Справа № 361/2048/22
Провадження № 2/361/1094/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

05 квітня 2023 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Лелеки В.А.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, неустойки та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

06 червня 2022 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом у якому просив суд стягнути із ОСОБА_2 на його користь основний борг в сумі 72 552,152 грн., що станом на момент подачі позовної заяви становить - 2480,00 дол. США 00 центів, відповідно до

офіційного курсу НБУ, неустойку в розмірі 243 774,72 грн., моральну шкоду в розмірі - 10 000,00 грн. та судові витрати.

Свій позов обґрунтовував тим, що 29.03.2021 року позивач передав ОСОБА_2 строком на 3 місяці грошові кошти в сумі 2000,00 доларів США. Факт отримання грошових коштів підтверджується письмовою розпискою, власноручно написаною ОСОБА_2 в момент передачі йому грошових коштів у сумі 2000,00 доларів США 00 центів.

Згідно даної розписки відповідач зобов`язався повернути позивачу вище зазначені грошові кошти до 29.06.2021 року разом із відсотками за їх користування, які становлять 480,00 доларів США 00 центів. Таким чином відповідач зобов`язався повернути позивачу грошові кошти у сумі 2480,00 доларів США 00 центів до 29.06.2021 року, у випадку не повернення даної суми грошових коштів в терміни зазначені в розписці від 29.03.2021 року, відповідач, зобов`язався сплачувати неустойку у розмірі 1% від суми, яку він мав повернути за кожен день прострочення повернення грошових коштів.

На даний час відповідач не повернув позивачу жодного центу, а всі намагання позивача поспілкуватися з ним як по телефону, так і за допомогою електронних повідомлень щодо повернення йому вищевказаних коштів закінчуються безрезультатно. Відповідач кожного разу знаходить все нові й нові причини, щоб не повертати кошти. Останнім часом зовсім перестав відповідати на телефонні дзвінки позивача.

14 червня 2022 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 07 вересня 2022 року.

14 листопада 2022 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, пояснення надав аналогічно викладеним у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяв про розгляд справи за його відсутності, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Суд, вислухавши позивача, дослідивши письмові докази в справі, встановивши обставини в справі та відповідні правовідносини, дійшов до наступного висновку.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч.1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд встановив, що 29.03.2021 року позивач передав ОСОБА_2 строком на 3 місяці грошові кошти в сумі 2000,00 доларів США, що підтверджується письмовою розпискою, власноручно написаною ОСОБА_2 в момент передачі йому грошових коштів у сумі 2000,00 доларів США 00 центів.

Згідно даної розписки відповідач зобов`язався повернути позивачу вище зазначені грошові кошти до 29.06.2021 року разом із відсотками за їх користування, які становлять 480,00 доларів США 00 центів. Таким чином відповідач зобов`язався повернути позивачу грошові кошти у сумі 2480,00 доларів США 00 центів до 29.06.2021 року, у випадку не повернення даної суми грошових коштів в терміни зазначені в розписці від 29.03.2021 року, відповідач, зобов`язався сплачувати неустойку у розмірі 1% від суми, тобто 25 доларів в день.

Отже, відповідач прострочив повернення боргу на 335 днів період з 30 червня 2021 року по 31 травня 2022 року, тому враховуючи зобов`язання зазначені у письмовій розписці про сплату неустойки, вона складає 335 днів х 25 доларів США в день = 8375 доларів США, що еквівалентно курсу 1 долар США = 29,2549 грн. та складає 8375 доларів США х 29,2549 грн. = 244968,75 грн.

При цьому суд враховує, що при вирішенні спору суд самостійно не може виходити за межі заявлених позивачем вимог, тому задовольняє позов в частині стягнення неустойки в розмірі розрахованій позивачем 243774 грн. 72 коп. та основного боргу в розмірі 2480 доларів США.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно із ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

У ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 квітня 2021 року у справі № 642/4200/17 (провадження № 61-6492св19) зазначено, що тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Згідно із ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

У ч. 1 ст. 192, ч. 1 ст. 524, ч. 1 ст. 533 ЦК України визначено, що законним платіжним засобом на всій території України є грошова одиниця України гривня. Грошове зобов`язання має бути виражене та виконане у грошовій одиниці України гривні.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За змістом норм ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Виходячи з викладеного, а також те, що відповідач суму позики позивачу не повернув, безпідставно продовжує користуватися чужими грошима, суд розглядаючи вказані позовні вимоги в межах заявлених вимог, дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 про стягнення на його користь із відповідача ОСОБА_2 суми боргу за договором позики в розмірі 2480 доларів США, яку просить стягнути позивач, а також 243774,72 грн. - відсотки за договором позики за період з 30 червня 2021 року по 31 травня 2022 року, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. В ч. 3 вказаної статті зазначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з положеннями ст. 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом.

Приписами ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" від 31 березня 1995 року №4 (з наступними змінами і доповненнями), позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

Враховуючи вищезазначене, а також те, що сторонами при укладенні договору позики не було передбачено відшкодування відповідачем моральної шкоди за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання та ненадання позивачем жодних доказів, які б підтверджували факт заподіяння йому такої шкоди, суд приходить до висновку про необґрунтованість цих позовних вимог.

Тому суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, підлягає стягненню із відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в розмірі 3263 грн. 30 коп., що підтверджується квитанцією №722Т003VSU від 06.06.2022 р.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики у розмірі 2480 доларів США.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відсотки в розмірі 243774 грн. 72 коп. за період з 30 червня 2021 року по 31 травня 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3263 грн. 30 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.