Провадження № 2/761/5089/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

14 лютого 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Марінченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування, а саме стягнення грошових коштів у розмірі 118 101 грн. 25 коп., інфляційні витрати в розмірі 23 904 грн. 88 коп., 3% річних 2 737 грн. 36 коп., обґрунтовуючи свої вимоги наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_2 , яка отримувала за життя пенсію. 11 січня 2021 р. позивачем було отримано свідоцтво про право на спадщину до якої увійшла частка від залишку недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 загальний обсяг якої складає 118 101 грн. 25 коп. 27 липня 2022 року та 12 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві з заявою про виплату недоотриманої пенсії за померлої спадкодавиці, було повідомлено що виплата буде здійснена позивачу на умовах окремого порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 №1165. Зважаючи на те, що вимога про виплату коштів відповідачем задоволена не була представник ОСОБА_1 і звернувся до суду з даним позовом.

Провадження у справі відкрито 16.12.2022 р., відповідно до приписів ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суд заяву про розгляд справи у відсутності позивача та його представника, підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у позові. Заперечень від нього щодо заочного розгляду справи не надходило.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду прави повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Відзив, заяв та клопотань від нього в адресу суду не надходило.

За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. ст. 223,280 ЦПК України, за відсутності заперечень позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Дослідивши наявні в справі докази, та надавши їм відповідну оцінку суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Встановлено, і не заперечується учасниками процесу, що 11 січня 2021 року державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Пономаренком О.О. видане свідоцтво про право на спадщину за законом (зареєстровано в реєстрі за №1-1), відповідно до якого ОСОБА_1 успадкував за померлою ОСОБА_2 недоотриману пенсію у розмірі 118 101 грн. 25 коп., що належала спадкодавцю на підставі витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №68666034 від 11 січня 2022 року, що знаходиться в Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві №2600-0501-8/188864 від 29 листопада 2021 року.

Розмір недоотриманої пенсії, про що зазначає представник відповідача надаючи відповіді на адвокатський запит, невиплачений за період, початок якого рахувався від дня звернення спадкоємця зі свідоцтвом про право власності на спадщину (11.01.2021) з урахуванням норм статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування «, тобто три роки перед зверненням за пенсією, але не більше, ніж по місяць смерті пенсіонера включно ( червня 2021 року) , тобто за три роки з моменту звернення спадкоємця з усіма необхідними документами до органів Пенсійного фонду.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зі змісту ст. 1227 ЦК України вбачається, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Разом з тим, зміст ч. 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 1227 ЦК України також узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Суд звертає увагу на те, що Цивільний кодекс України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів.

З іншого боку положення частин 2 та 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.07.2020 р. у справі № 750/8819/19.

За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В свою чергу за положеннями ч. ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Приписами ст. 41 Конституції України, положеннями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, відповідно до вимог ст. 391ЦК України.

Зважаючи на викладене суд дійшов висновку, що правовідносини, які виникли між сторонами - з приводу нарахування та обліку недоотриманої пенсії померлого пенсіонера мають регулюватись спеціальною нормою - ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 88 380 грн. 89 коп., набутих в порядку спадкування за законом

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою цієї статті зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.

Відповідно до положень ст.ст. 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

Грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Зазначений висновок суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11.04.2018 у справі № 14-68цс18 (№ 758/1303/15-ц).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Отже, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

З огляду на зазначене, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт).

Положення статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Така правова позиція викладена і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 14-16цс18 (№ 686/21962/15-ц).

Згідно розрахункової таблиці, розрахунок 3 % річних, нарахованих на суму заборгованості та інфляційних втрат за період затримки виконання грошового зобов`язання за період з 18.01.2022 по 26.10.2022 року, інфляційні втрати за вказаний період становлять 23 904 грн. 88 коп., а 3% річних складають 2 737 грн. 36 коп.

Вказаний розрахунок відповідачем не спростовано, сумнівів у його обґрунтованості у відзиві на позов не подано, доказів щодо неправильності розрахунку суду не надано, у зв`язку з чим суд, перевіривши даний розрахунок, знаходить його правильним та обґрунтованим.

Зважаючи на викладене, оцінюючи належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, оскільки позивачем доведено належними та допустимими доказами факт, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача недоотриману пенсію у розмірі 118 101, 25 грн., інфляційні витрати у розмірі 23 904, 88 грн., 3% річних 2 737, 36 грн.

Вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, як це вбачається з положень ч. 1 ст. 134 ЦПК України.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При поданні позовної заяви позивач наводив попередній (орієнтовний) розрахунок позовних вимог, отже позивачем дотримано вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК України.

Виходячи зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Разом з тим, відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 24 червня 2021 року у справі № 761/14537/15-ц та від 27 січня 2021 року у справі № 659/226/19.

Суд зауважує, що клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу відповідачем в порядку частини п`ятої статті 137 ЦПК України до суду не подавалось.

Як свідчать матеріали справи, 25 жовтня 2022 року між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Сологубом Сергієм Анатолійовичем укладено договір про надання правової допомоги предметом якого є надання клієнту правничої допомоги у цивільній справі №761/23279/22.

Відповідно до Розділу 4 договору за надання правової допомоги Клієнт зобов`язаний сплатити Адвокату гонорар та поверненню не підлягає.

Як вбачається з попереднього розрахунку витрат з детальним описом робіт позивачем на професійну правничу допомогу адвоката у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування становить 8 000 грн. 00 коп.

Так представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Сологуб С.А. долучив до позовної заяви договір про надання професійної правничої допомоги №3-10/2022 від 25 жовтня 2022 року, додаткову угоду №1 до Договору №3-10/2022 з детальним описом робіт від 25 жовтня 2022 року яка свідчить, що за надання правничої допомоги гонорар становить 8 000 грн. 00 коп., Акт надання послуг №14 від 26 жовтня 2022 року та меморіальний ордер №@2PL117169 від 27 жовтня 2022 року.

Норми процесуального закону передбачають можливість стягнення не тільки судових витрат, які вже фактично понесені стороною, а й судових витрат, що мають бути сплачені у майбутньому за умови підтвердження розміру таких витрат належними доказами, про що неодноразово наголошував Верховний Суд, зокрема, у постановах від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц та від 16.04.2020 по справі №727/4597/19.

За таких обставин на коисть позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн. 00 коп., судові збір 1 447, 44 грн.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 4,12-14, 141,223,258,259, 263,268,280-285,352,354 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 328, 509, 524, 533-535, 625,1227 ЦК України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування задовольнити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, ву4л. Бульварно-Кудрявська, 16, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) грошові кошти розмірі 118 101 грн. 25 коп., набуті в порядку спадкування за законом, інфляційні збитки у розмірі 23 904 грн. 88 коп., три процентів річних від простроченої суми у розмірі 2 737 грн. 36 коп.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, ву4л. Бульварно-Кудрявська, 16, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1 447 грн. 44 коп. та витрати на на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн. 00 коп

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подано протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст. ст. 353-357 ЦПК України до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України , у цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст рішення складено 14.02.2023 року.

Суддя: