ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2023 року місто Чернівці справа №723/3188/22

провадження №22-ц/822/234/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Височанської Н.К.,

суддів: Лисака І.Н., Перепелюк І.Б.

секретар Скрипка С.В.

за участю: позивача ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , представника відповідача Паладійчука А.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач КНП «Сторожинецький центр первинної медичної допомоги» Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 16 січня 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до КНП «Сторожинецький центр первинної медичної допомоги» Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, головуючий в суді першої інстанції суддя Бужора В.Т.,-

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до КНП «Сторожинецький центр первинної медичної допомоги» Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі.

Посилалася на те, що з 1981 року працювала за переведенням на різних посадах у Сторорожинецькій ЦРЛ. Останнім часом відповідно до Наказу №14 від 22 квітня 2019 року працювала на посаді медичної сестри пункту надання невідкладної допомоги Красноїльської АЗПСМ. Рішенням позачергової сесії VII скликання Сторожинецької міської ради Сторожинецького району Чернівецької області від 12 листопада 2020 року назву медичного закладу, де позивач працювала медичною сестрою змінено на КНП «Сторожинецький центр первинної медичної допомоги» Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області.

Наказом № 61 від 13 липня 2022 року ОСОБА_1 звільнено з роботи з 26 липня 2022 року у зв`язку із скороченням штату працівників відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України. Підставою її звільнення в Наказі зазначено: Наказ про скорочення чисельності та штату працівників №153 від 04 травня 2022 року.

На день видачі Наказу № 61 від 13 липня 2022 року, а також зараз посаду, яку вона займала не було скорочено.

Відповідно до Закону України « Про пенсійне забезпечення» позивач має право на пенсію за віком з 01 січня 2023 року.

Позивач вважає, що відповідач грубо порушив законодавство про працю, так як кваліфікаційні вимоги до посади, а саме безперервний стаж роботи майже 40 років, вища кваліфікаційна категорія, наказом № 29 від 16 червня 2020 року нагороджена Почесною грамотою Департаменту охорони здоров`я Чернівецької обласної адміністрації, на її думку відповідні підстави дають їй переважне право працювати медсестрою ЗПСМ пункту невідкладної допомоги ще 5 місяців, тобто до пенсії. Окрім того, за роки роботи у відповідача вона дисциплінарних стягнень не мала.

Позивач вказує, що копію наказу №61 від 13 липня 2021 року про звільнення не отримала, а трудову книжку отримала тільки 16 серпня 2022 року, тому процесуальні строки звернення до суду нею пропущено з поважних причин.

Позивач просить поновити їй процесуальний строк на оскарження Наказу №61 від 13 липня 2022 року в.о. головного лікаря КНП «Сторожинецький ЦПМД» Івани Олексюк, визнати незаконним та скасувати Наказ в.о. головного лікаря КНП «Сторожинецький ЦПМД» Івани Олексюк № 61 від 13 липня 2022 року «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді медичної сестри АЗПСМ пункту невідкладної допомоги Красноїльської АЗПСМ.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 16 січня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до КНП «Сторожинецький центр первинної медичної допомоги» Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі відмовлено.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Посилалася на те, що суд першої інстанції не врахував її переважне право залишення на роботі.

Створена роботодавцем комісія всупереч п.2 Наказу №153 від 04 травня 2022 року взагалі не займалась питанням переважного права працівників, в матеріалах роботи комісії немає порівняльного аналізу кваліфікації працівників.

Вважає, що суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин належні норми матеріального права, вважає своє звільнення протиправним, внаслідок чого суд першої інстанції ухвалив незаконне рішення.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотивувальна частина

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Відповідно до копії трудової книжки та копій наказів 03 жовтня 2016 року ОСОБА_1 зараховано по переводу з Сторожинецької ЦРЛ в Красноїльску АЗПСМ на посаду медсестри Красноїльської АЗПСМ на 0,5 ставки, наказ №32 від 29 вересня 2016 року (а.с.9, 25).

ОСОБА_1 з 01 травня 2019 року переведено на 1,0 ставку (постійно) посади сімейної медсестри пункту надання невідкладної допомоги Красноїльської АЗПСМ, наказ №14 від 22 квітня 2019 року (а.с.26).

Наказом №405 від 20 листопада 2020 року «Про зміну засновника, назви КНП «Сторожинецький районний Центр первинної медико санітарної допомоги» Сторожинецької районної ради Чернівецької області в КНП «Сторожинецький Центр первинної медичної допомоги» Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області» проведено відповідні зміни. Наказ видано на підставі Рішення XL VIII позачергової сесії VII скликання Сторожинецької міської ради від 12 листопада 2020 року №285-48/2020 (а.с.27).

Відповідно до наказу №61 зв від 13 липня 2022 року ОСОБА_1 звільнено з 26 липня 2022 року з посади медсестри ЗПСМ пункту невідкладної допомоги Красноїльської АЗПСМ у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с.15).

Підставою видачі наказу зазначено: Наказ «Про скорочення чисельності та штату працівників» №153 від 04 травня 2022 року та повідомлення про заплановане вивільнення від 26 травня 2022 року.

Наказом від 04 травня 2022 року №153 «Про скорочення чисельності та штату працівників» створено комісію щодо проведення оптимізації, шляхом скорочення штатної чисельності працівників з врахуванням переважного права залишення працівників відповідної категорії на роботі з дотриманням вимог трудового законодавства, вимог Наказу Міністерства охорони здоров`я України №504 від 19 березня 2018 «Про затвердження порядку надання первинної медичної допомоги», яким передбачається, що команда з надання первинної медичної допомоги складається під керівництвом спільно з одним лікарем загальної практики - сімейним лікарем та не менше ніж з одного фахівця (сестра медична загальної практики сімейної медицини, акушерка, фельдшер тощо) (а.с.40-41).

Як вбачається з Акту від травня 2022 року складеного в присутності лікаря ОСОБА_3 та медсестри ОСОБА_4 ОСОБА_1 відмовилась ознайомитись під особистий розпис з наказом №153 від 04 травня 2022 року (а.с.42).

26 травня 2022 року ОСОБА_1 письмово за її місцем роботи в Красноїльській амбулаторії загальної практики сімейної медицини попереджено про майбутнє вивільнення із пропозицією переведення на запропоновані посади, зокрема на посаду: 1. медичної сестри загальної практики сімейної медицини пункту здоров`я с. Заволока, Михальчанської амбулаторії загальної практики сімейної медицини з окладом згідно штатного розпису; 2. Робітник з благоустрою 0,254 ставки в адміністрації КНП «Сторожинецький ЦПМД з окладом згідно штатного розпису; 3. водій автотранспортного засобу Ново-Бросківецької АЗПСМ 0,5 ставки з окладом згідно штатного розпису (а.с.43).

Відповідно до Акту КНП «Сторожинецький ЦПМД» від 26 травня 2022 року складеного в присутності ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 ОСОБА_1 відмовилась поставити підпис в ознайомленні з попереджувальним листом від 26 травня 2022 року щодо майбутнього скорочення чисельності та штатного розпису працівників відповідно до п.1 ст.40 КЗпПУ (а.с.44).

Згідно фіскального чеку та опису вкладення АТ «Укрпошта» від 26 травня 2022 року, попередження про скорочення направлене поштовим зв`язком ОСОБА_1 (а.с.45).

22 липня 2022 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до відповідача для надання їй інформації щодо наявності вакантних посад, на що 25 липня 2022 року отримала відповідь №458, в якій вказано, що станом на 26 травня 2022 року (дату попередження про вивільнення) в штатному розписі було наявні три вакантних посади, а саме: ПЗ с.Заволока Михальчанської АЗПСМ - медична сестра (на період декретної відпустки основного працівника) - 1,0 ставки; КНП Сторожинецький ЦПМД - робітник з благоустрою - 0,25 ставки; Ново-Бросківецька АЗПСМ - водій ТЗ - 0,5 ставки. Станом на 21 липня 2022 року (після дати попередження про ваше вивільнення) в штатному розписі наявні три вакантних посади, а саме: КНП Сторожинецький ЦПМД - секретар - 1,0 ставки; Сторожинецька АЗПСМ - 1,0 ставки; Ропчанська АЗПСМ - лікар-педіатр - (на період декретної відпустки основного працівника) - 0,25 ставки; Ропчанська АЗПСМ - медична сестра - 0,25 ставки (а.с.48).

26 липня 2022 року о 14 год. 00 хв. ОСОБА_1 звернулась із пояснювальною запискою до відповідача, в якому зазначила про неможливість виконувати запропоновані їй вакансії у зв`язку з станом здоров`я, так як у неї інвалідність по зору (а.с.49).

10 червня 2022 року видано наказ №180 про зміни в штатному розписі КНП «Сторожинецький ЦПМД», шляхом виведення з 27 липня 2022 року штатні одиниці, зокрема виведено штатну одиницю Красноїльська АЗПСМ 2,0 ставки посади медсестри загальної практики-сімейної медицини пункту невідкладної допомоги, 1,0 ставки посади молодшої медсестри (а.с.50).

03 травня 2022 року за вих. №250 відповідач звернувся з клопотанням до голови Красноїльської ОТГ С.Драгуну щодо планування проведення оптимізації та вирішення питання про часткове скорочення медпрацівників у відповідності до вимог п. 1. ст. 40 та ст. 49-2 Кодексу законів про працю України, Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення», Наказу Міністерства охорони здоров`я України №504 від 19.03.2018 «Про затвердження Порядку надання первинної медичної допомоги», Наказу Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 06 лютого 2018 №178/24, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 лютого 2018 р. за № 215/31667 «Про затвердження Порядку формування спроможних мереж надання первинної медичної допомоги» (а.с.51).

На зазначене клопотання, 05 травня 2022 року відповідачем отримано відповідь Красноїльської селищної ради, в якій вказано вирішити питання щодо скорочення 2 штатних одиниць медсестер пункту невідкладної допомоги Красноїльської АЗПСМ, враховуючи недостатнє фінансування Красноїльською ОТГ пункту невідкладної допомоги Красноїльської АЗПСМ, яка являється структурним підрозділом КНП Сторожинецький ЦПМД, в якому передбачено 4 штатні одиниці медсестер загальної практики-сімейної медицини (а.с.53).

Відповідно до Акту щодо неотримання трудової книжки, наказу про звільнення та відмови від підпису наказу про звільнення підписаного комісією 26 липня 2022 року о 17.20 год., вбачається що 13 липня 2022 року видано наказ про звільнення ОСОБА_1 з посади медсестри ЗПСМ пункту невідкладної медичної допомоги Красноїльської АЗПСМ в зв`язку з скороченням чисельності та штату працівників за п.1 ст.40 КЗпП України з 26 липня 2022 року. Останній робочий день 26 липня 2022 був днем звільнення ОСОБА_1 у відповідності до вимог трудового законодавства, звільненому працівнику надається для ознайомлення наказ про його звільнення та видається оригінал трудової книжки під підпис, про що здійснюється відповідний запис в Книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів по підприємству. Однак, 26 липня 2022 року о 17 год. 20 хв., ОСОБА_1 не з`явилась для отримання копії наказу про її звільнення та трудової книжки, про що відповідачем було складено відповідний акт (а.с.55).

Доводи та мотиви апеляційного суду та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем при прийняті рішення про звільнення позивача, було дотримано вимоги ст.ст. 40, 43, 49-2 КЗпП України, а позивачем не надано доказів неправомірності дій відповідача.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду.

Згідно з частинами першою та другою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою, отже трудовий договір є основною, базовою формою виникнення трудових правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 3 та статті 4 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю, яке складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відповідно до статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Встановлені статтею 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк.

Передбачений статтею 233 КЗпП України місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору.

Згідно з вимогами статті 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

У статті 234 КЗпП України не наведено переліку поважних причин для поновлення строку звернення з заявою про вирішення спору, оскільки їх поважність має визначається в кожному випадку, залежно від конкретних обставин. Поважними причинами пропуску строку, встановленого в частині першій статті 233 КЗпП України, мають кваліфікуватися ті, які об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.

Оскільки строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін, тому у кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк.

Строк для звернення до суду за вирішенням трудового спору обчислюється з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права, норма статті 233 КЗпП України деталізує це правило стосовно випадків звільнення працівника. У такому разі строк обчислюється з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки: в залежності від того, яка з цих подій відбулася раніше.

Отже, для встановлення початку перебігу строку у справах про звільнення визначальними є такі юридично значимі обставини, як вручення копії наказу про звільнення або день видачі трудової книжки. Тобто для такої категорії трудових спорів встановлено спеціальне правило обрахунку початку строку виникнення права на звернення до суду, відмінне від загального правила, за яким виникнення цього права пов`язується з моментом, коли працівник дізнався або за всіма обставинами повинен був дізнатися про порушення свого права.

Строки звернення працівника до суду за вирішенням трудового спору є складовою механізму реалізації права на судовий захист та однією із основних гарантій забезпечення прав і свобод учасників трудових правовідносин.

Перевірка дотримання вимог закону щодо строків звернення до суду за вирішенням трудового спору здійснюється судом за принципом ex officio, незалежно від того, чи заявляє відповідач про пропуск позивачем строку звернення до суду, на відміну від застосування позовної давності при вирішені судом цивільного спору, коли застосування позовної давності судом здійснюється тільки за заявою сторони у спорі.

Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 751/1198/18, провадження № 61-5845св19.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилалася на те, що ні оскаржуваний наказ, ні належним чином оформлену трудову книжку у день звільнення вона не отримала, а отримала трудову книжку тільки 16 серпня 2022 року.

Оскільки матеріали справи не містять доказів про те, що позивач трудову книжку та копію наказу про звільнення отримала раніше 16 серпня 2022 року, а звернулась до суду з позовом 16 вересня 2022 року, у зв`язку з чим позивач не пропустила місячний строк для звернення до суду із позовними вимогами про поновлення на роботі, визначений статтею 233 КЗпП України.

Частиною другою статті 40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

Однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Відповідно до положень частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України у справі від 09 серпня 2017 року № 6-1264цс17.

За змістом частини першої статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: сімейним при наявності двох і більше утриманців; особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації.

Переважне право на залишення працівника на роботі враховується лише у разі скорочення однорідних професій та посад.

З аналізу наведених норм чинного законодавства випливає, що визначальним критерієм для визначення наявності переважного права на залишення на роботі при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці є саме рівень кваліфікації працівника та продуктивність праці. Тому при вирішенні питання про звільнення працівника роботодавець зобов`язаний перевірити наявність у працівників, посади яких скорочуються, більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності праці.

Для такої перевірки повинні досліджуватись документи та інші відомості про освіту і присвоєння кваліфікаційних розрядів (класів, категорій, рангів), про підвищення кваліфікації, про навчання без відриву від виробництва, про винаходи і раціоналізаторські пропозиції, авторами яких є відповідні працівники, про тимчасове виконання обов`язків більш кваліфікованих працівників, про досвід трудової діяльності, про виконання норм виробітку (продуктивність праці), про розширення зони обслуговування, про збільшення обсягу виконуваної роботи, про суміщення професій тощо.

Доказами більш високої продуктивності праці можуть бути виконання значно більшого обсягу робіт у порівнянні з іншими працівниками, які займають аналогічну посаду чи виконують таку ж роботу, накази про преміювання за високі показники у роботі тощо.

Колегія суддів зауважує, що порівняння продуктивності праці і кваліфікації працівників має проводитись роботодавцем на початку процедури скорочення, а якщо точніше, то перед попередженням конкретного працівника про наступне вивільнення.

Приміром, якщо на підприємстві виникла необхідність скоротити штатну чисельність працівників, роботодавець видає наказ про скорочення штатної чисельності працівників, де вказується, яка кількість ставок підлягає скороченню. У зв`язку із зменшенням кількості ставок, у штатний розпис вносяться зміни і скорочуються окремі посади.

Одночасно з виданням наказу про скорочення штатної чисельності працівників, роботодавцеві варто створити орган, який проаналізує, хто користується переважним правом на залишення на роботі.

З цією метою може бути створена спеціальна комісія з розгляду питань щодо скорочення штатної чисельності працівників або ці функції можуть бути покладені на постійно діючу комісію з укладення колективного договору.

Для виявлення працівників, які мають це право, роботодавець повинен зробити порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишилися на роботі, і тих, які підлягають звільненню. Такий аналіз може бути проведений шляхом приготування довідки у довільній формі про результати порівняльного аналізу з наведенням даних, які свідчать про переважне право одного перед іншим на залишення на роботі. Тобто, ці обставини повинен з`ясовувати сам роботодавець, приймаючи відповідне рішення.

У справі, що розглядається, встановлено, що відповідачем вище вказана процедура скорочення чисельності працівників не була дотримана і порівняння працівників у порядку, передбаченому статтею 42 КЗпП, відповідач не провів.

Так, апеляційним судом встановлено, що у відповідача мали місце зміни в організації праці, зокрема на підставі Наказу №153 від 04 травня 2022 року розпочато роботу щодо скорочення чисельності або штату працівників, які підпорядковані КРЕ «Сторожинецький ЦПМД», а також даним Наказом передбачено створення комісії щодо проведення оптимізації, шляхом скорочення штатної чисельності працівників з врахуванням переважного права залишення працівників відповідної категорії на роботі (а.с.40-41).

10 червня 2022 року видано наказ №180 про зміни в штатному розписі КНП «Сторожинецький ЦПМД», шляхом виведення з 27 липня 2022 року штатні одиниці, зокрема виведено штатну одиницю Красноїльська АЗПСМ 2,0 ставки посади медсестри загальної практики-сімейної медицини пункту невідкладної допомоги, 1,0 ставки посади молодшої медсестри (а.с.50).

При цьому, з Протоколу №2 засідання комісії щодо проведення оптимізації шляхом скорочення штатної чисельності працівників від 17 травня 2022 року вбачається, що комісією КНП «Сторожинецька ЦПМД» згідно порядку денного, серед іншого, по Красноїльській ОТГ Красноїльська АЗПМС розглядалось питання про виведення 2 ст.медичних сестер ЗПСМ пункту невідкладної медичної допомоги ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , 1 ст. молодшої медичної сестри ОСОБА_8 (а.с.92). Тобто з аналізу зазначеного протоколу можна прийти до висновку, що роботодавцем рішення про звільнення позивачки ОСОБА_1 було прийнято ще до прийняття наказу про виведення конкретних одиниць зі штату .

Крім цього, саме попередження про майбутнє звільнення із займаної посади за п.1 ст.40 КЗпП України видано ОСОБА_1 26 травня 2022 року, тобто також до видачі Наказу №180.

Також, встановлено колегією суддів, що відповідач як роботодавець під час вирішення питання про звільнення позивачки з роботи не здійснював належного порівняння продуктивності праці і кваліфікації позивачки та інших медичних сестер, не зроблено аналізу, хто з працівників користується перевагами, не зібрано документів на підтвердження цього факту, комісія не вирішувала належним чином питання про те, хто із працівників має переважне право на залишення на роботі, чим порушило положення статті 42 КЗпП України.

Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, що по Красноїльській АЗПСМ скороченню підлягали дві медсестри з чотирьох. З наданої апеляційному суду довідки щодо порівняльного аналізу продуктивності праці кваліфікації медсестер загальної практики-сімейної медицини пункту невідкладної допомоги Красноїльської АЗПСМ у відповідності до вимог ст.42 КЗпП України, серед працівників які підлягали скороченню вказані три медсестри вищої категорії та одна медсестра І категорії. Таким чином, переважним правом на залишення на роботі користувалися медсестри з вищою категорією. До працівників з вищою категорією входили: ОСОБА_9 (стаж роботи 16 років), ОСОБА_7 (стаж роботи 37 років) та ОСОБА_1 (стаж роботи 40 років). Таким чином, у медсестри ОСОБА_1 рівень кваліфікації - вища категорія та найвищий стаж роботи 40 років, а тому позивач мала вищу кваліфікацію порівняно з іншими медсестрами (а.с.172).

Будь-яких доказів про те, що позивач некваліфікаційно виконувала свої функціональні обов`язки, відповідач суду не надав.

При цьому, представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції пояснив, що при вирішенні питання про скорочення штатних одиниць, було враховано, що позивач ОСОБА_1 може достроково вийти на пенсію, а інші працівники мають на утриманні неповнолітніх дітей і їх чоловіки не працюють.

Проте, у відповідності до вимог ч.2 ст.42 КЗпП України наявність на утриманні неповнолітніх дітей враховується при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації.

Як було встановлено вище, що позивач має самий високий рівень кваліфікації і самий більший стаж роботи, а отже вона має переважне право на залишенні на роботі при скороченні штату.

За таких обставин апеляційний суд прийшов до висновку про не дотримання роботодавцем вимог статті 42 КЗпП України щодо переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці.

Суд першої інстанції неповно з`ясував всі обставини справи, дав їм невірну юридичну оцінку і прийшов до помилкового висновку про відмову в задоволенні позову.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 .

Щодо судових витрат

Статтею 382 ЦПК України передбачено, що в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл витрат.

За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» , передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звільнена від сплати судового збору, а тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Таким чином, оскільки апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 992,40 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції та 1488, 60 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно п.1,3,4 ч.1, ч.2 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що рішення районного суду постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його необхідно скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.

В силу пункту четвертого частини першої статті 430 ЦПК України та частини восьмої статті 235 КЗпП України рішення в частині поновлення на роботі необхідно допустити до негайного виконання.

Керуючись статтями 141, 367, 368, 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 16 січня 2023 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ в.о. головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Сторожинецький центр первинної медичної допомоги» Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області №61 ЗВ від 13 липня 2022 року про звільнення ОСОБА_1 з посади медичної сестри ЗПСМ пункту невідкладної допомоги Красноїльської АЗПСМ у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників.

Поновити ОСОБА_1 на посаді медичної сестри ЗПСМ пункту невідкладної допомоги Красноїльської АЗПСМ.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Сторожинецький центр первинної медичної допомоги» Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області на користь Держави судовий збір у розмірі 2481 грн. у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Рішення суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 допустити до негайного виконання.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 28 березня 2023 року.

Головуючий Н.К. Височанська

Судді: І.Н. Лисак

І.Б.Перепелюк