Постанова

Іменем України

Єдиний унікальний номер справи 357/6290/22
Номер апеляційного провадження 22-ц/824/3156/2023
Головуючий у суді першої інстанції А. Ю. Цуранов
Суддя -доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
15 березня 2023 року місто Київ

Справа №357/6290/22

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Поливач Л.Д. (суддя - доповідач),

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач Комунальне некомерційне підприємство «Білоцерківська центральна районна лікарня» Маловільшанської сільської ради

розглянув у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (їх представників) апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Білоцерківська центральна районна лікарня» Маловільшанської сільської ради на додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2022 року, ухваленеу складі судді Цуранова А. Ю., в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2022 року

у с т а н о в и в :

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до КНП «Білоцерківська центральна районна лікарня» Маловільшанської сільської ради про визнання незаконними та скасування наказів про накладення дисциплінарних стягнень у вигляді доган.

В обгрнутування позову зазначила, що позивач працює в КНП «Білоцерківська центральна районна лікарня» Маловільшанської сільської ради на посаді рентген лаборанта. 02.05.2022 відповідачем видано наказ № 72/Ад про оголошення догани позивачу у зв`язку з порушенням трудової дисципліни, неналежною та недопустимою поведінкою рентген-лаборанта ОСОБА_1 по відношенню до лікаря-рентгенолога ОСОБА_2 під час виконання своїх трудових обов`язків, яка проявилась у нецензурній лайці, непристойній поведінці, що принижує людську гідність. Зазначено, що 20.04.2022 о 15:47 год, не зважаючи що робочий час позивача закінчується о 16:00 год, їй зателефонувала лікар-рентгенолог ОСОБА_2 та попросила залишитися на робочому місці після закінчення робочого часу, оскільки в лікарню мав приїхати майстер та привезти процесор до флюорографічного апарату. Позивач пояснила, що не може залишитись після роботи, оскільки мала невідкладні особисті справи та враховуючи запровадження комендантської години на території Київської області, затримка на роботі спричинила б складнощі позивачу дістатись додому вчасно. Між лікарем та позивачем виникла суперечка, однак поведінка ОСОБА_1 ніяким чином не принижувала гідність лікаря, позивач нецензурну лайку не використовувала, трудову дисципліну не порушувала. Крім того 16.05.2022 відповідачем видано наказ № 83/Ад про оголошення догани позивачу у зв`язку з неналежним виконанням нею посадових обов`язків, відсутністю на підприємстві журналу обліку досліджень за 2021-2022 роки, неподання передбачених посадовою інструкцією звітів за 2021-2022 роки. В даному випадку, стягнення застосовано за відсутність в рентген-кабінеті поліклініки журналу реєстрації рентгенологічних досліджень зубів за 2021 рік та І квартал 2022 року. Зазначено, що з жовтня 2021 року до березня 2022 року апарат для здійснення рентгенологічних знімків не працював, тому дослідження не проводились. Крім того з березня 2022 року дослідження не проводились, оскільки не було дентальної плівки, при цьому в поліклініці працює три лаборанти, однак стягнення застосовано лише до неї. Вказує, що винесені накази є незаконними та підлягають скасуванню, оскільки її вина є недоведеною. З урахуванням зазначеного просила суд визнати незаконними та скасувати наказ КНП «Білоцерківська центральна районна лікарня» Маловільшанської сільської ради № 72/Ад від 02.05.2022 про оголошення догани рентгенологу-лаборанту ОСОБА_1 , наказ КНП «Білоцерківська центральна районна лікарня» Маловільшанської сільської ради № 83/Ад від 16.05.2022 про оголошення догани рентгенологу-лаборанту ОСОБА_1 . Стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2022 року позов ОСОБА_1 до КНП «Білоцерківська центральна районна лікарня» Маловільшанської сільської ради про визнання незаконними та скасування наказів про накладення дисциплінарних стягнень у вигляді доган задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ КНП «Білоцерківська центральна районна лікарня» Маловільшанської сільської ради № 72/Ад від 02.05.2022 про оголошення догани рентгенологу-лаборанту ОСОБА_1 . Визнано незаконним та скасовано наказ КНП «Білоцерківська центральна районна лікарня» Маловільшанської сільської ради № 83/Ад від 16.05.2022 про оголошення догани рентгенологу-лаборанту ОСОБА_1 . Повернуто ОСОБА_1 зі спеціального фонду Державного бюджету України 992, 40 грн сплачений нею судовий збір згідно квитанції № 0.0. АТ КБ Приватбанк від 20.07.2022. Стягнуто з КНП «Білоцерківська центральна районна лікарня» Маловільшанської сільської ради на користь ОСОБА_1 987,60 грн сплаченого судового збору.

25.08.2022 ОСОБА_1 подала заяву про ухвалення додаткового рішення у справі № 357/6290/22 про розподіл витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн, мотивовану тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.08.2022 задоволено позов ОСОБА_1 до КНП «Білоцерківська центральна районна лікарня» Маловільшанської сільської ради про визнання незаконними та скасування наказів про накладення дисциплінарних стягнень у вигляді доган. У зв`язку з розглядом вказаної справи позивач понесла витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню їй відповідачем.

Додатковим рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2022 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з КНП «Білоцерківська центральна районна лікарня» Маловільшанської сільської ради на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду КНП «Білоцерківська центральна районна лікарня» Маловільшанської сільської ради подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, понесених відповідачем на професійну правничу допомогу, просить скасувати додаткове рішення суду повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не дотримано вимог ст. 134 ЦПК Уукраїни, що є підставою для відмови у відшкодуванні судових витрат, оскільки зазначений позивачем попередній (орієнтовний) розрахунок витрат не був наданий разом з позовною заявою відповідачу, що є порушенням. Із поданих до суду у липні 2022 року документів на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу вбачається, що сторона позивача мала можливість подати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок витрат ще з травня 2022 року, чого нею зроблено не було. Суд першої інстанції повідомивши відповідача про розгляд заяви позивача про розподіл витрат на професійну правничу допомогу не направив її копію КНП «Білоцерківська центральна районна лікарня» Маловільшанської сільської ради, тому відповідач був необізнаний в чому саме полягають та чим підтверджуються судові витрати позивача. Про час та дату судового розгляду заяви позивача суд відповідача не повідомляв. Апелянт звернув увагу на те, що у додатковому рішенні суд першої інстанції не розмежовує поняття попередній розрахунок, очікувані судові витрати, остаточний розрахунок, не зазначає дати подачі, так як його процесуальне подання є різним. Суд перешої інстанції не взяв до уваги відсутність в матеріалах справи акту приймання - передачі наданих та отриманих послуг, що унеможливлює визначення розміру витрат на правничу допомогу судом з метою їх розподілу, а наведений в договорі про надання правничої допомоги перелік послуг та прибутковий касовий ордер не є доказми щодо обсягу фактичного надання послуг і виконання робіт та їх вартості. Також судом не було взято до уваги, що представник позивача не був присутнім у судових засіданнях суду першої інстанції. Покладаючи на відповідача обов`язок по компенсації позивачу витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000, 00 грн суд першої інстанції не врахував, що розмір цих витрат є неспівмірним із складністю справи та виконаною адвокатом роботою, часом витраченим на виконання робіт та обсягом надання адвокатських послуг.

У відзиві на апеляційну скаргу КНП «Білоцерківська центральна районна лікарня» Маловільшанської сільської ради сторона позивача заперечила проти задоволення апеляційної скарги, додаткове рішення суду вважає законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними. У відзиві зазначено, що звертаючись до суду із позовом позивачем у відповідності до вимог п. 9. ч. 3 ст. 175 ЦПК України було зазначено у позовній заяві попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом цієї справи та у визначений законом строк подано відповідні докази. Зокрема, позивачем було направлено на адресу відповідача копію заяви про ухвалення додаткового рішення з доданими до неї документами, а договором про надання правничої допомоги від 16.05.2022 сторони не визначали обов`язок щодо складання акту приймання - передачі послуг. Оскільки договором про надання правничої допомоги від 16.05.2022 та додатковою угодою до нього було передбачено фіксований розмір адвокатських витрат при сплаті позивачем за надання правової допомоги, позивач погодилася із обсягом допомоги, що надається та прийняла його, а адвокатом взято на себе зобов`язання надати правову допомогу починаючи із первісної консультації до винесення судом першої інстанції відповідного рішення за предметом розгляду справи щодо оскарження наказів про притягнення до дисциплінарої відповідальності працівника. Таким чином сторона позивача вважає, що усі дії, що виконані адвокатом для належного захисту порушених прав клієнта були важливими та призвели до відновлення прав позивача.

Позивачем у відзиві також заявлено попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, що складає 10 000,00 грн, докази понесення яких будуть подані до суду протягом п`яти днів з дня прийняття постанови судом апеляційної інстанції.

У відповідності до вимог п. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Суд перевірив доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із частинами першою та другою статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Частиною першою та частиною другою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Так, відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

Так, відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно положень частини першої, пункту першого частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268) (рішення від 23 січня 2014 року у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України»).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Згідно з положеннями частин першої-п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Так, із матеріалів справи вбачається, що у липні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до КНП «Білоцерківська центральна районна лікарня» Маловільшанської сільської ради про визнання незаконними та скасування наказів про накладення дисциплінарних стягнень у вигляді доган, у якому відповідно до вимог п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України зазначила попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які вона очікує понести у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, що складає 20 000,00 грн. Позовна заява підписана та подана представником позивача - адвокатом Назаренком Р. А. Професійну правову допомогу позивачу надавало Адвокатське Бюро «Ольги Пєнязькової», що підтверджується договором-дорученням про надання правової допомоги б/н від 16.05.2022, укладеним між Адвокатським Бюро «Ольги Пєнязькової» та ОСОБА_1 Надання Адвокатським Бюро «Ольги Пєнязькової» правової допомоги ОСОБА_1 згідно договору-доручення є оплатним, що сторони узгодили п. 4.1 Договору-доручення та додатковою угодою б/н від 16.05.2022 до договору-доручення про надання правової допомоги б/н від 16.05.2022. Інтереси позивача у суді першої інстанції представляли адвокат Назаренко Р. А. згідно ордеру серії АІ №1256473, виданого Адвокатським Бюро «Ольги Пєнязькової» та адвокат Пєнязькова О. О. згідно ордеру серії АА №1230079, виданого Адвокатським Бюро «Ольги Пєнязькової».

Заява про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат подана стороною позивача 25.08.2022. До заяви додано договір - доручення про надання правничої допомоги від 16.05.2022, додаткова угода до договору доручення про надання правової допомоги від 16.05.2022, прибутковий касовий ордер №23/05 від 23.05.2022 на суму 20 000,00 грн, адвокатські запити від 17.05.2022 та від 07.07.2022. Також до заяви додано докази його направлення відповідачу.

Так, при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності».

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Проте жодних заяв чи клопотань про зменшення заявлених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу КНП«Білоцерківська центральна районна лікарня» Маловільшанської сільської ради до суду першої інстанції не подавало, що підтверджується матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що повідомивши відповідача про розгляд заяви позивача про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд не направив її копію КНП «Білоцерківська центральна районна лікарня» Маловільшанської сільської ради, тому відповідач був необізнаний в чому саме полягають та чим підтверджуються судові витрати позивача, колегія суддів оцінює критично, з огляду на таке.

Із матеріалів справи вбачається, що попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн ОСОБА_1 зазначила у позовній заяві, поданій її представником до суду 27.07.2022 та у прохальній частині позовної заяви просила суд стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати.

Також із матеріалів справи вбачається, що відповідачем було отримано копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами 09.09.2022, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення поштового відправлення. 22 серпня 2022 року КНП «Білоцерківська центральна районна лікарня» Маловільшанської сільської ради подало до суду заяву про визнаня позову, у якій просило розгляд справи проводити без участі представника відповідача та розподілити судові витрати, відповідно до вимо ст. 142 ЦПК України. При цьому жодних заяв чи клопотань щодо своєї позиції з приводу заявленого позивачем попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн, який вона очікувала понести у зв'язку із розглядом судом першої інстанції цієї справи чи клопотання про зменшення такого розміру витрат на правничу допомогу сторона відповідача суду не заявляла.

Отже, будучи обізнаними про намір позивача, у разі прийняття заяви відповідача про визнання позову та ухвалення рішення про задоволення позову, покласти на КНП «Білоцерківська центральна районна лікарня» Маловільшанської сільської ради понесені витрати на правничу допомогу у зазначеному нею попередньому розмірі 20 000,00 грн, який відповідач вважає безпідставним та загалом завищеним, останній жодних клопотань щодо незгоди із заявленим позивачем попереднім розміром витрат на правничу допомогу суду не заявляв. Будь - яких заперечень з цього приводу не висловлював. При цьому заявлений позивачем попередній розмір витрат на правничу домопогу за результатами розгляду судом справи по суті спору не змінився.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги у тому, що суд ухвалив додаткове рішення без участі сторін (їх представників), оскільки суд ухвалив додаткове рішення у відповідності до вимог частини третьої статті 270 ЦПК України та повідомивши відповідача про подачу позивачем заяви про ухвалення додаткового рішеня про розподіл судових витрат, не вбачав необхідності викликати учасників справи для розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового рішення.

Відтак посилання відповідача про позбавлення його права на подачу клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, заявлених позивачем, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані та такі, що повністю спростовуються наведеним вище. Такі посилання КНП «Білоцерківська центральна районна лікарня» Маловільшанської сільської ради є хибним тлумаченням норм закону. При цьому суд ураховує, що КНП «Білоцерківська центральна районна лікарня» Маловільшанської сільської ради отримало заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, яка була надіслана йому 25.08.2022 (а.с.84) та упродовж майже одного місяця жодних клопотань, заяв чи заперечень до суду першої інстанції не подало.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, КНП «Білоцерківська центральна районна лікарня» Маловільшанської сільської ради, будучи обізнаним про намір позивача покласти на відповідача понесені нею витрати на правничу допомогу, про що вона зазначила у позовній заяві та у подальшому, після ухвалення судом рішення за результом розгляду позову по суті спору, подала заяву про ухвалення додаткового рішення, яку надіслала у відповідності до вимог закону відповідачу, не погоджуючись із заявленим позивачем розміром витрат на правничу допомогу жодних процесуальних дій, пов'заних з подачею заперечень на заяву позивача чи заяви про зменшення заявлених витрат на правничу допомогу не вчинило, що призвело до настання негативних наслідків для лікарні.

Щодо доводів апеляційної скарги про неспівмірність заявлених позивачем витрат на правничу допомогу колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини дев`ятої статті 83 ЦПК України копії доказів, що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу позивачем надано суду: договір-доручення про надання правової допомоги від 16.05.2022, укладений між АБ «Ольги Пєнязькової» та ОСОБА_1 ; додаткова угода до договору-доручення про надання правової допомоги від 16.05.2022, в якій визначено гонорар Бюро за послуги в розмірі 20 000,00 грн; копія прибуткового касового ордеру АБ «Ольги Пєнязькової» № 23/05 від 23.05.2022 про сплату ОСОБА_1 АБ «Ольги Пєнязькової» 20 000,00 грн; ордер серії АІ № 1256473 від 25.07.2022 року про надання адвокатом АБ «Ольги Пєнязькової» Назаренком Р. А. правової допомоги ОСОБА_1.; ордер серії АА № 1230079 від 22.08.2022 про надання адвокатом АБ «Ольги Пєнязькової» Пєнязьковою О. О. правової допомоги ОСОБА_1

Так, при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Зазначений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення і в постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року (справа №815/1479/18), від 15 липня 2020 року (справа №640/10548/19), від 21 січня 2021 року (справа № 280/2635/20).

У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі №750/2055/20 вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 465/3458/15-ц, від 09 листопада 2021 року у справі № 759/14346/16.

У пунктах 34-47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивачем було дотримано установлений процесуальним законом порядок пред`явлення до відшкодування витрат на правничу допомогу, а саме: направлено позивачем на адресу відповідача документи, які підтверджують понесені нею витрати на правничу допомогу, що надавало змогу відповідачу можливості подати до суду клопотання про неспівмірність розміру таких витрат відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України, чого відповідачем зроблено не було. Всупереч вищенаведеним нормам права та правовим висновкам Верховного Суду, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження неспівмірності витрат на правничу допомогу, понесених позивачем у даній справі.

Отже, будучи обізнаним про намір позивача стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу, які вона очікувала понести у розмірі 20 000,00 грн, про що достеменно було відомо КНП «Білоцерківська центральна районна лікарня» Маловільшанської сільської ради останнє не вчинило будь - яких дій щодо заперечення заявленого позивачем клопотання, не скористалося своїм правом на подачу заяви про зменшення заявлених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, а тому суд першої інстанції, задовольнивши позов, при вирішенні питання про розподіл судових витрат, дійшов законного та обгрнутованого висновку про наявність підстав для покладення на відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у заявленому нею розмірі.

Понесення ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн повністю підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, які не спростовані відповідачем. Ці документи можуть бути підтвердженням оплати витрат на правову допомогу.

Що стосується акту виконаних робіт, то його складення не передбачено умовами договору, а виставлення рахунку клієнту та його оплата свідчать про їх прийняття, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині колегія суддів оцінює критично.

Заявником документально доведено розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції. КНП «Білоцерківська центральна районна лікарня» Маловільшанської сільської ради не подавало до суду клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, а тому відсутні правові підстави для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, стягнутого судом першої інстанції з відповідача на користь позивача.

Отже, суд першої інстанції, з огляду на умови договору про надання правової (правничої) допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатами всіх процесуальних документів від імені та в інтересах позивача, загальним обсягом робіт проведених адвокатами, ураховуючи, що справа має важливе та вирішальне значення для сторони позивача, дійшов правильного висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 20 000,00 грн відповідають роботі проведеній адвокатами, є реальними та підтверджуються належними доказами. Підстави для зменшення їх розміру відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Інші доводи апеляційної скарги також не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення, такі доводи є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду щодо вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що додаткове рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції додаткове рішення суду першої інстанції залишає без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Щодо розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи у суді апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначалося вище, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України).

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Таким чином, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається із матеріалів справи стороною позивача на апеляційну скаргу відповідача було подано відзив, який складено представником ОСОБА_1 - адвокатом Назаренком Р. А. У відзиві на апеляційну скаргу відповідача позивач зазначила попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на правничу допомогу, які вона очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 10 000,00 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що КНП «Білоцерківська центральна районна лікарня» Маловільшанської сільської ради отримало відзив позивача на апеляційну скаргу із доданими до нього документами.

Зазначене узгоджується із положенням частини першої статті 182 ЦПК України про те, що учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань при розгляді справи судом.

Тобто саме зацікавлена сторона повинна вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідач подав заяву про зменшення заявлених позивачем витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку із подачею КНП «Білоцерківська центральна районна лікарня» Маловільшанської сільської ради апеляційної скарги, у якій посилаючись на необґрунтованість та неспівмірність наданих адвокатом послуг із складністю справи, вчинених адвокатом дій, пов`язяних із підготовкою відзиву на апеляційну скаргу лікарні. Відповідач вважає, що розмір витрат на правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн є завищеним, не відповідає реальності та розумності таких витрат, а їх стягнення з відповідача у вказаному розмірі становить надмірний тягар для лікарні, що суперечить принципу розподілу. Також просило апеляційний суд врахувати, що КНП «Білоцерківська центральна районна лікарня» Маловільшанської сільської ради є комунальним некомерційним закладом, в період війни займається благодійною допомогою надаючи медичну допомогу військовим та переселенцям. У зв`язку із зменшенням обсягу оплати за надані послуги НСЗУ, просило зменшити витрати на правову допомогу з 10 000, 00 грн до 1 000, 00 грн, оскільки саме такий розмір відповідач вважає співмірним розміру виконаних робіт та витраченого часу адвокатом позивача з підготовки відзиву на апеляційну скаргу (візив на 2 аркуші).

Враховуючи, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.08.2022 позов ОСОБА_1 задоволено, оскаржене відповідачем додаткове рішення суду від 21.09.2022 після його перегляду апеляційний суд залишає без змін, а позивачем у відзиві на апеляційну скаргу заявлено вимогу про розподіл судових витрат, які вона просить покласти на відповідача, колегія суддів дійшла висновку про доведеність позивачем понесених нею витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи. Вирішуючи питання щодо співмірності заявлених витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн зі складністю справи та виконаним адвокатом обсягом робіт, витраченим часом, апеляційни суд вважає, що їх розмір є завищеним, оскільки адвокатом було складено відзив на апеляційну скаргу відповідача на додаткове рішення щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, відтак надані послуги та час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт з підготовки відзиву на апеляційну скаргу відповідача є незначним. А тому понесені ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у зв`язку із переглядом справи в апеляційному суді підлягають стягненню з позивача на користь відповідача у розмірі 2 000,00 грн, який відповідає критеріям розумності, є співмірним із складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт та наданих послуг, пов`язаних із складенням та направленням до суду відзиву на апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384, 386, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Білоцерківська центральна районна лікарня» Маловільшанської сільської ради залишити без задоволення.

Додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2022 року залишити без змін.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Білоцерківська центральна районна лікарня» Маловільшанської сільської ради (адреса: вул. Хмельницького Богдана, 39, с. Озерна, Білоцерківський район, Київська область, 09106, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 15 березня 2023 року.

Судді

Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна