РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2023 року

м. Рівне

Справа № 564/841/22

Провадження № 22-ц/4815/112/23

Рівненський апеляційний суд:в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 08 вересня 2022 року та додаткове рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 23 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Костопільського районного суду з позовом до Моторно (транспортного) страхового бюро України про стягнення витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02.01.2019, близько 15:35 год., в м. Костопіль по вул. Степанська, поблизу будинку №46, сталось ДТП, у якій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем "Daewoo Matiz", номерний знак НОМЕР_1 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , яка внаслідок отриманих травм загинула на місці події. Вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 20.11.2019 у справі №564/1051/19 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Позивачка являється дочкою загиблої внаслідок ДТП ОСОБА_3 . Вказує, що їй, як дочці загиблої, завдано моральну шкоду та матеріальну шкоду у вигляді витрат на спорудження надгробного пам`ятника і на поховання. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Daewoo Matiz», номерний знак НОМЕР_1 на момент ДТП застрахована не була, а тому відшкодування завданих збитків, у такому випадку, здійснює Моторне (Транспортне) Страхове Бюро України. Зазначає, що відповідно до п. 27.4 ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника у розмірі не більше 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановленому законом на день настання страхового випадку, що становить не більше 50076 грн. Позивачем було понесено витрати на поховання та на придбання і встановлення надмогильного пам`ятника в загальному розмірі 41900 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Також позивач просить стягнути 6000 грн. витрат на правничу допомогу, докази на понесення яких надасть протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення у справі.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 08 вересня 2022 року позов ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника задоволено.

Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 41900 гривень витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника.

Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України в дохід Держави 992 гривні 40 копійок судового збору за подання позовної заяви.

Додатковим рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 23 вересня 2022 року стягнуто з Моторно (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 гривень.

У поданій на вказані рішення апеляційній скарзі представник Моторного (транспортного) страхового бюро України вважає, що дане рішення суду не відповідає нормам чинного законодавства, є незаконним та необґрунтованим, ухвалене без повного і всебічного з`ясування обставин справи.

Вказує, що у вироку Костопільського районного суду від 20.11.2019 у справі №564/1051/19 вказано, що потерпіла претензій до обвинуваченого не має, а обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає відшкодування останнім шкоди. На цій підставі вважає, що обвинувачений відшкодував потерпілій шкоду, а тому припинились як договірні так і деліктні зобов`язання щодо відшкодування завданої шкоди, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача заявленої до відшкодування суми. Також вказує, що зі змісту наданої позивачем до позову заяви від 15.12.2020 не вбачається, яку саме шкоду зобов`язався відшкодувати винуватець ДТП, а боргова розписка про отримання винуватцем коштів написана після того, як позивач понесла витрати на поховання.

Покликаючись на правову позицію викладену Верховним Судом у постанові від 15 грудня 2021 року у справі №161/3482/21 зазначає про можливість оскарження додаткового рішення разом з основним в одній апеляційній скарзі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 274, ч.1 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду у порядку письмового та спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, як малозначна справа.

Судом встановлено, що 02 січня 2019 року приблизно о 15 годині 35 хвилин, ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Daewoo Matiz», номерний знак НОМЕР_1 , в порушення вимог пункту 12.4. Правил дорожнього руху, по вул. Степанській в м. Костопіль Рівненської області, поблизу будинку №46 вказаної вулиці, в порушення вимог підпункту б пункту 2.3 Правил дорожнього руху, в порушення вимог пункту 12.1. Правил дорожнього руху, виїхав на лівий по ходу руху тротуар, де допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , яка рухалася по лівому тротуару у попутному напрямку. У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_3 від отриманих травм загинула на місці події.

Вказана обставина встановлена вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 20.11.2019 у справі №564/1051/19, який набрав законної сили, а тому відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, не потребує доказування. Цим же вироком визнано ОСОБА_2 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Позивачка ОСОБА_1 є дочкою загиблої внаслідок ДТП ОСОБА_3 , що підтверджується наданими позивачем копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданим 25.10.1984 Пеньківською сільською радою Костопільського району Рівненської області, копією свідоцтва про шлюб від 30.09.2014, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області та паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 .

Із наданих позивачкою товарного чека від 03.01.2019 та накладної №01 від 03.01.2019, які видані фізичною-особою підприємцем ОСОБА_4 , вбачається, що позивачем ОСОБА_1 понесено витрати на поховання в сумі 4200 грн.

Крім того, згідно накладної №1 від 10.11.2020 та квитанції №52954519 від 30.11.2020, позивач ОСОБА_1 понесла витрати на придбання надмогильного пам`ятника в сумі 37700 грн.

Судом встановлено, що 20.11.2020 представником позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 , подано до Моторного (Транспортного) Страхового Бюро України повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 02.01.2019 та заяви на виплату страхового відшкодування в сумі 4200 грн. та 37700 грн.

Із заяви від 11.12.2020 та від 18.12.2020 вбачається, що представником позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 , подавались до Моторного (Транспортного) Страхового Бюро України, для долучення до справи №72494, документи на підтвердження витрат позивача на поховання та придбання надгробного пам`ятника на загальну суму 41900 грн.

Листом Моторного (Транспортного) Страхового Бюро України №3.1-01-а/6860 від 25.02.2021 ОСОБА_5 повідомлено про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування з фонду захисту потерпілих по справі МТСБУ 72494.

З цих підстав між сторонами виникли спірні правовідносини.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (частина перша статті 1187 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України).

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Закон України № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до абзацу 2 п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно пункту 27.4. статті 27 Закону України № 1961-IV, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановивши, що позовні вимоги ОСОБА_1 витікають з факту смерті її матері ОСОБА_3 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вчиненою особою, що не застрахувала цивільно-правову відповідальність суд дійшов вірного висновку про наявність підстав для стягнення страхового відшкодування з Моторного (транспортного) страхового бюро України.

Доводи апеляційної скарги щодо відшкодування винуватцем ДТП коштів на поховання та придбання надгробного пам`ятника належними доказами не підтверджені. У вироку Костопільського районного суду не деталізовано у чому полягало відшкодування шкоди її розмір та зміст. Боргова розписка за своєю правовою природою є підтвердженням укладення саме договору позики, тому доводи апеляційної скарги про охоплення визначеною у розписці сумою витрат на спорудження пам`ятника суд відхиляє.

Суд погоджується з доводами апеляційної скарги, що додаткове рішення хоч і є окремим процесуальним документом, проте є невід`ємною складовою основного рішення та може бути оскаржене в одній апеляційній скарзі. Водночас апелянт не наводить доводів щодо незаконності та необґрунтованості додаткового рішення суду. Тому апеляційна скарга в частині оскарження додаткового рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 23 вересня 2022 року не підлягає до задоволення.

Апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції були всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Моторного (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 08 вересня 2022 року та додаткове рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 23 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

Н.М. Ковальчук