Номер провадження: 22-ц/813/566/23
Головуючий у першій інстанції Луняченко В. О.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Власенко С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Подольної Тетяни Альбертівни на рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 червня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання заповіту та свідоцтва про право на спадщину недійсними, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання заповіту та свідоцтва про право на спадщину, видане на ім`я ОСОБА_1 , недійсними. Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла рідна сестра позивачів ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 . Після смерті останньої, позивачі звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте дізналися, що все своє майно їх сестра заповіла ОСОБА_1 , яка також є сестрою померлої. Позивачі вважають заповіт недійсним, оскільки за час життя ОСОБА_4 ніколи їм не говорила, що має намір скласти заповіт на ім`я ОСОБА_1 , оскільки в них були неприязні стосунки. Всю допомогу та догляд ОСОБА_4 надавали позивачі та поховали її за свій рахунок. Відповідач ніколи не допомагала спадкодавцю та завжди уникала зустрічей з нею та позивачами. Вказані обставини стали підставою звернення до суду.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03 червня 2020 року позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено. Визнано недійсним заповіт ОСОБА_4 , складений на користь ОСОБА_1 , посвідчений Третьою Одеською державною нотаріальною конторою, зареєстрований в реєстрі за № 2-937 від 24 лютого 1994 року. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 30 липня 2018 року державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Білик О.Г., спадкоємцю за заповітом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на спадкове майно ОСОБА_4 , 1947 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яке зареєстровано в реєстрі за № 4-1467. Розподілено судові витрати, шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в рівних частках, витрати у вигляді судового збору у розмірі 1409,60 грн., витрати пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 7536,00 грн., витрати пов`язані з забезпеченням доказів у розмірі 106 грн. Відмовлено у задоволені заяви ОСОБА_1 про розподіл понесених нею судових витрат.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Подольна Тетяна Альбертівна подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 червня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Крім того, апелянт просив здійснити перерозподіл судових витрат, що складаються з судового збору, витрат на забезпечення доказів та витрат на правничу допомогу адвоката.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи позивачі та їх представник в судове засідання, призначене на 18.04.2023 року на 14-30 г., не з`явилися, про причини неявки не повідомили, заяву про відкладення розгляду справи не подали.

Відповідач ОСОБА_1 , яка прийняла участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, та її представник адвокат Полольна Т.А., яка була присутня в залі судового засідання, не заперечували проти розгляду апеляційної скарги без участі позивачів та їх представника, які будучи обізнаними про розгляд справи, не виявили ініціативи взяти участь у судовому засіданні особисто або у режимі відеоконференцзв`язку, та не з`явилися до суду, не повідомили суд про причину відсутності і не просили відкласти судове засідання.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Оскільки поважність причин неучасті позивачів та їх представника у судовому засіданні не встановлена, а наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, спір підлягає вирішенню по суті, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Тому розгляд апеляційним судом справи у відсутності позивачів та їх представника при таких обставинах не є порушенням прав позивачів та їх представника щодо забезпечення участі в судовому засіданні і доступі до правосуддя. Схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду у справі № 361/8331/18.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, зокрема справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , визнаючи недійсним заповіт ОСОБА_4 , складений на користь ОСОБА_1 , посвідчений Третьою Одеською державною нотаріальною конторою, зареєстрований в реєстрі за № 2-937 від 24 лютого 1994 року, визнаючи недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 30 липня 2018 року державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Білик О.Г., спадкоємцю за заповітом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на спадкове майно ОСОБА_4 , 1947 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яке зареєстровано в реєстрі за № 4-1467, суд першої інстанції виходив з того, що:

- висновок судової почеркознавчої експертизи №19-1980 від 29.08.2019 року про те, що даний заповіт підписано не заповідачем, а іншою людиною, є доказом відсутності прямого волевиявлення заповідача, що є необхідною умовою складення заповіту у відповідності до вимог ст. 1257 ЦК та ст. 541 ЦК УРСР;

- визнання недійсним заповіту, на підставі якого відповідачем було отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, є наслідком і визнання недійсним зазначеного свідоцтво як такого, що отримано без достатніх правових підстав.

Суд першої інстанції не прийняв як допустимий доказ наданий до суду представником відповідача висновок спеціаліста, який суперечить висновку почеркознавчої експертизи, посилаючись на ст. 74 ЦПК України, відповідно до якої допомога та консультації спеціаліста не замінюють висновок експерта, та відмовив у клопотанні представника відповідача про призначення повторної судової почеркознавчої експертизи (т.2 а/с 58).

Проте повністю погодитися з такими висновками районного суду не можна.

Судом встановлено, з матеріалів справи вбачається, що:

- ІНФОРМАЦІЯ_1 померла рідна сестра позивачів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується актовим записом №2, зробленим 10.01.2018 року Смілянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, і свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 23.02.2018 року (т.1 а/с 8);

- факт сімейних відносин позивачів із спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_2 (т.1 а/с 9), в якому батьками зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також свідоцтвами про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 ( т.1 а/с 10), в якому батьками зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , свідоцтвом про народження ОСОБА_7 серії НОМЕР_4 ( т.1 а/с 11) та свідоцтвом про заміну ОСОБА_8 прізвища з ОСОБА_9 на ОСОБА_10 , у зв`язку з укладенням шлюбу ( т.1 а/ с 12), батьками якої також є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ;

- згідно з заповітом від 24.02.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Пучковою І.А., за реєстровим номером 2-937, ОСОБА_4 заповідала належну їй квартиру АДРЕСА_1 сестрі ОСОБА_1 ( т.1 а/с 119);

- відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 13.07.2018 року державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Білик О.Г., спадкоємцем ОСОБА_4 , спадщина якої складається з квартири АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 ( т.1 а/с 21);

- згідно з відповіддю Третьої Одеської державної нотаріальної контори, наданої ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , їх заяви про прийняття спадщини ОСОБА_4 від 11.05.2018 року долучені до спадкової справи, та повідомлено про наявність заповіту спадкодавиці ( т.1 а/с 16-19).

- відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи №19-1980 від 29.08.2019 року, рукописний текст у примірнику заповіту, складеному 24.02.1994 року від імені ОСОБА_4 , підпис від імені ОСОБА_4 у заповіті та реєстрі реєстрації нотаріальних дій за 1994 року виконані не ОСОБА_4 , а іншою особою з наслідуванням її підписам ( т.1 а/ с 221).

Колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 1223 ЦК право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно з ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно з вимогами ч. ч. 1-4 ст. 1257 ЦК заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Відповідно до п. 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, норми цього кодексу застосовуються до правовідносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто з 01 січня 2004 року.

Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п. 1 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах по спадкування» роз`яснив, що у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс Української РСР, якщо строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України моментом відкриття спадщини є день смерті особи.

Встановивши, що днем відкриття спадщини ОСОБА_4 є день смерті останньої - ІНФОРМАЦІЯ_4 , суд першої інстанції вірно вважав, що до правовідносин пов`язаних із спадкуванням діє Цивільний кодекс України 2003 року, а стосовну порядку складення заповіту положення Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР).

Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Згідно положень ст. 541 ЦК УРСР заповіт повинен бути укладений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений або прирівняний до нотаріально посвідчених (ст. 542 ЦК УРСР). Якщо заповідач внаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за його дорученням у його присутності і в присутності нотаріуса або посадової особи, яка посвідчує заповіти, прирівнювані до нотаріально посвідчених, заповіт може підписати інший громадянин. При цьому зазначаються причини, з яких заповідач не міг підписати заповіт власноручно. Заповіт не може підписувати особа, на користь якої його зроблено (ст. 543 ЦК УРСР).

Заповідач вправі в будь-який час змінити або скасувати зроблений ним заповіт, склавши новий заповіт. Заповіт, складений пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або в частині, в якій він йому суперечить (ст. 544 ЦК УРСР).

Відповідно з ст. 545 ЦК УРСР, якщо заповіт буде визнаний недійсним, то спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений спадщини, одержує право спадкувати на загальних підставах.

Згідно з вимогами статей 12, 81 ЦПК України обов`язок доведення тих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим ЦПК України, покладається на кожну із сторін.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч. 1-5 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку.

Згідно з висновком судової почеркознавчої експертизи № 19-1980 від 29.08.2019 року заповіт від 24.02.1994 року, посвідчений державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Пучковою І.А., за реєстровим номером 2-937, яким ОСОБА_4 заповідала належну їй квартиру АДРЕСА_1 сестрі ОСОБА_1 , підписано не заповідачем, а іншою людиною. Підпис від імені ОСОБА_4 у реєстрі № 3 для реєстрації нотаріальних дій Третьої Одеської державної нотаріальної контори (розпочато: 02.02.1994 року, закінчено: 02.03.1994 року) на 28 аркуші в графі «Розписка про одержання документу» виконаний не заповідачем, а іншою особою з наслідуванням її підписам.

Відповідно до ч.2 ст. 113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Не погоджуючись з висновком судової почеркознавчої експертизи № 19-1980 від 29.08.2019 року ОСОБА_1 заявила клопотання про призначення повторної судової почеркознавчої експертизи, оскільки первісна експертиза проведена з порушенням цивільно-процесуального законодавства України та Інструкції про призначення та проведення судових експертиз, а також Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень. При цьому ОСОБА_1 в особі її представника раніше надано до суду Висновок спеціаліста від 04.10.2019 року № 21, згідно висновків якого підпис від імені ОСОБА_4 та рукописний запис « ОСОБА_9 », зображення яких наявні в технічному зображенні заповіту, складеного 24.02.1994 року та посвідченого державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Пучковою І.А. і зареєстрованого в реєстрі за № 2-937, у верхній правій частині зворотної сторони, в графі: «Підпис» та які було використано в якості зразка при копіюванні - виконані ОСОБА_4 (т.2 а/с 7-13, 23-31).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11.03.2020 року відмовлено у задоволені клопотання про призначення повторної судової почеркознавчої експертизи по цивільної справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання недійсними заповіту ОСОБА_4 , складений на користь ОСОБА_1 , посвідчений Третьою Одеською державною нотаріальною конторою 24.02.1994 року та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 30 липня 2018 року, на спадкове майно ОСОБА_4 . При цьому суд першої інстанції виходив з того, що клопотання про призначення повторної експертизи не містить доводів, що вказували б на невідповідність висновку експерта від №19-980 від 29 серпня 2019 року матеріалам справи, або доказів, які б свідчили про його необґрунтованість чи неправильність (т. 2 а/с 58-59).

Відповідно до рішення № 3 дисциплінарної палати Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України від 31.08.2020 року, прийнятого за результами розгляду скарги ОСОБА_1 відносно порушення судовим експертом ОСОБА_11 під час складання висновку судової почеркознавчої експертизи № 19-1980 від 29.08.2019 року Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року за № 53/5 та методичних положень у галузі судово-почеркознавчої експертизи, експерта ОСОБА_11 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді попередження. При цьому дисциплінарною палатою ЦЕКК встановлено, що у дослідницькій частині висновку судової почеркознавчої експертизи № 19-1980 від 29.08.2019 року експертом ОСОБА_11 не вказано за допомогою яких інструментальних методів проводилось дослідження, не в повній мірі описані загальні ознаки підпису та недоречно прийнято до виконання експертизу, як багатооб`єктну. Судовому експерту необхідно було використовувати методики «Дослідження рукописних текстів, виконаних з розривом у часі» (реєстраційний код 1.1.06) та «Особливості методики дослідження підписів, виконаних із значними розривом у часі» (реєстраційний код 1.1.13), не дотримано вимоги пункту 4.15 Інструкції. Дані обставини частково визнані і самим судовим експертом Факторовичем В.Ю. (т.2 а/с 221-225).

Посилаючись на те, що рішення № 3 дисциплінарної палати Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України про притягнення до дисциплінарної відповідальності судового експерта ОСОБА_11 за фактами порушення ним під час складання висновку судової почеркознавчої експертизи № 19-1980 від 29.08.2019 року Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом міністерства юстиції України від 08.10.21998 року за № 53/5 та методичних положень у галузі судово-почеркознавчої експертизи, які викладені у скарзі ОСОБА_1 , було прийняте 31.08.2020 року, тобто після ухвалення оскаржуваного рішення суду першої інстанції, який під час розгляду позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовив у клопотанні відповідача ОСОБА_1 про призначення повторної судової почеркознавчої експертизи, представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Подольна Т.А. подала до апеляційного суду клопотання про призначення повторної судової почеркознавчої експертизи.

Відповідно до ч.3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.08.2021 року клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Подольної Тетяни Альбертівни про призначення у справі повторної судово-почеркознавчої експертизи - задоволено та призначено повторну судово-почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлені ті самі питання, які були поставлені експерту під час первісної експертизи. Проведення експертизи доручено експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Розпорядженням директора Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз проведення повторної судової почеркознавчої експертизи доручено комісії експертів відповідно до п. 1.2.14 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом міністерства юстиції України від 08.10.1998 року за № 53/5.

Згідно з висновком повторної комісійної судово-почеркознавчої експертизи № 21-5486 від 14.10.2022 року рукописний текст (рукописний запис) « ОСОБА_9 » у заповіті, складеному 24.02.1994 року, який посвідчений державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Пучковою І.А. зареєстрований у реєстрі за № 2-937, розміщений у графі «Підпис» на зворотній стороні, у другому рядку, виконаний ОСОБА_4 .

У зв`язку з відсутністю рукописних записів у 28 аркуші реєстру, у стовпчику «Розписка про одержання оформленого документу» (реєстровий запис № 2-937 від 24.02.1994 року), питання Ухвали в частині «Чи виконано підпис та рукописний текст (рукописний запис) « ОСОБА_9 » у реєстрі/журналі для реєстрації нотаріальних дій від 24.02.1994 року, щодо складання заповіту, зареєстрованого в реєстрі за № 2-937, розміщений на 28 аркуші реєстру, у стовпчику «Розписка про одержання оформленого документу», ОСОБА_4 чи іншою особою?» не вирішувалось.

Вирішити питання:

- чи виконано підпис від імені ОСОБА_4 у заповіті, складеному 24.02.1994 року, посвідченому державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Пучковою І.А. і зареєстрованому в реєстрі за № 2-937, розміщений в графі «Підпис» на зворотній стороні, у другому рядку тією особою від імені, якої він визначений, чи іншою особою?,

- чи виконаний підпис від імені ОСОБА_4 у реєстрі/журналі для реєстрації нотаріальних дій від 24.02.1994 року щодо складання заповіту, зареєстрованого в реєстрі за № 2-937, розміщений на 28 аркуші реєстру, у стовпчику «Розписка про отримання оформленого документу», ОСОБА_4 чи іншою особою?

не надалось можливим через недостатній обсяг графічного матеріалу, який міститься у конструктивно простих досліджуваних підписах та відсутністю вільних зразків підписів ОСОБА_4 у том числі і наближених за часом виконання до досліджуваних підписів та співставних з ними за складом (з умовно-вільних зразків надано тільки 3 (три) зразка підписів співставних по складу з досліджуваними підписами).

Питання «Чи виконано рукописний підпис та рукописний текст (рукописний запис) « ОСОБА_9 » у заповіті, складеному 24.02.1994 року та посвідченого державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Пучковою І.А. і зареєстрованого в реєстрі за № 2-937, розміщені в графі «Підпис» на зворотній стороні у другому рядку навмисно зміненим почерком?» не вирішувалось, оскільки у п.1 дослідної частини висновку встановлено, що досліджуваний рукописний текст « ОСОБА_9 » у заповіті, складеному 24.02.1994 року від імені ОСОБА_4 посвідченому державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Пучковою І.А. та зареєстрований в реєстрі за № 2-937, виконаний ОСОБА_4 .

Причини розбіжностей з висновком попередньої експертизи за № 19-1980 від 29.08.2019 року - різна оцінка виявлених почеркових ознак (т.3 а/с 176-187).

Відповідно до ч. 1 ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з висновком первісної судової почеркознавчої експертизи №19-1980 від 29.08.2019 року заповіт, складений 24.02.1994 року, посвідчений державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Пучковою І.А., зареєстрований у реєстрі за № 2-937, підписано не заповідачем, а іншою людиною.

На підставі цього висновку суд першої інстанції вважав, що оскільки оспорюваний заповіт підписаний не заповідачем, а іншою людиною, то це є доказом відсутності прямого волевиявлення заповідача.

Згідно з висновком повторної комісійної судової почеркознавчої експертизи № 21-5486 від 14.10.2022 року рукописний текст (рукописний запис) « ОСОБА_9 » у заповіті, який складений 24.02.1994 року, посвідчений державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Пучковою І.А., зареєстрований у реєстрі за № 2-937, розміщений у графі «Підпис» на зворотній стороні, у другому рядку, виконаний ОСОБА_4 .

Апеляційний суд критично відноситься та не приймає до уваги висновок первісної експертизи, виходячи з наступного.

Як вбачається зі змісту висновку № 19-1980 від 29.08.2019 року у його дослідницькій частині експертом не вказано, за допомогою яких інструментальних методів проводилось дослідження, не в повній мірі описані загальні ознаки підпису, не оцінено стійкість збіжних ознак з урахуванням великого розриву у часі між досліджувальними підписами та зразками та недостатньої кількості зразків; не наведено в текстовій частині висновку описів комплексу збіжних та розбіжних ознак; не оцінено належним чином комплексу збіжних ознак», оскільки дослідження недоречно проводилося, як багатооб`єктна експертиза, і у текстовій частині висновку вищезазначене було вказано, але з урахуванням методичних рекомендацій по багатооб`єктним експертизам. Між тим необхідно було використовувати методики «Дослідження рукописних текстів, виконаних з розривом у часі» (реєстраційний код 1.1.06) та «Особливості методики дослідження підписів, виконаних із значними розривом у часі (реєстраційний код 1.1.13).

Такі самі висновки наведені у рішенні № 3 дисциплінарної палати Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України від 31.08.2020 року, прийнятого за результами розгляду скарги ОСОБА_1 відносно порушення судовим експертом ОСОБА_11 під час складання висновку судової почеркознавчої експертизи № 19-1980 від 29.08.2019 року Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом міністерства юстиції України від 08.10.1998 року за № 53/5 та методичних положень у галузі судово-почеркознавчої експертизи.

У висновку повторної комісійної судової почеркознавчої експертизи № 21-5486 від 14.10.2022 року при порівнянні почерку, яким виконано рукописний напис « ОСОБА_9 » у заповіті від 24.02.1994 року, зі зразками почерку ОСОБА_4 встановлені збіги усіх вищезазначених загальних та окремих ознак, таких як форма рухів при виконанні літер у рукописному напису, форма рухів при поєднанні елементів літер у цьому напису, напрямку та відносної протяжності рухів по вертикалі при виконанні літер, розміщення рухів по вертикалі, точок початку та закінчення рухів при виконанні елементів літер у напису «ОСОБА_4», внаслідок чого експерти констатували, що встановлені збіжні ознаки стійкі, суттєві у своєї сукупності індивідуальні та достатні для висновку про виконання досліджуваного напису « ОСОБА_9 » у заповіті від 24.02.1994 року від імені ОСОБА_4 , посвідченого державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Пучковою І.А., зареєстрованого реєстрі за № 2-937, виконаний самою ОСОБА_4 .

Питання про виконання цього запису навмисно зміненим почерком не вирішувалось через встановлення, що досліджуваний рукописний текст « ОСОБА_9 » у заповіті, складеному 24.02.1994 року від імені ОСОБА_4 посвідченому державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Пучковою І.А. та зареєстрований в реєстрі за № 2-937, виконаний ОСОБА_4 .

Комісією експертів зазначено, що причини розбіжностей з висновком попередньої експертизи за № 19-1980 від 29.08.2019 року - різна оцінка виявлених почеркових ознак.

В іншій частині поставлених перед експертами питань відповіді не надано через недостатній обсяг графічного матеріалу, який міститься у конструктивно простих досліджуваних підписах та відсутністю вільних зразків підписів ОСОБА_4 , у том числі і наближених за часом виконання до досліджуваних підписів та співставних з ними за складом (з умовно-вільних зразків надано тільки 3 (три) зразка підписів співставних по складу з досліджуваними підписами).

Враховуючи наведене, висновок повторної комісійної судової почеркознавчої експертизи № 21-5486 від 14.10.2022 року апеляційний суд вважає обґрунтованим та таким, що заснований на Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом міністерства юстиції України від 08.10.1998 року за № 53/5 та методичних положень у галузі судово-почеркознавчої експертизи.

Оскільки на нотаріально посвідченому заповіті від імені ОСОБА_4 від 24.04.1994 року, міститься напис «ОСОБА_4», який експертами ідентифікований з вільними зразками почерку самої ОСОБА_4 , відсутні підстави для висновку, що ОСОБА_4 за життя не було відомо про існування заповіту від її імені.

Оскільки заповіт посвідчений нотаріусом з встановленням особи ОСОБА_4 у 1994 році, після чого ОСОБА_4 багато років працювала бухгалтером, тобто обіймала відповідальну посаду і померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , і за майже 24 роки життя після оформлення заповіту не здійснювала наміру змінити своє волевиявлення на випадок своєї смерті, у колегії суддів немає підстав вважати, що заповіт від 24.04.1994 року не відображав дійсного волевиявлення заповідача ОСОБА_4 .

Колегія суддів приймаючи до уваги висновок повторної комісійної судової почеркознавчої експертизи № 21-5486 від 14.10.2022 року, звертає увагу, що відповідно до п. 1.2.14 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом міністерства юстиції України від 08.10.1998 року за № 53/5, повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз). Комісійною є експертиза, яка проводиться двома чи більшою кількістю експертів, що мають кваліфікацію судового експерта за однією експертною спеціалізацією (фахівцями в одній галузі знань). Комісія експертів може утворюватися органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), або керівником експертної установи.

Отже, утворення комісії експертів є правом керівника експертної установи - Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз.

При повторній судово-почеркознавчої експертизи № 21-5486 від 14.10.2022 року експертами досліджені ті самі об`єкти (заповіт від 24.02.1994 року) та ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередньої) експертизи, але вже з урахуванням особливостей методик, пов`язаних з дослідженням рукописних текстів та підписів, виконаних з розривом або значним розривом у часі, які підлягають застосуванню в даному випадку.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про залишення позову без задоволення.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в порядку апеляційного перегляду рішення скасовано та ухвалено нове судове рішення про залишення позову без задоволення, то апеляційний суд змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір за подання в інтересах відповідача апеляційної скарги сплачений у розмірі 2 114 грн. 41 коп. Крім того були задоволені клопотання про забезпечення доказів щодо виклику свідків та про призначення судової повторної судової почеркознавчої експертизи, за що сплачений судовий збір двома платежами по 454 грн.

Таким чином загальна сума судового збору, яка підлягає стягненню з позивачів на користь відповідача становить 3 022 грн. 41 коп. (2 114,41+454+454).

Крім того, витрати за проведення повторної комісійної судової почеркознавчої експертизи № 21-5486 від 14.10.2022 року становлять 12 355 грн. 92 коп., яка сплачена відповідачкою у відповідності до рахунку експертної установи.

Також відповідачем понесені витрати на правову допомогу, яка у відповідності до представленого розрахунку в контексті укладеного договору про надання правової допомоги з урахуванням додатку до цього договору, становить: в суді першої інстанції - 31 036 грн. та в апеляційному суді - 58 182 грн., а всього 89 218 грн.

Відповідно до договору від 27.10.2018 року про надання правової допомоги в межах цивільної справи № 520/12521/18 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання заповіту та свідоцтва про право на спадщину недійсними, укладеного між адвокатською компанією «Полонський і Партнери» та ОСОБА_1 , клієнт оплачує адвокату винагороду у розмірі 14 000 грн.

Додатковою угодою № 1 від 01.10.2019 року внесено зміни до Договору від 27.10.2018 року щодо умов оплати гонорару адвоката у разі наявності об`єктивних обставин, які збільшують рівень складності надання правової допомоги або зумовлюють вчинення додаткових дій для виконання його предмету, відповідно до яких гонорар може бути збільшений за пропозицією Адвокатської компанії, про що укладається додаткова угода до цього договору. Вартість послуг становить: усна консультація - 968 грн. (50% від прожиткового мінімуму на одну особу, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» за одну годину роботи адвоката); складання процесуальних документів (відзив, клопотання, заяви, пояснення) - 968 грн. (50% від прожиткового мінімуму на одну особу, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» за одну годину роботи адвоката); участь у судових засіданнях у суді (судодень) - 4 000 грн.; вивчення: законодавства, що регулюють правовідносини, які виникли між сторонами цивільної справи; судової практики за аналогічними цивільними справами - 968 грн. (50% від прожиткового мінімуму на одну особу, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» за одну годину роботи адвоката); технічна робота з документами та їх підготовка подання до суду - 968 грн. (50% від прожиткового мінімуму на одну особу, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» за одну годину роботи адвоката).

Додатковою угодою № 2 від 10.06.2020 року внесено зміни до Договору від 27.10.2018 року щодо умов оплати гонорару адвоката при здійсненні представництва в Одеському апеляційному суді, зокрема: усна консультація - 1 013 грн. (50% від прожиткового мінімуму на одну особу, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» за одну годину роботи адвоката); складання процесуальних документів (відзив, клопотання, заяви, пояснення) - 1 013 грн. (50% від прожиткового мінімуму на одну особу, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» за одну годину роботи адвоката); складання апеляційної скарги (в твердій грошовій сумі) - 10 000 грн.; участь у судових засіданнях у суді (судодень) - 4 000 грн.; вивчення: законодавства, що регулюють правовідносини, які виникли між сторонами цивільної справи; судової практики за аналогічними цивільними справами - 1 013 грн. (50% від прожиткового мінімуму на одну особу, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» за одну годину роботи адвоката); технічна робота з документами та їх підготовка подання до суду 1 013 грн. (50% від прожиткового мінімуму на одну особу, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» за одну годину роботи адвоката).

Відповідно до звіту № 1 про хід та результати виконання доручення у Київському районному суді м. Одеси було виконано наступне:

I. складання та подання документів під час розгляду справи у Київському районному суді м. Одеси:

-відзиву на позовну заяву від 04.12.2018 року;

-адвокатського запиту № 328 від 01.11.2018 року до КСП «ОРИЗОН-ТЯСМИН»;

-адвокатського запиту № 329 від 01.11.2018 року до ДП «Будівельне управління № 2» ВАТ «ОДЕСТРАНСБУД»;

-адвокатського запиту № 331 від 01.11.2018 року до Одеської міської ради;

-адвокатського запиту № 330 від 01.11.2018 року до КП «Міське агентство з приватизації житла»;

-клопотання про продовження строку підготовчого судового провадження від 02.11.2018 року;

-заяви про виклик свідків від 05.12.2018 року;

-заяви про уточнення та доповнення питань щодо проведення експертизи від 06.01.2019 року;

-клопотання про доручення доказів до матеріалів справи від 22.01.2019 року;

-клопотання про витребування доказів від 06.02.2019 року;

- клопотання про доручення доказів до матеріалів справи від 13.11.2019 року;

- клопотання про призначення повторної судово-почеркознавчої експертизи від 13.11.2019 року;

- заяви про виклик судового експерта від 27.01.2020 року;

- заяви про видачу копії технічного запису судового засідання від 05.08.2020 року;

- заперечення на заяву про стягнення судових витрат з відповідача від 25.08.2020 року;

- клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу від 25.08.2020 року.

II. Вивчення судової практики Верховного Суду - 3 години роботи адвоката;

III. Надання консультацій і роз`яснень з правових питань по цивільній справі № 520/12521/18 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання заповіту та свідоцтва про право на спадщину недійсними - 5 годин роботи адвоката;

IV. Представництво інтересів у Київському районному суді м. Одеси під час здійснення цивільного судочинства по справі № 520/12521/18 у 5 судових засіданнях, призначених на 06.11.2019 року; 06.12.2018 року; 24.01.2019 року; 12.02.2019 року; 11.03.2020 року;

V. Технічна робота з підготовки подання документів до суду, копіювання матеріалів - 30 хвилин роботи адвоката.

Колегія суддів погоджується з розрахунком витрат на правову допомогу, надану адвокатом під час розгляду справи в суді першої інстанції частково.

Так, виходячи з матеріалів справи адвокат відповідача не приймав участь у 2-х судових засіданнях, призначених на 24.01.2019 року та на 11.03.2020 року.

В іншій частині розрахунок витрат на правову допомогу відповідає фактичним обставинам справи, її складності, тривалості, є порційним витраченим адвокатом зусиллям для забезпечення належного, якісного представництва інтересів клієнта в суді першої інстанції та відповідає критерію розумності та необхідності.

Таким чином адвокатом було складено та подано до районного суду 16 процесуальних документів, що з урахуванням збільшення гонорару ставить 9 808 грн.; вивчення судової практики Верховного суду в аналогічних справах - 2 904 грн.; участь у 3-х судових засіданнях - 12 000 грн.; надання клієнту правової інформації, консультацій та роз`яснень - 3 840 грн.; технічна робота з підготовки документів до суду, копіювання документів - 484 грн., що взагалі складає 29 036 грн.

Відповідно до звіту № 2 про хід та результати виконання доручення в Одеському апеляційному суді були виконано наступне: - апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції та на додаткове рішення суду першої інстанції; - клопотання про виклик свідків від 09.02.2021 року; - клопотання про призначення повторної судово-почеркознавчої експертизи від 09.02.2021 року; - заяви від 23.11.2021 року; - заяви від 09.12.2021 року; - заяви від 20.12.2021 року; - клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу; - опис виконаних адвокатом робіт.

II. Вивчення судової практики Верховного Суду - 3 години роботи адвоката;

III. Надання консультацій і роз`яснень з правових питань по цивільній справі № 520/12521/18 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання заповіту та свідоцтва про право на спадщину недійсними - 3 годин роботи адвоката;

IV. Представництво інтересів в Одеському апеляційному суді під час здійснення цивільного судочинства по справі № 520/12521/18 у 6 судових засіданнях, призначених на 06.04.2021 року; 17.08.2021 року; 27.08.2021 року; 23.11.2021 року; 21.12.2021 року; 18.04.2023 року;

V. Технічна робота з підготовки подання документів до суду, копіювання матеріалів -1 година роботи адвоката.

Колегія суддів погоджується з розрахунком витрат на правову допомогу, надану адвокатом під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Так, розрахунок відповідає фактичним обставинам справи, її складності, тривалості, є порційним витраченим адвокатом зусиллям для забезпечення належного, якісного представництва інтересів клієнта в апеляційному суді та відповідає критерію розумності та необхідності.

Таким чином адвокатом було складено та подано до Одеського апеляційного суду 2 апеляційній скарги - 20 000 грн. (10 000 *2), 7 процесуальних документів - 7 091 грн. ( 1013*7) та здійснено участь у 6 судових засіданнях - 24 000 грн. (6 * 4 000); вивчення судової практики Верховного Суду в аналогічних справах - 3039 грн. (3*1013); надання клієнту правової інформації, консультацій та роз`яснень - 3 039 грн. (3* 1013); технічна робота з підготовки документів до суду, копіювання документів - 1 013 грн., що взагалі складає 58 182 грн.

Щодо заперечень на клопотання сторони відповідача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, поданих адвокатом Смирновою Л.П. в інтересах позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , то керуючись вимогами ч. 6 ст. 137 ЦПК України, згідно з якою обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, апеляційний суд критично ставиться до таких заперечень, оскільки адвокат позивачів не зазначила будь-яких суттєвих обставин неспівмірності витрат на правову допомогу зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, у зв`язку з чим такі заперечення не приймаються апеляційним судом.

Таким чином загальна сума витрат на правову допомогу в суді першої та апеляційної інстанціях сумарно складає 87 218 грн. (29 036 + 58 182), а загальна сума судових витрат щодо відшкодування судового збору, витрат на проведення повторної судової почеркознавчої експертизи та витрат на правову допомогу складає 102 596 грн. 33 коп. (3 022,41+ 12 355,92+87 218).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Подольної Тетяни Альбертівни - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 червня 2020 року -скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання заповіту та свідоцтва про право на спадщину недійсними - залишити без задоволення.

В порядку перерозподілу судових витрат стягнути у рівних частках з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3 022 грн. 41 коп., втрати на проведення повторної судово-почеркознавчої експертизи - 12 355 грн. 92 коп., витрат на правову допомогу 87 218 грн., а всього - 102 596 грн. 33 коп., тобто по 51 298 грн. 16 коп. з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складений: 03.05.2023 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова