Справа № 473/487/23
РІШЕННЯ

іменем України

(ДОДАТКОВЕ)

"02" травня 2023 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Ціліциної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВАНСАР», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Дмитро Олександрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «ФК «АВАНСАР» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в якому вказував, що 02 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 80317, про стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «АВАНСАР» (як правонаступника прав та обов`язків первісного кредитора - ТОВ «Кредитно-інвестиційний Центр») заборгованості за кредитним договором №200516383 від 27 квітня 2016 року, що утворилася за період з 27 квітня 2016 року по 28 травня 2021 року (включно), в загальному розмірі 29 023,35 грн., в тому числі 11 567,29 грн. заборгованості за кредитом, 16 606,06 грн. заборгованості за відсотками, а також плати за вчинення виконавчого напису.

Проте вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону, а саме:

- без встановлення нотаріусом безспірності вимог стягувача (без врахування того, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Кредитно-інвестиційний Центр» відсутні кредитні відносини, оскільки позивач не підписував жодних кредитних договорів з вказаним товариством та не отримував від останнього кредитні кошти; за відсутності у нотаріуса необхідних для вчинення напису документів (передбачених законом); без врахування того, що з дня виникнення права вимоги за договором минуло понад три роки);

- з порушенням встановленого законом порядку (без врахування того, що стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, не може здійснюватися у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; без перевірки інформації щодо отримання позивачем вимоги стягувача про наявність та розмір боргу).

Крім цього, оспорюваний виконавчий напис містить численні виправлення, а зазначені в ньому відомості щодо дати укладення кредитного договору та дати укладення договору щодо відступлення первісним кредитором права вимоги іншому кредитору є суперечливими (згідно напису, укладення договору щодо відступлення права вимоги передує даті укладення самого кредитного договору).

У зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 просив про визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 10 квітня 2023 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. виключено з числа третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Заочним рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 10 квітня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 02 червня 2021 року, реєстр. №80317. З відповідача на користь позивача стягнуто 1 073,60 грн. судового збору.

17 квітня 2023 року представник позивача ОСОБА_2 подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі в частині стягнення понесених позивачем судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 500 грн.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 не з`явилися, проте від останньої надійшла заява про розгляд справи без її участі, заяву про стягнення понесених позивачем судових витрат підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача - ТОВ «ФК «АВАНСАР» Сосюрко С.Ю. в судове засідання не з`явився, проте надіслав на адресу суду клопотання про відмову у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу або зменшення розміру таких витрат, які, на його думку, є недоведеними та неспівмірними з обсягом наданої правничої допомоги

Третя особа без самостійних вимог - приватний виконавець Куліченко Д.О. в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив.

Суд відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України вважав можливим проводити розгляд справи без участі позивача, представників сторін, а також третьої особи.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч.ч. 1, 2, 3, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що 19 січня 2023 року між АО «Адвокатська фірма «Легіон» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правничої допомоги №19/01 (а.с. 75).

Відповідно до умов договору адвокатське об`єднання зобов`язалася надати ОСОБА_1 професійну правничу допомогу, вид і перелік якої встановлюється за домовленістю сторін. За послуги, надані Адвокатським об`єднанням, замовник сплачує винагороду (гонорар), розмір та порядок сплати якої встановлюється у додатках до договору.

Згідно копії додатку №1 до договору (а.с. 76) Адвокатське об`єднання зобов`язалося надати ОСОБА_1 , як замовнику, послуги, пов`язані з консультуванням, підготовкою до розгляду та розглядом справи про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Згідно копії додатку №2 до договору (а.с. 76, зворотна сторона) сторони узгодили оплату адвокатських послуг за погодинною ставкою, виходячи з вартості 1 години роботи адвоката у 1 500 грн.

Згідно попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат (а.с. 28), очікувана вартість витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 становила 8 000 грн., в тому числі: підготовка позовної заяви - 5 000 грн.; підготовка та надсилання адвокатських запитів, підготовка клопотання про витребування доказів - 1 500 грн.; участь представника позивача у судовому засіданні - 1 500 грн.

Згідно копії акту виконаних робіт (послуг) від 12 квітня 2023 року (а.с. 77) вартість послуг з надання правничої допомоги склала 6 500 грн. При цьому адвокатом надано наступні послуги: підготовка позовної заяви - 5 000 грн.; підготовка та надсилання адвокатських запитів, підготовка клопотання про витребування доказів - 1 500 грн.

Відповідно до копії квитанції до прибуткового касового ордеру №2 від 14 квітня 2023 року (а.с. 77, зворотна сторона) ОСОБА_1 сплачено АО «Адвокатська фірма «Легіон» за надання правничої допомоги 6 500 грн.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18; від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі № 826/1216/16 вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц зробила висновок про те, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що факт понесення стороною судових повинен бути підтверджений належними та допустимими доказами, які повинні бути подані не пізніше п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Матеріалами справи підтверджено, що між ОСОБА_1 та АО «Адвокатська фірма «Легіон» дійсно укладено договір про надання професійної правничої допомоги з погодинною оплатою наданих послуг за ставкою 1 500 грн. за годину роботи.

На підтвердження виконання робіт (надання послуг) стороною позивача надано копію акту виконаних робіт, на підтвердження оплати робіт (послуг) - копію квитанції до прибуткового касового ордеру.

Проте жоден з наданих доказів не містить інформації щодо затраченого адвокатом часу на виконання умов договору від 19 січня 2023 року, №19/01.

Разом з тим, в постанові Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі №910/14598/20 зазначено, що як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Указані форми відрізняються порядком обчислення: при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Отже, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з нормами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Аналогічну правову позицію наведено в постановах Верховного Суду від 30 червня 2022 року у справі № 915/517/21, від 22 вересня 2022 року у справі №529/201/20 та інших.

За відсутності в матеріалах справи інформації щодо витраченого адвокатом часу на виконання умов договору від 19 січня 2023 року, №19/01, суд позбавлений можливості пересвідчитися в правильності наданих розрахунків (в частині надання послуг з підготовки позовної заяви), а тому виходить з наступних критеріїв: ціни позову; категорії спору, який відноситься до спорів незначної складності та є значно поширеним в юридичній практиці; усталеності судової практики у вказаних спорах; обсягом виконаних робіт та долучених до справи матеріалів.

А тому вважає, що достатнім та обґрунтованим є час для підготовки позову у 2,5 год.

За встановленого, суд вважає, що необхідні та розумні витрати за послуги з підготовки позовної заяви становлять 3 750 грн. (1 500 грн. за годину роботи х 2,5 год.).

В той же час, суд погоджується з розрахунком витрат на підготовку та надсилання адвокатських запитів, підготовку клопотання про витребування доказів у 1 500 грн.

За встановленого, з ТОВ «ФК «АВАНСАР» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 5 250 грн.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 258-259, 263-265, 270 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВАНСАР» (м. Київ, вул. Січових Стрільців, 21/27, офіс 405; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідент. номер НОМЕР_1 ) 5 250 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: О.В. Вуїв