У Х В А Л А

Іменем України

09 березня 2023 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Панченко О.М.

за участю секретаря судового засідання Богослов Ю.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києві подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмили Олегівни про примусове проникнення до житла боржника,

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець звернувся до суду із поданням про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника, просить надати дозвіл на примусове проникнення до житла боржника, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з метою проведення опису та арешту майна боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Подання обґрунтовує тим, що на виконанні у неї перебуває виконавче провадження №70625641 з примусового виконання виконавчого листа №754/11632/21 виданий 25.10.2022 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 позики в загальному розмірі 260 193 грн. 13 коп., з яких: 229 939 грн. - сума позики, 6 984.30 грн. - 3% річних від суми боргу, 23 269.83 грн. - інфляційні втрати та судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 2 601.93 грн.

28.12.2022 приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та того ж дня направлено постанову про відкриття виконавчого провадження, разом з викликом, постановами про визначення розміру мінімальних витрат, стягнення основної винагороди, арешт коштів, арешт майна, шаблоном декларації про доходи та роз"ясненням процесуальних прав боржника у відповідностів до вимог ст. 28 ЗУ "Про виконавче провадження" направлено боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення за № 945 на адресу, що зазначена у виконавчому документі. На повідомленні про вручення рекомендованого листа наявна дата вручення - 18.01.2023 року та підппис про отримання, що свідчить про отримання постанови про відкриття та інших процесуальних документів, а також про обізнаність боржника про відкрите виконавче провадження.

У виклику від 28.12.2022 року міститься вимога приватного виконавця з"явитися за адресою місцезнаходження офісу приватного виконавця на 05.01.2023 на 12 годину для надання пояснень за фактом невиконання вимог виконавчого документа, а також повідомити про заходи, які вживаються для його виконання. У визначений час до офісу приватного виконавця боржник не з"явився, про поважність причин неявки не попередив, про що складено відповідний акт приватного виконавця від 05.01.2023 за участі помічника приватного виконавця Кузьменко О.В.

23.01.2023 приватним виконавцем знову направлено виклик боржнику з обов"язком з"явитися 02.02.2023 о 12 годині до офісу приватного виконавця та надати пояснення, щодо виконання рішення та сплати боргу, проте боржник не з"явився, про поважність причин неявки не попередив, про що складено відповідний акт приватного виконавця від 02.02.2023.

09.02.2023 приватним виконавцем було здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_2 для проведення опису та арешту нерухомого та рухомого майна боржника, однак провести опис та арешт майна боржника не вдалось, тому що двері квартири ніхто не відчинив про що складено черговий акт. В цей же день виконавцем залишено виклик боржнику з вимогою з"явитися 16.02.2023 о 12 годині до офісу приватного виконавця, проте боржник знову не з"явився про що 16.02.2023 складено черговий акт приватного виконавця у присутності помічника виконавця.

10.02.2023 приватним виконавцем сформовано та направлено вимогу боржнику про надання доступу до квартири АДРЕСА_3 задля проведення виконавчої дії (опису майна) 17.02.2023 о 19 годині. Проте 17.02.2023 боржник вимогу приватного виконавця про надання доступу до майна не виконав, виконавча дія по опису та арешту майна не проведена, про що складено відповідний акт приватним виконавцем.

З причин неможливості приватним виконавцем провести опис та арешт майна боржника, залишається невиконаним виконавчий лист № 754/11632/21 виданий 25.10.2022 Деснянським районним судом м. Києва.

Необхідність примусового проникнення в житло боржника полягає у виконанні обов`язку виконавця, здійснити опис та арешт майна боржника для задоволення вимог стягувача та виконання рішення суду.

Приватним виконавцем вживались усі методи та заходи виконання виконавчого документа, які не потребують проникнення до житла боржника, внаслідок чого випливає закономірний та логічний висновок про те, що виконати рішення можливо виключно за умови проникнення до житла боржника з метою проведення опису та арешту майна визначеного виконавчим документом, як заходом забезпечення виконання зобов`язання перед стягувачем.

Відповідно до ст.439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

В судове засідання приватний виконавець, яка звернулася до суду із поданням, не з`явилася, в своїй заяві адресованій до суду просила проводити розгляд подання без її участі. Зазначила про неможливість прибути на призначену судом дату судового розгляду подання в зв"язку із тим, що вона буде перебувати на проведенні виковчих дій по іншому виконавчому провадженню.

Дослідивши матеріали подання, суд встановив наступне.

На виконанні у приватного виконавця Лановенко Л.О. перебуває виконавче провадження виконавче провадження №70625641 з примусового виконання виконавчого листа №754/11632/21 виданий 25.10.2022 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 позики в загальному розмірі 260 193 грн. 13 коп., з яких: 229 939 грн. - сума позики, 6 984.30 грн. - 3% річних від суми боргу, 23 269.83 грн. - інфляційні втрати та судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 2 601.93 грн.

28.12.2022 приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та того ж дня направлено постанову про відкриття виконавчого провадження, разом з викликом, постановами про визначення розміру мінімальних витрат, стягнення основної винагороди, арешт коштів, арешт майна, шаблоном декларації про доходи та роз"ясненням процесуальних прав боржника у відповідностів до вимог ст. 28 ЗУ "Про виконавче провадження" направлено боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення за № 945 на адресу, що зазначена у виконавчому документі. На повідомленні про вручення рекомендованого листа наявна дата вручення - 18.01.2023 року та підппис про отримання, що свідчить про отримання постанови про відкриття та інших процесуальних документів, а також про обізнаність боржника про відкрите виконавче провадження.

У виклику від 28.12.2022 року міститься вимога приватного виконавця з"явитися за адресою місцезнаходження офісу приватного виконавця на 05.01.2023 на 12 годину для надання пояснень за фактом невиконання вимог виконавчого документа, а також повідомити про заходи, які вживаються для його виконання. У визначений час до офісу приватного виконавця боржник не з"явився, про поважність причин неявки не попередив, про що складено відповідний акт приватного виконавця від 05.01.2023 за участі помічника приватного виконавця Кузьменко О.В.

23.01.2023 приватним виконавцем знову направлено виклик боржнику з обов"язком з"явитися 02.02.2023 о 12 годині до офісу приватного виконавця та надати пояснення, щодо виконання рішення та сплати боргу, проте боржник не з"явився, про поважність причин неявки не попередив, про що складено відповідний акт приватного виконавця від 02.02.2023.

09.02.2023 приватним виконавцем було здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_2 для проведення опису та арешту нерухомого та рухомого майна боржника, однак провести опис та арешт майна боржника не вдалось, тому що двері квартири ніхто не відчинив про що складено черговий акт. В цей же день виконавцем залишено виклик боржнику з вимогою з"явитися 16.02.2023 о 12 годині до офісу приватного виконавця, проте боржник знову не з"явився про що 16.02.2023 складено черговий акт приватного виконавця у присутності помічника виконавця.

10.02.2023 приватним виконавцем сформовано та направлено вимогу боржнику про надання доступу до квартири АДРЕСА_3 задля проведення виконавчої дії (опису майна) 17.02.2023 о 19 годині. Проте 17.02.2023 боржник вимогу приватного виконавця про надання доступу до майна не виконав, виконавча дія по опису та арешту майна не проведена, про що складено відповідний акт приватним виконавцем.

З причин неможливості приватним виконавцем провести опис та арешт майна боржника, залишається невиконаним виконавчий лист № 754/11632/21 виданий 25.10.2022 Деснянським районним судом м. Києва.

Окрім того, приватним виконавцем для виявлення майна боржника направлено електронні та паперові запити до Регіонального сервісного центру МВС України, Державної прикордонної служби України, Державної міграційної служби України, Київського БТІ, Відділу обліку та мониторінгу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області.

Відповідно до відповіді Київського БТІ №062/14-484 від 12.01.2023 р. встановлено, що боржнику належить наступне нерухоме майно: 1/4 частина квартири АДРЕСА_3 . Боржник проживає та зареєстрований за цією адресою, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади.

23.01.2023 року приватним виконавцем постановою про арешт майна боржника арештовано нерухоме майно боржника : 1/4 частина квартири АДРЕСА_3 .

Також, в ході примусового виконання рішення з 28.12.2022 року по 21.02.2023 року приватним виконавцем в примусовому порядку списано кошти з рахунку боржника у розмірі 3.71 грн., інші кошти для виконання рішення на рахунках боржника відсутні.

Згідно відповідей від Державної міграційної служби України у боржника відсутній паспорт громадянина України для виїзда за кордон, від Державної прикордонної служби України боржник кордон не перетинав, від Регіонального сервісного центру МВС України в м. Києві за боржником не зареєстровано транспортні засоби на які можна звернути стягнення для виконання рішення.

Відповідно до відповіді ДФС України боржник не отримує будь-який дохід на який можливо звернути стягнення для задоволення вимог стягувача.

З метою встановлення факту отримання пенсійних виплат приватним виконавцем сформовано запит до Головного управління ПФУ в м. Києві, згідно відповіді боржник на пенсійному обліку не перебуває.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

У п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право виконавця звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Згідно зі ст.30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч.1 ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст.12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Разом з тим, конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Відповідно до ст.18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, якою встановлено межі застосування обмежень прав, обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

Примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи боржника є крайньою мірою з усіх заходів, що можуть бути застосовані для примусового виконання рішення суду, у разі, якщо державним виконавцем були виконані усі інші можливі спроби виконати рішення суду у відповідності до норм діючого законодавства без примусового проникнення до житла чи іншого володіння особи. Подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи можливе за умови відмови боржника від добровільного допуску державного виконавця.

Також статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У рішенні Європейського суду "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року визначено що за змістом пункт 1 статті 6 Конвенції та згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях національних судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються і орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому, питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника у вільному доступі державного чи приватного виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

Як вбачається зі змісту подання, а також долучених до нього документів, приватним виконавцем в ході примусового виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09.02.2022 року проведено значну кількість виконавчих дій та встановлено факт наявності у власності боржника ОСОБА_1 1/4 частини квартири АДРЕСА_3 на яку можна звернути стягнення з метою виконання рішення суду. Боржник добровільно не надав доступу до житла, де фактично проживає з метою перевірки його майнового стану та першочергового звернення стягнення на майно, що там знаходиться, хоча отримав постанову про відкриття виконавчого провадження, разом з викликом, постановами про визначення розміру мінімальних витрат, стягнення основної винагороди, арешт коштів, арешт майна, шаблоном декларації про доходи та роз"ясненням процесуальних прав боржника у відповідностів до вимог ст. 28 ЗУ "Про виконавче провадження", що було йому направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення за № 945 на адресу, що зазначена у виконавчому документі. На повідомленні про вручення рекомендованого листа наявна дата вручення - 18.01.2023 року та підппис про отримання, що свідчить про отримання постанови про відкриття та інших процесуальних документів, а також про обізнаність боржника про відкрите виконавче провадження.

Крім того, як вбачається з письмових матеріалів справи, боржник (відповідач ОСОБА_1 ) був присутній в судовому засіданні при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до нього про стягнення боргу. Відповідно до протоколу судового засідання від 13.10.2021 року йому було вручено копію позову разом з додатками та оголошено перерву для надання йому можливості ознайомитися з позовом (а.с. 34-35). В наступні призначені судом судові засідання відповідач (боржник) не з"являвся, хоча отримував викики в судові засідання (а.с. 36,43). Таким чином останній достовірно знав про наявність спору у суді.

Враховуючи вищенаведене, оскільки матеріалами подання приватного виконавця підтверджено, що боржник достовірно знає про наявність виконавчого провадження та повідомлявся про намір виконавця вчинити виконавчі дії з перевірки його майнового стану, огляду, опису та вилучення його майна, однак відмовився добровільно надати доступ до свого житла у відведений для вчинення виконавчих дій час, а тому суд приходить до висновку, що подання приватного виконавця про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника є підставним та обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення.

Керуючись ст.439 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмили Олегівни про примусове проникнення до житла боржника,- задовольнити.

Надати дозвіл приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмилі Олегівні на примусове проникнення до житла боржника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 для арешту та опису майна боржника у зв"язку із необхідністю виконання рішення суду в межах виконавчого провадження №70625641.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Оксана Панченко