справа № 462/6109/22
УХВАЛА

07 вересня 2023 року головуючий суддя Залізничного районного суду м. Львова Бориславський Ю.Л. розглянувши клопотання адвоката Цімури Яромира Володимировича про розподіл судових витрат,

в с т а н о в и в :

адвокат Цімура Я.В. 30.03.2023 року звернувся до суду із клопотанням через підсистему «Електронний суд» про розподіл витрат, у якому просить розподілити судові витрати позивача у справі №462/6109/22 та стягнути на користь позивача ОСОБА_1 з відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 фактично понесені та оплачені судові витрати на правову допомогу у розмірі 14000 гривень.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 03.04.2023 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Цімури Яромира Володимировича про розподіл судових витрат залишено без розгляду з підстав невиконання стороною позивача вимог ч.8 ст. 141 ЦПК України.

Постановою Львівського апеляційного суду від 04.08.2023 року ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 03.04.2023 року скасовано та справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У даній постанові Львівський апеляційний суд вказав, що 30 березня 2023 року позивач ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Цімури Я.В., подала до суду клопотання про розподіл витрат, що по суті є заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 14000 грн. З коментованого положення ч.8 ст. 141 ЦПК України вбачається, що вказана норма урегульовує питання залишення без розгляду саме заяви про надання доказів на підтвердження розміру судових витрат, зробленої до закінчення судових дебатів, у разі, якщо такі докази, в подальшому, не подані у встановлений строк. Судом встановлено, що в позовній заяві позивач повідомив, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат становить 15000 грн. витрат на правничу допомогу, однак, в жодний спосіб, в тому числі шляхом подання до суду окремої заяви, не повідомляв суд про подання доказів на підтвердження понесених судових витрат, а подав такі докази разом із заявою, яка по суті є заявою про ухвалення додаткового рішення, протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення в даній справі. За наведених обставин, у суду першої інстанції не було визначених процесуальним законом підстав для залишення такої заяви без розгляду, оскільки питання про судові витрати за цією заявою позивача підлягало вирішенню судом шляхом прийняття додаткового рішення або відмови у прийнятті додаткового рішення. Таким чином, вирішуючи дане питання, суд першої інстанції не в повній мірі врахував правові наслідки відсутності заяви позивача, зробленої відповідно до вимог ч.8 ст. 141 ЦПК України, що призвело до прийняття помилкової ухвали за наслідками розгляду заяви позивача про розподіл судових витрат.

Вивчивши зміст рішення Залізничного районного суду м. Львова від 24.03.2023 року, оглянувши матеріали справи №462/6109/22, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд виходить з такого.

Згідно п.1, 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Як вбачається із матеріалів справи № 462/6109/22, ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 06.12.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін.

Вказану ухвалу судом було скеровано сторонам, позивачу за адресою її місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Проте, скерований судом поштовий конверт відділенням пошитого зв`язку було повернуто суду за закінченням терміну зберігання.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 02.02.2023 року строк розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення коштів в порядку спрощеного провадження без повідомлення /виклику/ сторін продовжено на термін не більше тридцяти днів з дня отримання судом відомостей щодо вручення поштового відправлення відповідачу.

Дана ухвала суду також було скерована сторонам у справі та отримана позивачем ОСОБА_1 особисто 24.02.2023 року.

Крім цього, усі процесуальні рішення у справі стороною позивача отримано в системі «Електронний суд».

Главою 10 ЦПК України визначено особливості розгляду справи у порядку спрощеного провадження.

Так, згідно ч. 2, 3 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Частиною 8 статті 279 ЦПК України визначено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

24.03.2023 року Залізничним районним судом м. Львова ухвалено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Як вбачається із вказаного рішення Залізничного районного суду м. Львова, судом вирішено питання про судові витрати та стягнуто із фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 /адреса: АДРЕСА_2 / на користь держави судовий збір в розмірі 1149 /одна тисяча сто сорок дев`ять/ гривень 03 копійки. У задоволенні вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу відмовлено.

Так, у рішенні суду вказано, що згідно ч.3 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із змісту ст. 137 ЦПК України вбачається, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається із змісту позовної заяви на виконання п.9 ч.3 ст. 175 ЦПК України вказано, що попередній розрахунок судових витрат складає 15000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Однак, до матеріалів справи не подано опису та акта виконаних робіт, квитанції про оплату 15000 грн. витрат на правничу допомогу, а тому відсутні підстави для задоволення вимоги про стягнення витрат на оплату послуг адвоката.

Таким чином, судом вирішено питання розподілу судових витрат.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Розгляд даної справи судом проведено у порядку спрощеного позовного провадження без виклику /повідомлення/ сторін у строки, визначені ЦПК України із врахуванням ухвали про продовження строку розгляду справи, судові дебати у даній справі не проводились.

Представник позивача - адвокат Цімура Я.В. подав суду клопотання про розподіл судових витрат через підсистему «Електронний суд» 29.03.2023 року, яка зареєстрована Залізничним районним судом м. Львова 30.03.2023 року.

Водночас, у матеріалах справи відсутні заяви сторони позивача про те, що докази понесених витрат будуть надані суду у строки, визначені ч.8 ст. 141 ЦПК України.

Суд критично оцінює покликання представника позивача на п.9 ч.3 ст. 175 ЦПК України, відповідно до якого у позовній заяві вказано, що попередній розрахунок судових витрат складає 15000 грн. витрат на правничу допомогу, як на виконання вимоги ч.8 ст. 141 ЦПК України, оскільки вимога п.9 ч.3 ст. 175 ЦПК України є вимогою щодо змісту позовної заяви та спонукає позивача здійснити попередній /орієнтовний/ розрахунок усіх судових витрат, які він очікує понести у зв`язку із розглядом справи та не є заявою про подання стороною доказів розміру понесених витрат у розумінні ч.8 ст. 141 ЦПК України.

Таким чином, судом встановлено і відсутність заяви позивача, зробленої відповідно до вимог ч.8 ст. 141 ЦПК України, що також встановлено Львівським апеляційним судом у постанові від 04.08.2023 року.

Враховуючи наведене, зокрема, відсутність заяви сторони позивача про надання доказів у порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України та вирішення питання про судові витрати у рішенні Залізничного районного суду м. Львова від 24.03.2023 року, підстави для ухвалення додаткового рішення у суду відсутні, а тому у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення слід відмовити.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

відмовити в ухваленні додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення коштів.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення в порядку та строки передбачені ст. 354, 355 ЦПК України.

Суддя: Бориславський Ю. Л.