САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/561/16-ц
Провадження №6/726/8/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2023 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Мілінчук С. В. при секретарі Попович Ю.І. розглянувши заяву АТ КБ «Приватбанк» про видачу дублікату виконавчого листа,-

ВСТАНОВИВ :

Представник АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа в якому вказує, що 05.07.2016 року Садгірським районним судом м. Чернівців було ухвалено рішення у цивільній справі № 726/561/16-ц, яким задоволено позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором в сумі 61755,52 доларів США, судовий збір в розмірі 61755,52 грн та витрат на визлик через ЗМІ у розмірі 570 гривень.

15.01.2021 року, було відкрито виконавче провадження, однак 29.03.2021 року виконавчий документ було повернуто стягувачу.

Зазначає, що стягувачем не було отримано оригіналу виконавчого документу, а надати докази відправлення оригіналів таких документів орган ДВС не може.

Наголошує, що втрата виконавчого листа відбулася поза волею стягувача, а тому просить видати дублікат виконавчого документу.

В судове засідання представник стягувача та боржник не зявились.

Судом встановлено, що згідно з рішенням Садгірського районного суду м. Чернівців від 05.07.2016 року у цивільній справі № 726/561/16-ц, із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» було стягнуто заборгованість за за договором в сумі 61755,52 доларів США, судовий збір в розмірі 35265, 23 грн та витрат на визлик через ЗМІ у розмірі 570 гривень.

28.09.2016 року стягувачу було видано оригінал виконавчого листа .

15.01.2021 року, на підставі постанови старшого державного виконавця третього відділу ДВС у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Мокренчука О.В, було відкрито виконавче провадження № 64090064 про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» вищевказаної заборгованості.

29.03.2021 року, на підставі постанови старшого державного виконавця третього відділу ДВС у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Мокренчука О.В., виконавчий документ було повернуто стягувачу у зв`язку із неможливістю його виконання (на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження).

Разом із тим, згідно листа третього відділу ДВС у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 26.12.2022 року, надати докази відправки оригіналу виконавчого документу стягувачу не виявляється можливим.

Таким чином встановлено, що виконавчий документ у стягувача відсутній з причин, які не залежали від його волі.

У відповідності до ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» - копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Таким чином можна зробити висновок, що постанова про повернення виконавчого документу стягувачем була отримана, однак оригінал виконавчого документу було втрачено за невстановлених судом обставин.

Відсутність виконавчого листа, позбавляє стягувача законного права звернутись до огранів ДВС та можливості стягнути з боржника суми коштів зазначеної у рішенні суду. Боржником рішення суду не виконане.

Статтею 129-1 Конституції України визначено - суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року судам надано наступне роз`ясненім - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З цього слідує, що провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід`ємною частиною (стадією) судового провадження.

Відповідно до пп. 17.4, п. 1 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що строк для пред`явлення виконавчого документу не закінчився, оскільки, в даному випадку, встановлюється із дня його повернення стягувачу, а саме 29.03.2021 року. Оскільки оригінали вказаних виконавчих документів було втрачено, суд вважає за необхідне видати стягувачу їх дублікати.

Керуючись ст. 260 ст. 433, пп. 17.4, п. 1 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України,-

УХВАЛИВ :

Заяву АТ КБ «Приватбанк» задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа, виданого на підставі рішення Садгірського районного суду м. Чернівців від 05.07.2016 року у цивільній справі № 726/561/16-ц про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за за договором в сумі 61755,52 доларів США, судовий збір в розмірі 35265,23 грн та витрат на визлик через ЗМІ у розмірі 570 гривень.

Ухвала може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи рішення може бути оскаржено протягом п`ятнадцяти днів з дня його підписання.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів х дня вручення йому ухвали суду.

Суддя С. В. Мілінчук