Справа № 135/336/23
Провадження № 2/135/156/23
РІШЕННЯ

іменем України

24.04.2023 м. Ладижин Вінницька область

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Волошиної Т.В.,

за участі секретаря судових засідань Глушко І.В.,

представника позивача Малофєєвої О.В. ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Ладижині Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області до ОСОБА_2 про виселення із самоправно зайнятого жилого приміщення,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1. Виклад позиції позивача.

27.03.2022 Ладижинська міська рада Гайсинського району Вінницької області звернулася до Ладижинського міського суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила висилити ОСОБА_2 із самоправно зайнятого житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення

Позовні вимоги мотивовані тим, що квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 47 кв.м. належить на праві власності Ладижинській міській раді Гайсинського району Вінницької області. Зареєстрованих осіб у вказаній квартирі немає. Під час здійснення контролю за належним використанням комунального житлового фонду було встановлено, що в квартирі самовільно проживає ОСОБА_2 . За фактом самоправного зайняття жилого приміщення ОСОБА_2 адміністративною комісією при виконавчому комітеті Ладижинської міської ради була притягнута до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Також в лютому місяці 2021 року відповідач ОСОБА_2 зверталася до Ладижинського міського суду із позовною заявою про визнання права користування займаним приміщенням квартири АДРЕСА_2 та зобов`язання Ладижинську міську раду укласти з нею договір найму даної квартири. 20.09.2021 Ладижинський міський суд Вінницької області прийняв рішення в справі № 135/178/21, яким відмовив ОСОБА_2 в задоволені її позовних вимог в повному обсязі. Вказане рішення суду набрало законної сили. Також ОСОБА_2 здійснювала оплату комунальної послуги - за утримання будинку та прибудинкової території, що є доказом того, що відповідач незаконно користується квартирою. Спірне жиле приміщення ОСОБА_2 для проживання або користування Ладижинською міською радою не надавалось, рішень з цього приводу Ладижинською міською радою та її виконавчим комітетом не приймалось, ордер не видавався, а заселення в спірну квартиру було здійснено відповідачем самовільно без отримання відповідного ордера та без здійснення реєстрації місця проживання (прописки) в цій квартирі. Таким чином, самовільне зайняття відповідачем квартири створює перешкоди щодо здійснення власником, яким є територіальна громада міста Ладижин в особі Ладижинської міської ради, права щодо користування та розпорядження своїм майном.

Відповідач ОСОБА_2 відзив на позовну заяву не подавала.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи, пояснення сторін.

Представник позивача Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області за довіреністю Малофєєва О.В. позовні вимоги підтримала за вказаних в позовній заяві підстав, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнала частково, не заперечувала факту того, що вона проживає та користується квартирою АДРЕСА_1 без відповідних правових підстав. Також підтвердила, що дійсно є співвласником квартири АДРЕСА_3 .

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що об`єкт житлової нерухомості (реєстраційний номер 040) квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 47 кв.м. належить на праві власності Ладижинській міській раді Гайсинського району Вінницької області, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 31799574 від 19.12.2022 року (а.с.6), копією технічного паспорту квартири (а.с.7-15).

Відповідно до інформації, наданої відділом ведення реєстру Ладижинської територіальної громади № 23-17-153 від 15.02.2023 року (а.с. 16) в квартирі АДРЕСА_4 з 21.09.2020 зареєстрованих осіб немає.

Розпорядженням секретаря Ладижинської міської ради № 33 р від 06.02.2023 створено комісію на предмет виявлення неправомірно проживаючих осіб в квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 17).

07.02.2023 вказаною комісією було здійснено обстеження квартири АДРЕСА_1 на предмет виявлення неправомірно проживаючих в ній осіб. З пояснень сусідів комісією було встановлено, що в квартирі АДРЕСА_2 проживає ОСОБА_2 , про що складено акту обстеження (а.с. 18).

Ладижинська міська рада, з приводу самоправного зайняття квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , звернулась листом № 2.1.09/391 від 15.02.2023 року до ВП № 3 Гайсинського районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області (а.с.19).

20.02.2023 майором поліції Шестопалом О.І. був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 151 КУпАП серії ВАВ № 142030, в якому зазначено, що ОСОБА_2 самовільно займає житлове приміщення кв. АДРЕСА_1 в будинку державного житлового фонду Ладижинської міської ради (а.с. 20).

02.03.2023 постановою № 5 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Ладижинської міської ради ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 151 КУпАП (самоправне зайняття жилого приміщення) та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян (а.с. 21).

ОСОБА_2 20.01.2022 та 23.04.2022 здійснювала оплату комунальної послуги - за утримання будинку та прибудинкової території в сумах 195,66 грн. та відповідно 586,98 грн. (а.с. 22-24).

Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 20.09.2021, ухваленим в справі № 135/178/21, відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні її позову про визнання права користування займаним приміщенням квартири АДРЕСА_1 та зобов`язання Ладижинську міську раду укласти з нею договір найму даної квартири ( а.с. 25-27). Вказаним рішенням також було встановлено, що ОСОБА_2 є співвласником квартири АДРЕСА_3 . Рішення суду набрало законної сили 31.01.2022.

ІV. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.

Статтею 41 Конституції України, ст. 321 Цивільного кодексу України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ст. 387 Цивільного кодексу України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з ч. 3 ст. 116 Житлового кодексу Української РСР, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Ладижинська міська рада Гайсинського району Вінницької області, як власник, не володіє в натурі вказаним вище жилим приміщенням, оскільки ним незаконно фактично володіє відповідач по справі, яка самоправно вселилася до нього, використовує його під власні потреби, чим порушує права власника на володіння, користування та розпорядження об`єктами нерухомого майна.

Статтею 51 Житлового кодексу Української РСР визначено, що жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів Рад, представників громадських організацій, трудових колективів.

Виконавчим комітетом Ладижинської міської ради не приймалось рішення щодо надання жилого приміщення відповідачу. Договір найму вказаного жилого приміщення з відповідачем не укладався. Також не видавався відповідачу ордер на це приміщення, який відповідно до вимог ст. 58 Житлового кодексу Української РСР є єдиною підставою для заселення в надане жиле приміщення.

Також суд зауважує на те, що відповідачу рішенням суду, яке набрало законної сили, відмовлено в задоволенні її позову про визнання права користування займаним приміщенням квартири та зобов`язання Ладижинську міську раду укласти з нею договір найму даної квартири. Крім того, вказаним рішенням також було встановлено, що відповідач є співвласником іншого житлового приміщення.

Територіальна громада м. Ладижина в особі Ладижинської міської ради є законним власником зазначеної квартири, однак не володіє в натурі вказаним вище жилим приміщенням, не має до нього доступу, оскільки відповідач ігнорує звернення про необхідність звільнити самовільно заняту квартиру, яка належить територіальній громаді м. Ладижина, чим порушує права власника на володіння, користування та розпорядження об`єктами нерухомого майна.

Згідно з ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області судовий збір в сумі 2 684 грн.

Доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат суду не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2-5, 7, 8, 10 - 13, 81, 83, 89, 133, 141,142, 247, 258, 259, 263 - 265, 268, 273, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області до ОСОБА_2 про виселення із самоправно зайнятого жилого приміщення, - задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із самоправно зайнятого житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області 2684 грн судового збору.

Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження.

Згідно зі статтями 273,354,355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя