Справа №591/3760/23
Провадження № 6/591/142/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2023 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Устименко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Суми подання старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Малікова Антона Анатолійовича про примусове проникнення до житла -

встановив:

Державний виконавець Маліков А.А. звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника. Подання мотивує тим, що на виконанні в Зарічному ВДВС у м. Суми знаходиться зведене виконавче провадження АСВП № 71670898 з виконання чотирнадцяти виконавчих документів про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості на користь групи стягувачів. Вказує, що копії постанов про відкриття виконавчих проваджень було направлено сторонам виконавчих проваджень для відому та виконання, також накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, кошти боржника. Згідно даних ДПС, боржник має відкриті рахунки в банківських установах, залишок коштів на одному з таких рахунків 94,66 грн. Згідно даних НАІС УМВС України за боржником транспортних засобів не зареєстровано. Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником зареєстровано на праві спільної часткової власності 1/6 частка квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Боржник зареєстрований за вказаною адресою. Також вказує, що державним виконавцем здійснено вихід за місцем проживання боржника, однак на двері ніхто не відчинив. Окрім того боржнику направлявся виклик з вимогою з`явитися до відділу для надання пояснень щодо невиконання рішення суду, які перебувають на виконанні. На даний час заборгованість за вищезазначеними виконавчими провадженнями боржником не сплачено. Посилаючись на викладене, просить надати йому дозвіл на примусове входження до житла, а саме квартири АДРЕСА_2 для примусового виконання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 439 ЦПК України, суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Державний виконавець про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився, у поданні просить слухати справу без його участі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що подання державного виконавця є необґрунтованим та задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

У п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право виконавця звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Таким чином, вирішення питання про примусове проникнення до житла віднесено до компетенції суду.

Рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване.

Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Також, ст. 30 Конституції України, кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

Судом встановлено, що на виконанні в Зарічному ВДВС у м. Суми знаходиться зведене виконавче провадження АСВП № 71670898 з виконання чотирнадцяти виконавчих документів про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості на користь групи стягувачів.

Державний виконавець у поданні посилається на те, що боржник на його виклики не з`являється, допуск до квартири, в якій проживає, не надає.

Однак у матеріалах подання відсутні дані про те, що боржник отримав виклик до державного виконавця, а також що боржник повідомлений про дату та час вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Наданий акт державного виконавця (а.с.109) складено ним одноособово, без залучення понятих.

Інші докази на підтвердження ухилення боржника від виконання рішень в матеріалах справи відсутні.

Також в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження вчинення державним виконавцем інших примусових заходів виконання, які не потребують примусового проникнення до житла.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що подання державного виконавця задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 260, 261, 439 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Малікова Антона Анатолійовича про примусове проникнення до житла - відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня проголошення через Зарічний районний суд м. Суми.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ А.Я. КЛИМЕНКО