Постанова

Іменем України

08 березня 2023 року

м. Київ

справа № 554/10891/20

провадження № 61-1658 св 22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року у складі колегії суддів: Одринської Т. В., Панченка О. О., Пікуля В. П.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради про визнання рішення про відмову в оформленні передачі у приватну власність житлового приміщення протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовна заява мотивована тим, що він звернувся із заявою встановленого зразка та додатками до Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради про оформлення та передачу в приватну власність житлового приміщення в гуртожитку - кімнати АДРЕСА_1 .

Листом від 25 травня 2020 року № К01-05/а.1-12/242 відповідачем відмовлено у розгляді заяви у зв`язку з відсутністю повного пакету документів. Вказав, що ним було долучено до заяви завірені копії паспорта, індивідуального податкового номеру, довідки про склад сім`ї, ордеру, договору найму, довідку з державного реєстру, документ про пільгове право, довідки форми № 028/0 про відсутність захворювання на туберкульоз. Вважав вказану відмову незаконною.

На підставі викладеного, позивач просив суд визнати протиправною відмову Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради у вигляді листа від 25 травня 2020 року № К 0205/а.1-12/242; зобов`язати Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради прийняти рішення за заявою ОСОБА_1 про приватизацію житлового приміщення в гуртожитку: кімната АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави 21 липня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради прийняти рішення за заявою ОСОБА_1 про приватизацію житлового приміщення у гуртожитку, а саме: кімнати АДРЕСА_1 . У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Додатковим рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 16 серпня 2021 року стягнуто з Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 4 200 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що згідно з частиною десятою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених пунктом 2 статті 2 цього Закону. Перелік підстав, визначений цим пунктом, для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Спірне житлове приміщення не входить до такого переліку, тому суд першої інстанції вважав позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в частині зобов`язання Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради прийняти рішення за заявою ОСОБА_1 про приватизацію житлового приміщення.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Полтавського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року апеляційну скаргу Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради задоволено. Рішення Октябрського районного суду м. Полтави 21 липня 2021 року та додаткове рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16 серпня 2021 року скасовано й ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради судові витрати у розмірі 1261 грн 20 коп.

Постанову суду апеляційної інстанції мотивована тим, що у порушення вимог пункту 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян ОСОБА_1 не було надано всіх необхідних документів для приватизації, а саме: довідки про реєстрацію місця проживання громадянина; документу, що підтверджує невикористання чеків для приватизації державного житлового фонду; копії договору найму; форму первинної облікової документації № 028/о «Консультаційний висновок спеціаліста» з відміткою про відсутність захворювання на туберкульоз, а також довідку про участь в АТО, оскільки в займаному приміщенні позивач проживає менше ніж п`ять років.

Лист від 25 травня 2020 року № К 0205/а.1-12/242 за підписом начальника управління майном комунальної власності не є остаточним рішенням про відмову у задоволенні заяви щодо оформлення у передачу в приватну власність (приватизації) квартири. Без належно оформленої заяви та відсутності повного пакету документів відповідач позбавлений можливості вирішити питання про приватизацію.

Правових підстав для зобов`язання відповідача прийняти рішення про приватизацію спірного житлового приміщення немає, оскільки право позивача може бути реалізовано виключно у спосіб та в межах, передбачених відповідними нормативними актами. Суд не має повноважень перебирати на себе функції державного органу, який уповноважений на проведення дій по приватизації.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У січні 2022 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просив оскаржуване судове рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Підставою касаційного оскарження указаного судового рішення заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, що передбачають вимоги пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 травня 2022 року касаційне провадження у справі відкрито, витребувано цивільну справу № 554/10891/20із Октябрського районного суду м. Полтави.

У червні 2022 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 лютого 2023 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що інформація та документ, що підтверджує невикористання чеків для приватизації державного житлового фонду відноситься до компетенції Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради, а тому посилання суду на ненадання такого документу як на підставу для відмову у приватизації житлового приміщення вважав безпідставною.

Вказував, що копія посвідчення учасника бойових дій є достатнім доказом наявності у нього пільги, передбаченої пунктом 15 статті 11 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», згідно з яким вимога щодо проживання у гуртожитку протягом тривалого часу не поширюється на членів сім`ї громадянина, якому видано ордер на жилу площу в гуртожитку та який є основним наймачем жилого приміщення в гуртожитку, а також на мешканців гуртожитків, які на правових підставах були вселені у гуртожиток, фактично проживали в гуртожитку сукупно не менше одного року та стали учасниками антитерористичної операції у складі Збройних Сил України, Національної гвардії України, органів внутрішніх справ України та інших військових формувань, створених відповідно до закону, та добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Зазначав, що апеляційний суд не дослідив та не оцінив матеріали справи, не встановив що він дійсно є учасником бойових дій і підлягає звільненню від сплати судового збору, а тому безпідставно поклав на нього обов`язок компенсувати відповідачу понесені ним судові витрати у справі.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У червні 2022 року Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради подало відзив на касаційну скаргу, в якому зазначило, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, підстави для скасування судового рішення апеляційного суду відсутні.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

11 травня 2020 року ОСОБА_1 з метою приватизації кімнати АДРЕСА_1 , звернувся із заявою до Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради. До заяви додано: копію паспорту та коду, копію ордера від 22 січня 2018 року, копію флюорографії, копію посвідчення учасника бойових дій, копію технічного паспорту (а.с. 27).

Листом від 25 травня 2020 року № К01-05/а.1-12/242 Управлінням майном комунальної власності міста Полтавської міської ради відмовлено у розгляді заяви у зв`язку з відсутністю повного пакету документів (а.с. 7).

20 травня 2020 року ОСОБА_1 додатково надіслав заяву про приєднання до заяви про приватизацію документів: відомості з Полтавського бюро технічної інвентаризації від 29 січня 2020 року № 919 та довідку Житлово-експлуатаційної організації від 02 квітня 2020 року (а.с. 34-36).

27 травня 2021 року Управлінням майном комунальної власності міста Полтавської міської ради надіслано позивачу лист за № К01-05/01.1-12/244 з посиланням на раніше надісланий лист-роз`яснення від 25 травня 2020 року № К01-05/а.1-12/242 (а.с. 8).

Аналогічні роз`яснення щодо необхідності звернення до органу приватизації з повним пакетом документів направлено також представнику позивача - ОСОБА_2 у листі від 05 березня 2020 року № 01-05/01.1-10/524 та у листі від 06 лютого 2020 року № 01-05/01.1-10/1456-132 (а.с. 38, 40).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду частково не відповідає.

Згідно зі статтею 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Закон України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» регулює правові, майнові, економічні, соціальні, організаційні питання щодо особливостей забезпечення реалізації конституційного права на житло громадян, які за відсутності власного житла тривалий час на правових підставах, визначених законом, мешкають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей, жилі приміщення в яких після передачі гуртожитків у власність територіальних громад можуть бути приватизовані відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу.

Проживання у гуртожитку протягом тривалого часу - проживання у гуртожитку постійно сукупно п`ять і більше років. Вимога щодо проживання у гуртожитку протягом тривалого часу не поширюється на мешканців гуртожитків, які на правових підставах були вселені у гуртожиток, фактично проживали в гуртожитку сукупно не менше одного року та стали учасниками антитерористичної операції у складі Збройних Сил України, Національної гвардії України, органів внутрішніх справ України та інших військових формувань, створених відповідно до закону, та добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Згідно із статтею 2 вказаного Закону громадяни можуть реалізувати конституційне право на житло шляхом приватизації житла у гуртожитку.

Приватизація житлових приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону та прийнятих відповідно до нього нормативно-правових актів з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян здійснюється на підставі рішення органу місцевого самоврядування.

Відповідно до частини четвертої статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

Право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них.

Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз (частина п`ята статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 затверджено Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, яким визначено порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків, жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян.

Згідно з пунктом 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Відповідно до пункту 18 цього ж Положення громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; довідка про склад сім`ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі.

Громадяни, які проживають у гуртожитку, крім документів, визначених у цьому пункті, до заяви також додають: витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про наявність у власності житла; копію договору найму жилого приміщення та/або копію договору оренди житла; форму первинної облікової документації № 028/о "Консультаційний висновок спеціаліста" з відміткою про відсутність захворювання на туберкульоз.

Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що лист від 25 травня 2020 року № К 0205/а.1-12/242 за підписом начальника Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради не є остаточним рішенням про відмову у задоволенні заяви щодо оформлення у передачу в приватну власність (приватизації) кімнати у гуртожитку, а тому безпідставними є посилання касаційної скарги на вичерпний перелік підстав для відмови відповідними органами у задоволенні заяви на приватизацію.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Разом з тим не можна погодитися із висновком суду в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору.

Судом установлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серія НОМЕР_1 (а.с. 6).

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

У порушення наведених вказаних вимог закону суд апеляційної інстанції безпідставно стягнув з ОСОБА_1 на користь Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради судовий збір у розмірі 1 261 грн 20 коп.

За таких обставин постанова суду апеляційної інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради судового збору підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

Керуючись статтями 409, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Полтавського апеляційного суду від 09 грудня 2021 рокув частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської радисудового збору у розмірі 1 261 грн 20 коп. скасувати.

В іншій частині постанову Полтавського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович