сім`ї за вих.№ 275 від 23.09.2023 року, виданої Пилипецькою сільською радою Хустського району Закарпатської області вбачається, що ОСОБА_1 , позивачка у справі, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до складу її сім`ї входять: мати ОСОБА_10 , 1946 року народження, донька ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5) та вказані обставини відповідачем не оспорюються.

Малолітні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають разом з матір`ю ОСОБА_1 , в будинку АДРЕСА_1 , що належить її матері ОСОБА_10 , яка є пенсіонеркою. ОСОБА_1 часто хворіє, має інвалідність дитинства, проходить лікування в різних лікарнях, ніде не працює. Комісія встановила, що в ОСОБА_1 складні матеріально-побутові умови, що вбачається з Акту обстеження матеріально-побутових умов від 02.01.2023 року, складеного секретарем матеріально побутових умов ОСОБА_1 (а.с.53).

Позивач ОСОБА_13 , 1979 року народження є особою з інвалідністю ІІІої групи, загального захворювання, безстроково. За висновком про умови та характер праці обмежено працездатна, що вбачається з довідки МСЕК серії 2-18 ЗАК № 005493 від 14.07.1998 року (а.с.11,22).

Відповідно до довідки про доходи № 120185, виданої Міжгірським об`єднаним управлінням ПФУ в Закарпатській області від 28.09.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку МОУ ПФУ і отримує пенсію по інвалідності, загальний розмір якої за період з 01.01.2022 року по 30.09.2022 року склав 20500,00 грн. (а.с.12).

Згідно відомостей реєстратора Міжгірської селищної ради Закарпатської області від 15.11.2022 року, відповідач по справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно реєстру територіальної громади обліковується за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.18).

Як вбачається з довідки про склад сім`ї та проживання за вих..№ 2217 від 16.11.2022 року, ОСОБА_7 , 1989 року народження проживає за адресою: АДРЕСА_3 та до складу її сім`ї входять: син ОСОБА_14 , 2007 року народження, син ОСОБА_15 , 2012 року народження, син ОСОБА_16 , 2010 року народження, син ОСОБА_17 , 2014 року народження та співмешканець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідач у даній справі (а.с.36).

Відповідно до інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 17.01.2023 року, наданої на виконання ухвали суду від 01.12.2022 року щодо перетинання державного кордону України народження за період з 01.01.2021 року по 01.12.2022 року громадянином України ОСОБА_2 , 16.12.1988 року вбачається, що ОСОБА_2 в`їхав на територію України 03.01.2021 року, виїхав 06.03.2021 року; в`їхав на територію України 14.11.2021 року, виїхав 18.11.2021 року (а.с.63,85,87).

За відомостями Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо застрахованої особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наданими на виконання ухвали суду від 27.01.2023 року за формою ОК-5 вбачається, що ОСОБА_2 за період з 01.01.2020 року по 01.02.2023 року не працевлаштований, доходів немає (а.с.90-91)

З наданої стороною відповідача довідки Міжгірського відділу ДВС у Хустському районі Закарпатської області за вих.№ 1230/2312-38 від 17.02.2023року вбачається, що у ОСОБА_2 станом на 17.02.2023 року відсутня заборгованість, згідно виконавчого листа № 302/220/20 від 04.08.2021 Міжгірського районного суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на користь доньки ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі по 2500 грн. на кожну дитину.

Спірні правовідносини регулюються положеннями Сімейного кодексу України.

Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (стаття 150 Сімейного кодексу України).

Такий принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини ґрунтується на нормах Конституції України, які проголошують, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах (ст.21), громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст.24).

Відповідно до ст.18 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року, яка ратифікована Україною 27.02.1991року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Отже, обов`язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачка ОСОБА_1 посилається на значне збільшення з часу присудження аліментів потреб їх неповнолітніх дітей, необхідністю регулярного відвідування стоматолога та педіатра, та відповідно понесення витрат на лікування їх дітей, при цьому зазначає, що на лікування зубів доньки було витрачено нею понад 15 тис.грн.

Проте, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно.

Отже, згідно вказаних положень Закну, витрати на лікування є додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами.

Аналіз зазначеної норми права свідчить про те, що додаткові витрати на дитину не є аліментами (коштами на утримання дитини).

А тому, щодо посилання позивача ОСОБА_1 на потреби дітей у лікуванні, то суд роз`яснює позивачці, що у разі наявності для того відповідних підстав, вона не позбавлена права звернутися до суду, відповідно до положень ст.185 СК України щодо участі відповідача у додаткових витратах.

Статтею 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі та навпаки).

Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 05 лютого 2014 року (справа № 6-143цс13), яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до Правової позиції, яка викладена у постанові по справі №143цс13 від 05.02.2014 року, судова палата у цивільних справах Верховного Суду України постановила, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні (постанова Верховного Суду по справі № 303/369/20 (провадження № 61-17250св20) від 29 січня 2021 року).

Аналогічна позиція викладена в пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Згідно п.17 вказаної Постанови Пленуму ВС України від 15.05.2006 року за № 3, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України).

Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

При розгляді вимог позивачки ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, суд враховує те, що після ухвалення 28.04.2020 року Міжгірським районним судом рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, неодноразово змінювався визначений положеннями Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів на дитину в сумі 2500 гривень цим вимогам на теперішній час не відповідає, і не може забезпечити належний рівень матеріального утримання неповнолітніх дітей сторін: доньки ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 .

Суд вважає, що вказаної суми у повній мірі не вистачає на утримання неповнолітніх дітей, оскільки в силу свого віку дитина потребує більших витрат для матеріального забезпечення, розвитку, освіти, забезпечення повноцінного харчування, належних умов для життя та духовного розвитку. Та у зв`язку з ростом та розвитком дітей, відповідно, і збільшились витрати на їх утримання. Також у зв`язку з інфляційними процесами зменшилася і купівельна спроможність. Як встановлено судом, крім визначеної рішенням суду суми аліментів, відповідач іншої допомоги не надає.

Тож слід визнати, що матеріальне становище одержувача аліментів як одна з умов, із якою пов`язується можливість збільшення розміру аліментів, змінилося, так як потреба в коштах для утримання і розвитку дітей істотно зросла, тому виникли дійсні підстави для вимоги до платника аліментів про збільшення їх розміру як такі. Власне недостатність у матері коштів на утримання двох неповнолітніх дітей сумнівів не викликає, відповідні доводи позивача відповідачем не спростовані.

Закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму не є абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо.

При визначенні розміру аліментів на теперішній час суд враховує вимоги ст.182,192 СК України та бере до уваги, що фізичний розвиток дитини, який постійно змінюється, потребує матеріальних затрат при придбанні відповідного одягу та взуття, а також продуктів харчування, шкільного приладдя, тощо.

При визначенні суми стягнення аліментів, які сплачуються відповідачем на теперішній час, суд враховує вікову категорію та звичайні потреби дітей, особу платника аліментів, а також те, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів.

При цьому, вирішуючи питання про збільшення розміру аліментів, судом також взято до уваги, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків в рівній мірі, також суд враховує розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, те, що відповідач ОСОБА_2 є працездатною особою, здоровий, має молодий вік та має можливість працювати, в тому числі і за кордоном, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, особою з інвалідністю не являється, оскільки дані обставини стороною відповідача не спростовані, а тому суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 має можливість надавати матеріальну допомогу, а неповнолітні діти потребують такої допомоги.

Беручи до уваги результат виконання сторонами обов`язку доказування обставин, що мають значення в справі, слід констатувати, що під час судового розгляду не встановлено і не доведено підстав для відступу від засад щодо загалом рівного обов`язку батьків у матеріальному утриманні дітей.

Проаналізувавши надані в судовому засіданні докази в їх сукупності, позицію позивача та відповідача, враховуючи в першу чергу якнайкраще забезпечення інтересів дітей та те, що спільні діти сторін проживають разом із позивачкою і остання апріорі несе більші витрати на утримання неповнолітніх дітей та необхідність за загальним правилом дотримання паритету (рівності) батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини, якщо не встановлено і не доведено підстав для відступу від такого паритету, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 , виходячи з закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір стягуваних аліментів дійсно підлягає збільшенню.

На переконання суду, з урахуванням фактичних обставин справи, динаміки значення базового соціального стандарту, вимога позивачки ОСОБА_1 щодо розміру аліментів по 5000,00 гривень на кожну дитину щомісяця є надмірною, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із визначенням до стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі по 3000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, що узгоджуватимуться з вимогами Закону, відповідатиме інтересам неповнолітніх дітей і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача.

Доказів того, що відповідач на теперіній час має можливість сплачувати по 5000 грн. щомісяця на кожну дитину, позивачка суду не надала.

Слід враховувати також, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин, законодавства тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах, тощо.

Стаття 81 ч.1 ЦПК України вимагає від сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що вимога про збільшення розміру аліментів підлягає частковому задоволенню, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що відповідач отримує певні доходи від підробіток, чи від працевлаштування в іншій країни, тощо, про що зазначено у позовній заяві та відповіді на відзив.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік», з 01 січня 2023 року встановлено прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Отже, визначаючись щодо розміру аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, зважаючи на реальні і розумні потреби в їх матеріальному утриманні, встановлені обставини, що мають значення у їх сукупності, враховуючи прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, суд вважає справедливим встановлення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі по 3 000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття.

Такий розмір аліментів відповідає встановленому абз.2 ч.2 статті 182 СК України мінімальному розміру аліментів на одну дитину, вимогам Закону про те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, адже такий розмір забезпечить необхідний мінімум для існування кожної дитини сторін по справі, загалом надасть можливість дотримання принципу достатнього забезпечення дитини, враховуючи обов`язок обох батьків утримувати своїх дітей.

При цьому суд враховує ті обставини, що відповідач ОСОБА_2 є молодим за віком, здоровою та працездатною людиною, а отже не позбавлений можливості заробляти, при цьому останнім не надано доказів того, що за станом здоров`я відповідач не має змоги працювати, що свідчить про можливість отримувати дохід та, відповідно, надавати матеріальну допомогу своїм дітям.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази незадовільного стану здоров`я або непрацездатності відповідача, а також відсутні відомості про тяжке матеріальне становище та докази на підтвердження інших обставин, які мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, а тому виходячи з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та має бути не меншим 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з огляду на інтереси двох неповнолітніх дітей сторін, з точки зору стабільності врегулювання правовідносин між сторонами, підходячи системно до даної ситуації, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та збільшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 28.04.2020 року, а саме до 3000,00 грн. на кожну дитину, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення кожною дитиною повноліття.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч.2 ст.184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації.

Крім того, відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь держави судові витрати у виді судового збору в сумі 992,40 грн., оскільки позивачка від сплати судового збору по даній категорії справ звільнена, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Інших судових витрат до стягнення чи повернення не заявлено та у даній справі немає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.180-182,184,185,192 СК України ст.ст.10,12,81,133, ст.ст.137, 228, 229,263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про збільшення розміру аліментів задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 28.04.2020 року у справі № 302/220/20.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (місце реєстрації і фактичного проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП - НОМЕР_2 ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 (три тисячі) гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати набрання даним рішення законної сили та до досягнення кожною дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір в розмірі - 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі, підлягає індексації, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя

Міжгірського районного суду

Закарпатської області Ю.В. СИДОРЕНКО