Справа № 450/1126/23 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/811/739/23 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий - суддя Цяцяк Р.П.,

судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю секретаря Назар Х.Б.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 березня 2023 року,

В С Т А Н О В И В :

Оскаржуваною ухвалою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніхОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 12).

Згадану ухвалу оскаржила представник заявниці.

Апелянт просить оскаржувану ухвалу скасувати і направити матеріали справи для продовження її розгляду до суду першої інстанції, покликаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що суд неправильно трактував вимоги заявниці, в результаті чого прийшов до помилкового висновку про те, що у поданій нею заяві поєднано дві окремі та самостійні підстави для стягнення аліментів, передбачені (відповідно) пунктом 4 та пунктом 5 частини 1 статті 161 ЦПК України, оскільки визначення гарантованого законом мінімального розміру стягнення чи обмеження стягнення максимальним розміром є прерогативою суду, а тому наявність чи відсутність у заяві вказівки на мінімальний та/або максимальний розмір аліментів, який визначений законом (а не заявником), не може слугувати підставою для відмови у видачі судового наказу (а.с. 15-18).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Заявник у заяві про видачу судового наказу просила видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 в її користь аліментів на утримання неповнолітніхОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали, відмову у видачі судового наказу суд першої інстанції мотивував невідповідністю заяви вимогам ч.1 ст. 161 та ст.163 ЦПК України, оскільки в ній, на переконання суду, об`єднано дві різні вимоги, а саме: про стягнення аліментів у частці з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Так, пунктом 4 ч. 1 ст.161 ЦПК України передбачено можливість видачі судового наказу за вимогою про стягнення аліментів у відповідній частині від заробітку боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку. Тобто, даною нормою обмежено верхній розмір стягуваних аліментів.

Нижній же розмір належних до стягнення у такому випадку аліментів закріплений відповідною нормою матеріального права, на якій (згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 168 ЦПК України) має ґрунтуватися судовий наказ, у даному випадку: на частині 2 статті 182 СК України, за якою мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, дане положення закону є безспірною, встановленою державою правовою гарантією для неповнолітніх осіб, права яких не можуть бути обмежені внаслідок застосування того чи іншого судового провадження при вирішенні питання їх належного матеріального утримання, і мінімальне матеріальне забезпечення неповнолітніх дітей у вказаному розмірі є обов`язком платника аліментів, який встановлено законом.

З урахуванням вищенаведеного оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п.4, 381, 382, 384, 389ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 березня 2023 року скасувати і направити справу для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повну постанову складено 08 травня 2023 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.