Провадження № 22-ц/801/806/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шаміна Ю. А.
Доповідач :Якименко М. М.
УХВАЛА

29 березня 2023 рокуСправа № 127/20298/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Якименко М.М., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 лютого 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду соціального страхування України, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області, про стягнення заборгованості заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 лютого 2023 року у вказаній цивільній справі.

У зв`язку з невідповідністю скарги нормам ЦПК України апеляційна скарга не може бути прийнята до провадження суду апеляційної інстанції, зв`язку з наступним.

Згідно п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України зазначено, що до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Підпунктом 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подачу фізичною особою позову майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З матеріалів справи слідує, що позивач звернувся до суду з позовними вимогами майнового характеру, а саме стягнення заборгованості заробітної плати, компенсацію за невикористану відпустку та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Так, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18) висловлено правову позицію про те, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена п. 1 ч.1 ст. 5 Закону, згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку час вимушеного прогулу під час розгляду таких справ у всіх судових інстанціях.

Разом з цим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року (справі № 755/12623/19, провадження № 14-47цс21) зробила висновок, що середній заробіток за ч.2 ст. 235 КЗпП України за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин, позивачі у справі про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який виник у зв`язку з незаконним звільненням працівника, який був позбавлений можливості виконувати роботу не з власної вини, є трудовим спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про працю та про оплату праці. За пред`явлення вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, передбаченого ч.2 ст. 235 КЗпП України позивачі звільняються від сплати судового збору в усіх судових інстанціях на підставі п. 1 ч.1 ст. 5 Закону.

Окрім того, Велика Палата Верховного Суду констатувала, що на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 КЗпАП України не входить до структури заробітної плати, а тому пільга щодо сплати судового збору, передбачена п. 1 ч.1 ст. 5 Закону, не поширюється.

Отже, в даному випадку позивач не звільнений від сплати судового збору за вимоги про стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку при звільнені в розмірі 526 439,21 грн. та компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 6175,24 грн.

Пунктом 10 ч. 1ст. 176 ЦПК України встановлено, що у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог ціна позову визначається загальною сумою всіх вимог.

Підпунктом 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду складає 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Тому, ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 7989,21 гривень (150 % * 5326,14 грн) та надати суду апеляційної інстанції оригінал квитанції, що підтверджує його сплату.

Згідно з ч.2 ст.357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст.356 цього Кодексу, застосовуються положення ст.185 цього Кодексу.

Оскільки апеляційна скарга на рішення суду не відповідає вимогам цивільного процесуального закону, суд вважає за необхідне надати скаржнику строк для усунення недоліків поданої ним апеляційної скарги шляхом доказів про сплату судового збору в оригіналі платіжного документа.

Керуючись ст.185, 354, 357 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 лютого 2023 року залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги шляхом надання доказів про сплату судового збору в оригіналі платіжного документа у строк протягом десяти днів з дня отримання копії вказаної ухвали.

В разі невиконання вимог суду апеляційна скарга буде вважатися неподаною і повернута скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.М. Якименко