Справа № 202/8190/23
Провадження № 2-о/202/135/2023
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 травня 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Пеки Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Амур-Нижньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, відповідно до якої просила встановити факт смерті ОСОБА_2 , місце смерті смт Андріївка, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що мати заявника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Андріївка, Бердянського району, Запорізької області, у Комунальному некомерційному підприємстві «Андріївське територіальне медичне об`єднання» Андріївської селищної ради Бердянського району Запорізької області, що є тимчасово окупованою територією. 25 квітня 2023 року заявник звернулася до Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо державної реєстрації смерті, однак отримала відмову у зв`язку з відсутністю оригіналу лікарського свідоцтва про смерть. Надати оригінал вказаного свідоцтва заявник не має можливості, оскільки їй було надано лише фото свідоцтва через мобільний месенджер, людиною яка доглядала за матір`ю та перебуває на тимчасово окупованій території. Встановлення факту смерті ОСОБА_2 необхідне для отримання свідоцтва про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану та вирішення в подальшому питання щодо вступу до спадщини, що зумовило ОСОБА_1 звернутись до суду з відповідною заявою про встановлення факту смерті в порядку ст. 317 ЦПК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 травня 2023 року, головуючим суддею у розгляду вказаної заяви визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 08 травня 2023 року заяву було залишено без руху та заявнику було надано строк для усунення недоліків.

11 травня 2023 року на виконання ухвали судді від 08 травня 2023 року заявником були усунуті недоліки заяви та надано заяву в новій редакції з додатками.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 11 травня 2023 року у зв`язку із усуненням недоліків заяву прийнято до розгляду та відкрито окреме провадження у вказаній цивільній справі з призначенням до розгляду у відкритому судовому засіданні.

У судове засідання заявник не з`явилася, натомість в прохальній частині заяви просила проводити розгляд справи без її участі.

Представник Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується документами, копії яких заявником надано до заяви про встановлення факту смерті.

Так, із копії свідоцтва про народження заявника вбачається, що її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 після укладання шлюбу 15 червня 1991 року ОСОБА_4 змінила своє дівоче прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».

З викладеного вбачається, що громадянка ОСОБА_2 є матір`ю заявника ОСОБА_1 .

На підтвердження факту смерті ОСОБА_2 , заявником надано копію лікарського свідоцтва про смерть № 65 від 29 серпня 2022 року, що видане КНП «Андріївське територіальне медичне об`єднання» Андріївської селищної ради Бердянського району Запорізької області.

04 травня 2023 року згідно з листом № 1073/3124-22 Амур-Нижньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 відмовив останній в державній реєстрації смерті матері ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю оригіналу лікарського свідоцтва про смерть.

За приписами п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Особливості провадження у справах про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України визначені ст. 317 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду.

З 24.02.2022 року на території України запроваджено та діє воєнний стан через збройну агресію російської федерації проти України.

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309 «про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, с. Андріївка Андріївської селищної територіальної громади Бердянського району Запорізької області з 03.03.2022 року визнане територією, яка тимчасово окупована російською федерацією.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п. 4 ст. 273 ЦПК і полягає у з`ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлої, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ч. 2 та ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», зі змінами, які набули чинності з 07.05.2022 року, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Положеннями статей 3, 8, 9 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Питання про окуповані території у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані як «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

У практиці Європейського суду з прав людини розвинений принцип узгодженості спірного питання, зокрема, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики.

Таким чином, суд може застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, у контексті як мінімум «реєстрація народжень, смертей і шлюбів», виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, у сукупності з іншими доказами, як встановлення можливих фактів, оскільки встановлення цих фактів має істотне значення для реалізації низки прав людини (громадянина України).

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі 235/2357/17 від 22 жовтня 2018 року.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Відповідно до п. 1 Розділу 5 «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Державна реєстрація смерті здійснюється лише на підставі оригіналів вищезазначених документів.

Документ, який підтверджує факт смерті ОСОБА_2 , а саме лікарське свідоцтво про смерть, наявне лише у вигляді копії і не створює правових наслідків, на відміну від оригіналу.

Встановлення факту смерті особи має значення для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, зокрема для проведення державної реєстрації смерті померлої, а також для подальшого прийняття спадщини,рішення суду в такій категорії справ повинне ґрунтуватися на дотриманні вимог процесуального закону щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності.

Суд вважає, що матеріалами справи доведено факт смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Андріївка Бердянського району Запорізької області, оскільки це підтверджується поданими заявником доказами в їх сукупності, підстав не довіряти яким у суду немає.

Таким чином, оскільки заявник не має можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити факт смерті матері на тимчасово окупованій території, а також реєстрація смерті громадянки ОСОБА_2 в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась, а наявна копія лікарського свідоцтва про смерть № 65 від 29 серпня 2022 року, виданого КНП «Андріївське територіальне медичне об`єднання» Андріївської селищної ради Бердянського району Запорізької області, не створює правових наслідків на території України, у заявника існують перешкоди в державній реєстрації смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану та в подальшому оформленні спадкових правовідносин, суд доходить висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Андріївка Бердянського району Запорізької області.

Згідно з ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню.

Керуючись: Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, ст.ст.76, 258-259, 263-265, 293, 315, 317, 319 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), заінтересована особа: Амур-Нижньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (49081, м. Дніпро, пр. Слобожанський, 15, ) про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт смерті ОСОБА_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження: село Бучки Гремячського району Чернігівської області, дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце смерті: смт Андріївка Бердянського району Запорізької області.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя Л.П. Слюсар