Справа № 638/751/22
Провадження № 2/638/1458/23
РІШЕННЯ

Іменем України

24 березня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Щепіхіної В.В.,

при секретарі - Рєзнік І.П.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Страхової компанії USI "Ю.Ес.Ай" про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Дзержинського районного суд м. Харкова з позовною заявою до до Страхової компанії USI "Ю.Ес.Ай" про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якій просить стягнути з USI "Ю.Ес.Ай" матеріальну шкоду у розмірі 96 188,61 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання у розмірі 6 633,02 грн., інфляційні витрати у розмірі 822,17 грн., 3% річних 2 893,55 грн., витрати на проведення експертизи у розмірі 2 500,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу розмірі 11 200,00 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 1 139,89 грн..

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 22.10.2020 ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом ЗАЗ Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Клочківська біля буд. 28 у м. Харкові, не обрав безпечної швидкості руху та скоїв зіткнення з автомобілем AUDI Q8, державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого останній отримав значних ушкоджень. Відповідно до постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.01.2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. З висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику AUDI Q8 вартість відновленого ремонту складає 96 188,61 грн.. ОСОБА_2 укладено договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів з USI "Ю.Ес.Ай". Позивач звертався до відповідача, щодо виплати страхового відшкодування, натомість його не отримав. На підставі зазначенного позивач просить суд стягнути з відповідача на корить позивача 96 188,61 грн.. На підставі ст. 625 ЦК України позивачем нараховано пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання у розмірі 6 633,02 грн., інфляційні витрати у розмірі 822,17 грн., 3% річних 2 893,55 грн.. Також, позивач зазначає, що поніс судові витрати: на проведення експертизи у розмірі 2 500,00 грн., на професійну правничу допомогу розмірі 11 200,00 грн. та сплатила суму судового збору у розмірі 1 139,89 грн., які просить стягнути з відповідача.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова постановлено відкрити провадження у справі та здійснювати розгляд в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Від представника позивача - адвоката Шерстюк Р. В. до суду надійшло клопотання, в якому просить суд розгляд справи проводити без участі позивача та участі його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

В судове засідання відповідач USI "Ю.Ес.Ай" не направив свого представника, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Заяв про причини ненаправлення свого представника в судове засідання чи про відкладення розгляду справи до суду не надіслав, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.4 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд, дослідивши матеріали справи, доводи учасників позовного провадження та оцінивши докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з частинами першою, другою статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як встановлено під час судового розгляду, 22 жовтня 2020 року о 21 год. 39 хв. водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом ЗАЗ Lanos, державний номерний знак НОМЕР_3 , по вул. Клочківська, біля буд. 28 в м. Харкові, не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем AUDI Q8, державний номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Відповідно до постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.01.2021 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) грн. (справа №638/15253/20, суддя Шишкін О. В.).

Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Факт дорожньо-транспортної пригоди і притягнення у зв`язку з цим до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 не оспорюється сторонами. Отже, з огляду на викладене та відповідно до положення статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.01.2021 року, та вважає встановленими та доведеними ті обставини, що саме винними діями ОСОБА_2 , водія транспортного засобу ЗАЗ Lanos, державний номерний знак НОМЕР_3 , заподіяно шкоди транспортному засобу AUDI Q8, державний номерний знак НОМЕР_2 , та існує прямий причинно-наслідковий зв`язок і така шкода підлягає відшкодуванню.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Так, належними та допустимими доказами підтверджено розмір матеріальних збитків у розмірі 96 188,61 грн. з урахуванням ПДВ, що підтверджуються висновком щодо вартості метеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №ЕР-40/12-21 від 24.12.2021 року, складеним суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 ..

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звертався з заявою до відповідача про дорожньо-транспортну пригоду та надання розрахунку експорта на що позивачем було отримано відповідь від 18.01.2021 року. З наданої відповіді вбачається, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ЗАЗ Lanos, державний номерний знак НОМЕР_3 , застрахована ТДВ "СК "Ю.Ес.Ай" за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №201409899 від 30.09.2020 року.

Згідно ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Аналогічна норма зазначена у п. 3 ч. 1 ст. 998 ЦК України.

Відповідно до п.п. 36.1, 36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі -Закон № 1961-IV) страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний зокрема у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Згідно п. 37.1.4 ст. 37 Закону 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 року справа N 465/4287/15/, потерпілий в межах строків, передбачених п. 37.1.4 ст. 37 Закону має здійснити своє волевиявлення про захист свого порушеного права шляхом подання заяви про страхове відшкодування до страховика або шляхом звернення із позовною заявою до суду.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Таким чином, обов`язок відповідача відшкодувати різницю в розмірі суми ПДВ виникає у разі надання позивачем доказів фактично проведеного ремонту. На даний час такі докази в матеріалах справи відсутні, на їх наявність позивач в позовній заяві не посилається.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 у встановленому законом строк звернулася до страховика винної особи та у ТДВ "СК "Ю.Ес.Ай" виникло зобов`язання виплатити позивачу суму матеріальної шкоди без урахування ПДВ, яка складається з наступного: 5170,00 грн. + 7 208,94 грн. + (83 809,67 грн. - 83809,67:6) * (1-0,00) + 0,00 = 82 220,34 грн.

Зважаючи на викладене, з урахуванням доведеності вини відповідача, розміру спричинених збитків та підтвердження здійснення позивачем матеріальних збитків, необхідних для відновлення пошкодженого автомобілю та захисту свого порушеного права, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми матеріального збитку необхідно задовольнити частково у розмірі 82 220,34 грн.

Щодо стягнення з відповідача сум пені за несвоєчасне виконання зобов`язання, нарахованої 3% річних та інфляційних збитків суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18), вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

У пункті 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ» від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам надано роз`яснення про те, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається що позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування та всі необхідні для прийняття відповідного рішення документи (в т.ч. постанова суду) були надіслані позивачем 10 лютого 2021 року, тому суд вважає необхідним перерахувати 3% річних, інфляційні втрати та пеню з 10.02.2021 по дату звернення до суду з урахуванням суми, що підлягає стягненню.

У період з 10.02.2021 року по 23.01.2022 року індексація на суму 82 220,34 грн.

[Сукупний індекс інфляції] = 101,00% ? 101,70% ? 100,70% ? 101,30% ? 100,20% ? 100,10% ? 99,80% ? 101,20% ? 100,90% ? 100,80% ? 100,60% ? 101,30% = 110,015% (за період Лютий 2021 - Січень 2022)

[Інфляційні нарахування] = 82 220,34 грн. (сума боргу) ? 110,015% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 82 220,34 грн. (сума боргу) = 8 234,64 грн.

Таким чином з відповідача підлягають стягненню інфляційні витрати в розмірі 8 234,64 грн.

Період розрахунку: з 10.02.2021 року по 31.12.2021 року - 325 днів

[Проценти] = 82 220,34 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 325 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 2 196,30 грн.

Період розрахунку: з 01.01.2022 року по 23.01.2022 року - 23 дні

[Проценти] = 82 220,34 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 23 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 155,43 грн.

Таким чином з відповідача підлягають стягненню 3% річних в розмірі 2 351,73 грн.

Період розрахунку: з 10.02.2021 року по 04.03.2021 року - 23 дні

[Розрахункова ставка] = 6,000% (облікова ставка НБУ) ? 2 = 12,000%

[Пеня] = 82 220,34 грн. (сума боргу) ? 12,000% (розрахункова ставка) / 100% ? 23 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 621,72 грн.

Період розрахунку: з 05.03.2021 року по 15.04.2021 року - 42 дні

[Розрахункова ставка] = 6,500% (облікова ставка НБУ) ? 2 = 13,000%

[Пеня] = 82 220,34 грн. (сума боргу) ? 13,000% (розрахункова ставка) / 100% ? 42 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 1 229,93 грн.

Період розрахунку: з 16.04.2021 року по 22.07.2021 року - 98 днів

[Розрахункова ставка] = 7,500% (облікова ставка НБУ) ? 2 = 15,000%

[Пеня] = 82 220,34 грн. (сума боргу) ? 15,000% (розрахункова ставка) / 100% ? 98 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 3 311,34 грн.

Період розрахунку: з 23.07.2021 року по 09.08.2021 року - 18 днів

[Розрахункова ставка] = 8,000% (облікова ставка НБУ) ? 2 = 16,000%

[Пеня] = 82 220,34 грн. (сума боргу) ? 16,000% (розрахункова ставка) / 100% ? 18 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 648,75 грн.

Таким чином з відповідача підлягають стягненню пеня в розмірі 5 811,74 грн.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу та витрати на залучення експерта суд зазначає наступне.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтею 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Водночас за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5-6 ст. 137 ЦПК України).

Позивач просить суд стягнути з USI "Ю.Ес.Ай"судові витрати на правничу допомогу, понесені у зв`язку з розглядом справи у розмірі 11 200, 00 грн.

На підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи надано:

- копію договору про надання професійної правничої допомоги б/н від 20.05.2021 року між позивачем ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «ОМЕГА-КОНСУЛ» в особі старшого партнера Шестюка Руслана Вікторовича, предметом якого є захист прав та представництво інтересів клієнта (надалі Договір);

- копію акту надання юридичних послуг до Договору від 20.05.2021 року;

- ордер на надання правничої (правової) допомоги на підставі договору про надання професійної правничої допомоги серії АХ №1087741 від 21.01.2022 року;

- копія квитанції №121322728 від 28.12.2021 року про оплату послуг адвоката у розмірі 11 200,00 грн..

Судом встановлено, що відповідно до акту наданих юридичних послуг до Договору від 20.05.2021 року позивачу надані такі послуги, як: консультація щодо порушеного права замовника у зв`язку з ДТП - 1000,00 грн.; складання та направлення скарги щодо невиплати страхового відшкодування - 1 200,00 грн.; складання та направлення скарги щодо навиплати страхового відшкодування до відповідача та МТСБУ - 1 000,00 грн.; складання та подання позовної заяви до суду - 3 000,00 грн.; участь у суді 1-ї інстанції - 5 000,00 грн..

Статтею 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Дослідивши заяву ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, надані заявником документи, інші матеріали справи в їх сукупності суд дійшов висновку про наявність підстав для їх зменшення, зважаючи на наступне.

При визначенні розміру відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). Тобто, суд оцінює розмір витрат, виходячи з принципу розумності їх обсягу та вартості і співмірності з фактичним обсягом наданої правової допомоги та ціною позову.

Зважаючи на невелику складність даної справи, визнання фактичних обставин спричинення шкоди відповідачем, представник позивача, як адвокат, має бути обізнаний з законодавством, яке регулює спірні правовідносини. Зважаючи на обставини справи та сталість судової практики при вирішенні аналогічних спорів, суд вважає, що витрати на складання та подання позовної заяви, участь у судовому процесі, не у даній справі не може об`єктивно оцінюватись у розмірі 3000,00 грн. та 5000,00 грн. відповідно, оскільки жодного судового засідання зв участю адвоката фактично не відбулось.

Представником позивача не надано до суду належних доказів щодо часу, витраченого на виконання послуг, тому суд не може оцінити об`єктивно скільки годин взагалі витратив адвокат при наданні правничої допомоги.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу не відповідає критерію розумності, є неспівмірними з фактичним обсягом виконаної роботи та з її складністю. Сума відшкодування не в повній мірі відповідає критерію реальності адвокатських витрат - встановлення їхньої дійсності та необхідності, а також не є співмірною з ціною позову.

Зважаючи на зазначене, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру судових витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, суд вважає, що в даній справі витрати на правничу допомогу, які необхідно стягнути, складають 5 000,00 грн.

Позивачем також надано на підтвердження понесених витрат: копію акту приймання-передачі наданих послуг з незалежної оцінки майна від 24.12.2021 року; копію Договору №ЕР-30/11-20; копію квитанції до прибуткового ордера №30 на суму 2500,00 грн. Таким чином, позивач фактично поніс витрати щодо залучення експерта у даній справі, які необхідно покласти на відповідача. Також, позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 1 139,89 грн..

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені і документально підтверджені останнім судові витрати пропорційно задоволених вимог, а саме: витрати на правиничу допомогу у розмірі - 4325,50 грн., витрати на залучення експерта у розмірі - 2162,75 грн., витрати на сплату судового збору у розмірі - 986,11 грн.

Керуючись статтями 4, 5, 11-13, 43, 76-77, 81, 83, 141, 263-265, 268, 272-274, 279, 354 ЦПК України, ст. ст. 22, 1166, 1188, 1191, 1192, 1194 ЦК України суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Страхової компанії USI "Ю.Ес.Ай" про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з USI "Ю.Ес.Ай" (, адресою: 04211, м. Київ, пр. Героїв Сталінграду, буд. 4, корпус 6а, 2 поверх) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) матеріальну шкоду у розмірі 82 220 (вісімдесят дві тисячі двісті двадцять) грн. 34 коп..

Стягнути з USI "Ю.Ес.Ай" (, адресою: 04211, м. Київ, пр. Героїв Сталінграду, буд. 4, корпус 6а, 2 поверх) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) пеню за несвоєчасне виконання забов`язання у розмірі 5 811 (п`ять тисяч вісімсот одинадцять) грн. 74 коп.; інфляційні втрати у розмірі 8 234 (вісім тисяч двісті тридцять чотири) грн. 64 коп.; 3 % річних у розмірі 2 351 (дві тисячі триста п`ятдесят одна) грн. 73 коп.

Стягнути з USI "Ю.Ес.Ай" (, адресою: 04211, м. Київ, пр. Героїв Сталінграду, буд. 4, корпус 6а, 2 поверх) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) витрати на правиничу допомогу у розмірі 4325 (чотири тисячі триста двісті п`ять) грн. 50 коп.; витрати на залучення експерта у розмірі 2162 (дві тисячі сто шістдесят дві) грн. 75 коп.; витрати на сплату судового збору у розмірі 986 (дев`ятсот вісімдесят шість) грн. 11 коп..

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Щепіхіна