Справа № 390/1651/22
Провадження № 2/390/240/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"05" квітня 2023 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючої судді Бойко І.А.,

при секретарі Пікущій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницький, в заочному порядку, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний факторинг», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Тетяна Валентинівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд до відповідача з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначає, що 15.05.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. вчинено виконавчий напис № 12803 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в розмірі 56752,30 грн. На підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса приватним виконавцем відкрито виконавче провадження № 62359026. Позивач вважає, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону, оскільки позивач не має боргових зобов`язань перед ТОВ «Сучасний факторинг». Крім того, нотаріус перед вчиненням виконавчого напису також не повідомив позивача про вищевказану заборгованість та не повідомляв про вчинення виконавчого напису. Також відповідачем не було надано нотаріусу доказів безспірності боргу позивача перед ТОВ «Сучасний факторинг», оскільки нотаріусу не надавався оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору, на підставі якого відповідач вважає, що виникла кредитна заборгованість. Вказані обставини свідчать про відсутність безспірності заборгованості, тому позивач має право на захист свого цивільного права шляхом оспорення вчиненого нотаріусом виконавчого напису через порушення останнім процедури його вчинення, у зв`язку з чим позивач просить визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з відповідача 5908 грн судових витрат по справі, які складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

В судове засідання позивач не з`явилася, від її представника адвоката Ковальової Т.П. надійшла заява, в якій вона позов підтримує, просить його задовольнити та розгляд справи провести без їх участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, місце і час розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, правом на подання відзиву відповідач не скористався.

Треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В., приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Т.В. в судове засідання не з`явились, про дату, місце і час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Письмових пояснень щодо позову від них до суду не надходило.

Судом встановлено, що 15.05.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 12803, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, за період з 24.09.2018 по 11.03.2020, за кредитним договором № Т0289112 від 23.08.2018, укладеним ОСОБА_1 з ТОВ «Сучасний факторинг». Загальна сума заборгованості становить 55902,30 грн та включає в себе: 20451,27 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 13634,40 грн прострочена заборгованість за комісією, 1,32 грн прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 6817,47 грн - строкова заборгованість за сумою кредиту, 1363,44 грн строкова заборгованість за комісією, 0,03 грн строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користуванням кредитом, 13634,37 грн строкова заборгованість за штрафами і пенями, а також 850 грн - за вчинення виконавчого напису. Загальна сума пред`явлена до стягнення за виконавчим написом становить 56752,30 грн (а.с.12).

З постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 62359026 від 17.06.2020 року вбачається, що приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В. на підставі виконавчого напису № 12803 від 15.05.2020, відкрито виконавче провадження про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «Сучасний факторинг» заборгованості в розмірі 56752,30 грн (а.с.10-11).

Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, в редакції від 29.11.2001 року, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року з наступними змінами.

Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості.

Згідно з ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» № 3425-XII від 02.09.1993 року, зі змінами, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом.

Частиною 1 статті 87 Закону № 3425-XII передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Згідно приписів ч.2 ст.87 Закону № 3425-XII перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року.

Як вбачається зі змісту спірного виконавчого напису, під час його вчинення приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчком В.В. керувався ст.87-91 Закону України «Про нотаріат», та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172.

Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються,

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині п.1 та п.2 зазначеної постанови. Резолютивна частина постанови суду була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23.

Згідно приписів ч.2 ст.265 КАС України у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та нечинним, такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року.

Висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17 та висновками Великої Палати Верховного Суду, зазначеними в постанові від 21.09.2021 року по справі № 910/10374/17.

Пунктом 1 зазначеного Переліку, в редакції від 29.11.2001 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються

а) оригінал нотаріально посвідченої угоди;

б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Приватним нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису залишено поза увагою, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі, визнані нечинними з дня їх прийняття та не діяли на час вчинення оскаржуваного виконавчого напису.

Отже, оспорюваний виконавчий напис вчинений без надання нотаріусу оригіналу нотаріально посвідченого договору, чим порушено вимоги Переліку № 1172, що у свою чергу порушує вимоги ст.87 Закону «Про нотаріат».

Крім того, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, які також знайшли своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, в якій наголошено на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Згідно приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Під час вирішення спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у зазначеному спорі, підлягають перевірці доводи сторін в повному обсязі з приводу того, чи мав на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, боржник безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Пунктом 1 вищевказаного Переліку, в редакції станом на 29.11.2001 року, у підпункті (б) передбачено, що для одержання виконавчого напису, подаються також документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу.

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.

Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Даний висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, зазначеним в постановах від 13.10.2021 року по справі № 554/6777/17-ц, від 10.11.2021 року по справі № 758/14854/20.

Також суд зазначає, що виконавчий напис нотаріуса, виданий на проведення стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за період 24.09.2018 по 11.03.2020, яка розрахована за кредитним договором № Т0289112, укладеним 23.08.2018 року. У зв`язку з тим, що відповідні виписки з рахунку ОСОБА_1 відсутні і вони нотаріусу не надавались, що в свою чергу, унеможливило перевірку нотаріусом правильності визначення суми заборгованості зі встановленням початкової дати виникнення цієї заборгованості та періоду, за який проведено розрахунок заборгованості, що є обов`язковою умовою вчинення виконавчого напису, передбаченою ст.88 Закону України «Про нотаріат».

Таким чином, під час вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріусу оригінал нотаріально посвідченої угоди, з якої вбачається наявність заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Сучасний факторинг», не надавався, крім того, сума кредитної заборгованості, запропонована до стягнення з ОСОБА_1 не була безспірною на момент вчинення виконавчого напису.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності вимог до ОСОБА_1 та вчинив виконавчий напис без дотримання вимог ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», що є підставою для визнання виконавчого напису, вчиненого 15.05.2020, зареєстрованого в реєстрі за 12803, таким, що не підлягає виконанню, а тому позовні вимоги позивача є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В позовній заяві, позивачем зазначено, що позивач поніс витрати у зв`язку з розглядом справи у розмірі 5908,6 грн та які складються із судового збору по сплаті за пред`явлення позову та витрат на надану професійну правничу допомогу.

Представництво інтересів позивача під час судового розгляду даної справи здійснює адвокат Ковальова Т.П. на підставі ордера про надання правничої правової допомоги від 14.07.2022 року та договору № 25 від 14.07.2022 про надання правничої допомоги та представництва інтересів. При цьому, в п.3.1. договору сторонами визначено, що вартість робіт становить 6000 грн.

Відповідно попереднього розрахунку суми судових витрат, поданого позивачем згідно п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України, сума витрат позивача згідно договору № 25 від 14.07.2022 розрахована, виходячи з 50 відсотків від прожиткового мінімуму на 1 особу, встановленого законом 1300 грн за одну годину роботи адвоката та складається із сукупності наступних робіт: зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції 1300 грн (1 год), підготовка та складання адвокатського запиту до приватного виконавця 1300 грн (1 год), складання позовної заяви 1300 грн (1 год), підготовка для подання позовної заяви до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області 400 грн (до 1 год), представництво інтересів в суді 700 грн ( до 1 год).

В якості підтвердження витрат позивача на професійну правничу допомогу суду надано довідку про розмір коштів, отриманих згідно договору про надання правничої допомоги та представництво інтересів, згідно якої адвокат Ковальова Т.П. отримала від ОСОБА_1 5000 грн за надану правову допомогу.

Вирішуючи питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, які здійснив позивач, суд виходить з вимог ст.ст.133, 137, 141 ЦПК України, згідно яких судові витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови у задоволенні позову. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові по справі № 755/9215/15-ц, зроблено висновок, згідно якого ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про ?захист? прав ?людини ?і основоположних? свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Зменшення розміру витрат на професійну правову допомогу можливе лише у разі заявлення відповідного клопотання сторони.

Згідно ч.6 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Заперечень щодо невідповідності розміру витрат на правову допомогу щодо складності справи або неправильності розрахунку такого розміру представником відповідача до суду не надано, незважаючи на те, що докази витрат позивача на правовому допомогу отримано відповідачем разом з позовною заявою і останній мав достатньо часу для підготовки заперечень щодо розміру вищевказаних витрат позивача.

Згідно ч.1 ст. 130 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, фактичний обсяг правової допомоги, отриманої позивачем, реальність її надання та розмір витрат відповідають критерію необхідності, розумності й співмірності відносно складності справи, за відсутності заперечень відповідача, тому суд приходить до переконання, щодо необхідності стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування витрат на правову допомогу, у розмірі, заявленому позивачем.

У зв`язку із повним задоволенням суті позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України документально підтверджені судові витрати позивача, у виді судового збору в сумі 992,40 грн за пред`явлення позову, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Загальна сума судових витрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 5908 грн.

На підставі ст.ст.87-89 Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 137, 141, 259, 265, 268, 280-282 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Сучасний факторинг», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Тетяна Валентинівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.

Визнати виконавчий напис № 12803 від 15.05.2020, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем про стягнення з боржника ОСОБА_1 коштів у розмірі 56752,30 грн таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний факторинг» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката та судовий збір у загальному розмірі 5908 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний факторинг», вул.Предславинська, 28, м.Київ, поштовий індекс 03680, ;

треті особи:

приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Кіровоградської області Колечик Володимир Вікторович, вул.Грушевського, 15, оф.6, м.Бровари, Київська область, поштовий індекс 07400;

приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Тетяна Валентинівна, вул.Чорновола, 43, м.Кропивницький, поштовий індекс 25006.

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області І.А. Бойко

/підпис/

«Згідно з оригіналом»

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області І.А. Бойко

Дата засвідчення копії 05.04.2023.