Номер провадження: 22-ц/813/3714/23
Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів колегії: Громіка Р.Д.,

Дришлюка А.І.,

при секретарі: Павлючук Ю.В.,

переглянув у судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Швець Катерини Олегівни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, третя особа Комунальне підприємство «Міськзелентрест» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

12 жовтня 2020 року ОСОБА_1 , з урахуванням заяви про зміну предмету позову, звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Одеської міської ради (далі ВК ОМР), третя особа Комунальне підприємство «Міськзелентрест» (далі КП «Міськзелентрест») про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона 28 листопада 2018 року залишила свій автомобіль між територією Дитячої школи мистецтв №4 м. Одеси, що знаходиться за адресою: м. Одеса, пр-кт Небесної Сотні, 11А та прибудинковою територією багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Повернувшись через дві хвилини, позивач побачила, що на її автомобіль впало дерево, завдавши істотної шкоди. Позивачка невідкладно звернулась до правоохоронних органів з метою фіксації зазначеної шкоди, що підтверджується листом начальника Головного управління національної поліції в Одеській області Приморського ВП в м. Одесі ГУНП України в Одеській області від 04.12.2018. Падіння дерева сталось внаслідок неналежного виконання уповноваженими особами своїх обов`язків по догляду та збереженню зелених насаджень на вищезазначеній території (внаслідок неналежної та несвоєчасної діагностики і контролю за станом міських зелених насаджень та ступенем життєздатності деревних рослин уповноважених на це органів). Для встановлення відповідальної особи, Позивач письмово звертався до Київської районної адміністрації Одеської міської ради, Департаменту міського господарства Одеської міської ради, КП «Міськзелентрест», Комунального підприємства «Житлово-комунального сервісу «Вузівський», Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Корольова 14». Однак, у відповідях на звернення, кожен із вищеперерахованих органів стверджував, що територія, на якій відбулася дана подія, не є підвідомчою для кожного з них. Для визначення вартості матеріального збитку внаслідок даної події, позивачка звернулась до судового експерта Крутих Є.О., за результатами проведення дослідження та розрахунків, експертом було надано висновок, відповідно до якого вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу, внаслідок зазначеної події, становить 208 649,70 гривень. Вартість проведення експертного дослідження складає 3 000 гривень. Окрім цього, ОСОБА_1 було спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює у 50 000 грн, та яка виразилася у порушенні звичного способу її життя, так як вона є інвалідом першої групи і була позбавлена можливості користуватися транспортним засобом для вирішення повсякденних побутових питань. При цьому, вона зазнала хвилювань з приводу втрати товарного вигляду автомобіля, а також від усвідомлення того, що падіння гілки могло спричинити шкоду її життю та здоров`ю.

У зв`язку із вищевикладеним ОСОБА_1 просила суд стягнути з ВК ОМР на її користь кошти на відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 208 649,70 гривень, кошти на відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 гривень та кошти, сплачені нею за проведення експертного авто товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу NISSAN QASHQAI, реєстраційний номер НОМЕР_1 в розмірі 3 000 гривень.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Швець К.О. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2022 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06 березня 2023 року задоволено клопотання адвоката Швець К.О. в інтересах ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою Електронного кабінету та власних технічних засобів.

Відповідачу ВК ОМР та третій особі КП «Міськзелентрест» судові повістки про виклик до суду були направлені на вказані ними офіційні електронні адреси. Клопотань про відкладення судового розгляду чи про проведення судового засідання в режимі відеоконференції від них не надходило.

Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно (ч. ч. 2, 4-5 ст. 128 ЦПК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Отже, для вручення повісток закон передбачає альтернативні способи комунікації.

Верховний Суд в постанові від 30.11.2022 по справі №759/14068/19 вказав, що якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них.

З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи з допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Таким чином, оскільки судові повістки 21 лютого 2023 року були направлені ВК ОМР та КП «Міськзелентрест», на їх офіційні електронні адреси, апеляційний суд виконав обов`язок щодо повідомлення відповідача та третьої особи про дату, час та місце розгляду справи.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Сторони по справі про дату судового засіданні повідомленні належним чином та завчасно, явка сторін не визнавалась апеляційним судом обов`язковою, заяв про відкладення розгляду справи не надходило.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 01 жовтня 2020 року по справі №361/8331/18 висловився, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до приписів ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги.

Таким чином, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, усвідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів керуючись вимогами ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважає можливим розглянути справу за відсутності належно сповіщених учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Право на доступ до суду, передбачено пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає таке: «Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру».

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).

Крім того, частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтями 11, 15 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, можуть бути: договори та інші правочини; інші юридичні факти. Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтями 263-264 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим , тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, тощо.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що між діями відповідача та пошкодженням автомобіля, належного ОСОБА_1 на праві власності, у зв`язку з падінням на вказаний транспортний засіб дерева відсутній причинний зв`язок, який би визначав вищевказані обставини як причину та наслідок.

Судом першої інстанції також вказано, що ОСОБА_1 не доведено факту завдання шкоди у зазначеному розмірі саме через падіння дерева, а також не обґрунтовано існування причинного зв`язку між діянням відповідача та завданням шкоди майну позивача. Та те, що суду не надані належні та допустимі докази, що час виявлення такої події та того, що зупинка в русі транспортного засобу, що належить позивачу була спричинена саме необхідністю виконання вимог ПДР, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу. Також не надані докази, що позивачем здійснено підтвердження фіксування даної події та не зазначення нею ні точного, ні приблизного часу зупинки транспортного засобу. Згідно з фотофіксацією наданою позивачкою, вона залишила автомобіль в «зеленій зоні».

Проте, колегія судів апеляційного суду не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не відповідає обставинам справи, наданим доказам та не ґрунтується на нормах матеріального права, з огляду на наступне.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля NISSAN QASHQAI, номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу РЕВ-1 при УДАЇ ГУМВС України в Одеській області (а.с. 10-11).

У позовній заяві ОСОБА_1 вказала, що 28 листопада 2018 року вона залишила свій автомобіль між територією Дитячої школи мистецтв №4 м. Одеси, що знаходиться за адресою: м. Одеса, пр-кт Небесної Сотні, 11 А, та прибудинковою територією багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, повернувшись через дві хвилини, побачила, що на її автомобіль впало дерево, завдавши істотної шкоди.

Згідно висновку №150-18 експертного автотоварознавого дослідження колісного транспортного засобу NISSAN QASHQAI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , складеного 28.12.2018, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, пошкодженого внаслідок події, яка відбулась 28 листопада 2018 року, визначається рівною 208 649,70 грн. Ринкова вартість автомобіля NISSAN QASHQAI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з урахуванням аварійних пошкоджень внаслідок події, яка відбулась 28 листопада 2018 року, визначається рівною 91 061,99 грн (а.с. 13-14).

В довідці від 31.12.2018 ОСББ «Корольова-14» повідомляє, що біля школи мистецтв №4, м. Одеса, впало сухе дерево і пошкодило автомобіль НІСАН КАШКАЙ НОМЕР_1 . Також у ній зазначено про те, що територія на якій сталась дана подія не є підвідомчою ОСББ «Корольова 14» (а.с. 43).

Згідно інформації наданої КП «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський», дерево, з якого впала суха гілка і пошкодила автомобіль не розташовано на підвідомчій території, яка обслуговується КП «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський», а розміщено на території будинку АДРЕСА_1 , який на їх балансі та обслуговуванні не перебуває (а.с. 42).

Головне управління Національної поліції в Одеській області Київський відділ поліції в м. Одесі, повідомило, що повідомлення та заяв ОСОБА_1 , яка надійшла до Київського ВП в м. Одесі ГУНПЕ в Одеській області була зареєстрована до ЄО за №33829; 33831; 33847 від 28.11.2018 та уважно розглянуто, згідно Закону України «Про звернення громадян». Також, ОСОБА_1 було повідомлено, що всі спірні питання по відшкодуванню нанесеного матеріального збитку по факту пошкодженого автомобіля, необхідно звернутись до страхової компанії або до суду в приватному порядку (а.с. 38).

У відповіді на звернення ОСОБА_1 щодо відшкодування збитків завданих падінням дерева на автомобіль від 11.01.2019 №3-2906, Департамент міського господарства Одеської міської ради, посилаючись на «Правила благоустрою території м. Одеси», затверджених рішенням Одеської міської ради від 23.12.2011 №1631-VI, вказав, що відповідальність за утримання зелених насаджень та догляд за ними лежить на балансоутримувачах, власниках, користувачах житлових, громадських будівель та споруд (а.с. 39-40).

КП «Міськзелентрест» вказало, що зелені насадження за адресою: АДРЕСА_2 , не знаходяться на балансі та не утримуються КП «Міськзелентрест» (а.с. 45-49).

Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами (частина перша статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування»).

За приписами частини першої та другої статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

До повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо (пункт 5 частини другої статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 20, п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста). Елементами (частинами) об`єктів благоустрою є: зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях.

Згідно із ч. 5 ст. 24 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», посадові особи підприємств, установ, організацій несуть відповідальність за невиконання заходів з благоустрою, а також за дії чи бездіяльність, що призвели до завдання шкоди майну та/або здоров`ю громадян, на власних та закріплених за підприємствами, установами, організаціями територіях відповідно до закону.

Негайне видалення пошкоджених дерев або кущів (їх частин) може здійснюватися підприємствами, установами, організаціями або громадянами в разі, якщо стан таких пошкоджених зелених насаджень загрожує життю, здоров`ю громадян, а також майну громадян та/або юридичних осіб. (ч. 4 ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»)

Правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади (частина сьома статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»).

Згідно із п. 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України від 10 квітня 2006 року №105 (далі Правила), яким врегульовано питання утримання зелених насаджень у населених пунктах України, до елементів благоустрою віднесено, зокрема, зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях.

Відповідно до розділу 12 Правил, з метою контролю за станом міських зелених насаджень здійснюють їх загальні, часткові та позачергові огляди. Загальні огляди проводяться двічі на рік навесні та восени. При загальному огляді обстежують усі елементи об`єктів благоустрою, а при частковому лише окремі елементи. Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо. Огляд проводять: балансоутримувач об`єкта, власник чи користувач земельної ділянки, а за даними обстежень складають відповідні акти.

Згідно із п. 9.1.11 Правил, під час проведення щорічних обстежень зелених насаджень потрібно виявляти аварійні дерева (дерева, які можуть становити загрозу для життя і здоров`я пішоходів, транспортних засобів, пошкодити лінії електропередач, будівлі і споруди або перебувають у пошкодженому стані внаслідок снігопадів, вітролому, урагану та інших стихійних природних явищ чи за наявності гнилої серцевини стовбура, значної суховершинності, досягнення вікової межі). Аварійне дерево - це дерево, яке може становити загрозу для життя і здоров`я пішоходів, транспортних засобів, пошкодити лінії електропередач, будівлі і споруди, або перебуває у пошкодженому стані внаслідок снігопадів, вітролому, урагану та інших стихійних природних явищ чи за наявності гнилої серцевини стовбура, значної суховершинності, досягнення вікової межі.

Відповідно до пункту 5.5. Правил відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках їх власники або користувачі.

Отже, балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень.

До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян (підпунктом 7 пункту «а» частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування»).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 вересня 2019 року у справі №200/22129/16-ц (провадження №61-43478св18), на яку посилається позивач у касаційній скарзі, зазначеної, що, «…до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння гілки з дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан зелених насаджень у дворі біля будинку АДРЕСА_1. Місцевий суд установив, що відповідач КП «Міськзеленбуд» Дніпровської міської ради було створено на підставі рішення Дніпровської міської ради №45/22 від 08 грудня 2004 року, при створенні якого на його баланс жодних зелених насаджень не передавалось. Рішенням Дніпропетровської міської ради від 30 листопада 2011 року №53/17 «Про внесення змін до рішення міської ради від 02 березня 2011 року №16/9 «Про проведення реорганізації комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, підпорядкованих департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради» КП «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради є балансоутримувачем житлового будинку АДРЕСА_1, проте не об`єктів благоустрою зеленого господарства, що розташовані на прибудинковій території вказаного будинку.

Покладаючи на Дніпровську міську раду обов`язок по відшкодуванню заподіяної позивачу майнової шкоди, місцевий суд врахував, що дерево, з якого впала гілка на належний позивачу автомобіль, було розташовано на землі комунальної власності, його власником є територіальна громада міста та виходив із відсутності даних, що дане дерево відповідно до вимог частини п`ятої статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» перебувало на балансовому обліку виконавчого комітету чи будь-якої організації, в той час як організація роботи з цього питання проводиться виключно органами місцевого самоврядування».

Як вбачається із матеріалів справи, транспортний засіб NISSAN QASHQAI, номерний знак НОМЕР_1 , був пошкоджений внаслідок падіння сухого дерева між територією Дитячої школи мистецтв №4 м. Одеси, що знаходиться за адресою: м. Одеса, пр-кт Небесної Сотні, 11 А, та прибудинковою територією багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 14.

Також, як вже було встановлено вказана територія не перебуває ні на балансі ОСББ «Корольова-14», ні на підвідомчій території, яка обслуговується КП «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський», та не знаходяться на балансі та не утримуються КП «Міськзелентрест». Відповідний договір щодо догляду за зеленими насадженнями за вищезазначеною адресою балансоутримувачем, власником або користувачем КП «Міськзелентрест» не укладався. З чого слідує, що вказана територія належить до земель комунальної власності, а його власником є територіальна громада міста.

Отже, оскільки що дерево, з якого впала суха гілка на належний позивачу автомобіль, було розташовано на землі комунальної власності, тобто його власником є територіальна громада міста, з урахуваннях відсутності даних, що дерево у відповідності до вимог ч. 5 ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» перебувало на балансовому обліку, в той час як організація роботи з цього питання проводиться органами місцевого самоврядування, апеляційний суд приходить до висновку, що обов`язок по відшкодуванню заподіяної позивачу шкоди слід покласти саме на Одеську міську раду до відання виконавчого комітету якого в силу пп. 7 п. «а» ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» належать організація благоустрою населених пунктів; здійснення контролю за станом благоустрою виробничих територій; організація озеленення та яким не було належним чином забезпечено організацію роботу з питань благоустрою, а саме щодо обліку зелених насаджень, здійснення їх інвентаризації, проведення періодичних оглядів.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується із посиланням суду першої інстанції на те, що між діями відповідача та пошкодженням автомобіля, належного ОСОБА_1 на праві власності, у зв`язку з падінням на вказаний транспортний засіб дерева відсутній причинний зв`язок, який би визначав вищевказані обставини як причину та наслідок.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1166 ЦК України визначено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоду, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок, відповідач доводить відсутність протиправності та вину (схожий висновок див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі №214/7462/20 (провадження №61-21130сво21).

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підтвердження позовних вимог, а саме факту падіння дерева на належний ОСОБА_1 та завдання у зв`язку із цим транспортному засобу механічних пошкоджень, а також розміру заподіяної шкоди, позивачем було надано: висновок №150-18 експертного автотоварознавого дослідження транспортного засобу NISSAN QASHQAI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , від 28.12.2018, згідно якого вартість матеріального збитку, визначається рівною 208 649,70 грн; довідкою ОСББ «Корольова-14» від 31.12.2018; інформацію КП «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський» та КП «Міськзелентрест»; лист Головного управління Національної поліції в Одеській області Київського відділу поліції в м. Одесі про реєстрацію заяви ОСОБА_1 ..

При цьому, відповідачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини. Також відповідачем не було спростовано, визначений у висновку №150-18 експертного автотоварознавого дослідження транспортного засобу NISSAN QASHQAI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , від 28.12.2018, розмір матеріального збитку.

Крім того, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково, з огляду на наступне..

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок падіння сухої гілки з дерева було пошкоджено транспортний засіб NISSAN QASHQAI, номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , що є підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 23 ЦК України.

Внаслідок пошкодження автомобіля ОСОБА_1 була позбавлена можливості ним користуватися, пошкодження автомобіля зумовило необхідність організації нею додаткових зусиль для вжиття заходів з метою відновлення своїх прав.

Вказані обставини є підставою для відшкодування позивачу моральної шкоди.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що з ВК ОМР слід стягнути на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5 000 гривень, який є необхідним і достатнім, та відповідатиме принципами розумності, справедливості та співмірності.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення витрат за проведення експертного авто-товарознавчого дослідження, то слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно з частиною 2 статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

За таких обставин, витрати, пов`язані із проведенням експертного авто-товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу NISSAN QASHQAI, номерний знак НОМЕР_1 , в розмірі 3 000 гривень, слід стягнути з відповідача.

Згідно із ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального права, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 382384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Швець Катерини Олегівни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2022 року задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2022 року скасувати, й ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, третя особа Комунальне підприємство «Міськзелентрест» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Виконавчого комітету Одеської міської ради () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) кошти на відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 208 649,70 гривень.

Стягнути з Виконавчого комітету Одеської міської ради () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) кошти на відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000 гривень.

Стягнути з Виконавчого комітету Одеської міської ради () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) кошти сплачені за проведення експертного авто-товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу NISSAN QASHQAI, номерний знак НОМЕР_1 , в розмірі 3 000 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено: 16 березня 2023 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік