Провадження № 2/161/378/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Черняка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Жаловаги І.П.,

представника позивача Хомича Р.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ПрАТ «НАС «Оранта» Гуля І.І.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В:

09 червня 2021 року ОСОБА_3 (далі позивач, ОСОБА_3 ) звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач-1, ОСОБА_1 ) про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП.

Ухвалою суду від 17 травня 2022 року залучено Публічне акціонерне товариство «НАСК «Оранта» (далі відповідач-2, ПАТ «НАСК «Оранта») у якості співвідповідача у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , 03.07.2020 року о 13.00 год., керуючи автомобілем «AUDI A6», р.н. НОМЕР_1 , в м. Луцьку по вул. Карбишева, 1, в момент виникнення небезпеки для руху, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу та допустив зіткнення з автомобілем «Mercedes Benz», р.н. НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п.п. 12.3 Правил дорожнього руху України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 грудня 2020 року №161/16862/20 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження по справі відносно нього закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247, ст. 38 КУпАП у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Позивач вказує, що є власником автомобіля «Mercedes Benz», р.н. НОМЕР_2 .

Цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника автомобіля AUDI A6», р.н. НОМЕР_1 , була застрахована у відповідача-2

Позивач зазначає, що внаслідок даної ДТП його автомобіль отримав механічні ушкодження. Вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 574 585,59 грн.

На підставі вищевикладеного, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позивач просить суд:

1) стягнути з відповідача-2 на свою користь шкоду завдану ДТП у межах ліміту відповідальності у 130 000,00 грн.;

2) стягнути з відповідача-1 на свою користь шкоду завдану ДТП у розмірі 221 995,59 грн.;

3) стягнути з обох відповідачів відповідно до частки задоволених вимог щодо кожного з них на користь позивача моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн. (т.1 а.с.236).

Відповідач-1 у письмовому відзиві позовні вимоги заперечив та вказав, що сума заявленої позивачем моральної та матеріальної шкоди є завищеною. Також зазначив, що винуватими у даній ДТП є обоє водіїв.

Відповідач-2 у письмовому відзиві позовні вимоги заперечив з тих підстав, що позивач не надав страховику автомобіль для огляду та встановлення дійсного розміру завданих йому збитків.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача-1 у судовому засіданні позовні вимоги заперечив та просив суд відмовити у їх задоволенні.

Представник відповідача-2 у судовому засіданні позовні вимоги заперечив та просив суд відмовити у їх задоволенні.

Заслухавши присутніх учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з таких підстав.

Судом встановлено, що 03.07.2020 року о 13.00 год., в м. Луцьку по вул. Карбишева, 1, сталася ДТП за участю автомобіля AUDI A6, НОМЕР_1 , під керуванням відповідача-1, та автомобіля Mercedes Benz, НОМЕР_2 , під керуванням позивача (т.1 а.с.8-9).

За фактом даної ДТП СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002410. Постановою слідчого від 05 жовтня 2020 року кримінальне провадження було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, а саме у зв`язку з відсутністю складу кримінального провадження, передбаченого ст.286 КК України. Слідчий мотивував своє рішення тим, що за результатом даної ДТП жодна особа не отримала середні чи тяжких тілесних ушкоджень. Одночасно, копію постанови направлено начальникові УПП у Волинській області для вирішення питання про притягнення винних в даній ДТП до адміністративної відповідальності, яка передбачене ст.124 КУпАП (т1 а.с.10-11).

Також, під час досудового розслідування була призначена судова інженерно-транспортна експертиза. Згідно висновку судового експерта Волинського НДЕКЦ МВС України від 29 вересня 2020 року №451

Позивач є власником автомобіля Mercedes Benz, НОМЕР_2 (т.1 а.с.6).

На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля AUDI A6, НОМЕР_1 , була застрахована у відповідача-2, ліміт відповідальності 130 000,00 грн.

Згідно висновку судового експерта Волинського відділення Львівського НДІ судових експертиз, ринкова вартість автомобіля Mercedes Benz, НОМЕР_2 , до моменту ДТП станом на 03 липня 2020 року складала 576 083,00 грн; вартість відновлювального ремонту автомобіля станом на момент його пошкодження у ДТП 03 липня 2020 року становить 422 410,82 грн. Оскільки в даному випадку з технічної точки зору автомобіль не може вважатися фізично знищеним, його утилізаційна вартість не визначалася.

За результатом даної ДТП адміністративні матеріали за ст.124 КУпАП складалися лише стосовно відповідача-1. Адміністративні матеріали стосовно позивача не складалися, до суду не скеровувалися і в матеріалах справи відсутні докази протилежного.

Постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 грудня 2020 року №161/16862/20 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження по справі відносно нього закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247, ст. 38 КУпАП у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Зокрема, ОСОБА_1 був визнаний винним у тому, що 03.07.2020 року о 13.00 год., керуючи автомобілем «AUDI A6», р.н. НОМЕР_1 , в м. Луцьку по вул. Карбишева, 1, в момент виникнення небезпеки для руху, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу та допустив зіткнення з автомобілем «Mercedes Benz», р.н. НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п.п. 12.3 Правил дорожнього руху України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження (т.1 а.с.7).

Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Частиною першою статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

У пункті 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування.

Отже, суд, розглядаючи вказану цивільну справу, має право визначити ступінь вини кожного з учасників ДТП, зокрема, у процентному співвідношенні та вирішити відповідно спір.

Окремо суд наголошує на тому, що відсутність постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності, що підтверджується правовим висновком, який викладений у постановах Верховного Суду від 18 березня 2020 року №328/2750/18, від 02 червня 2021 року №447/1403/19.

При цьому наявність вини у відповідача-1 у даній ДТП судом не переоцінюється та не переглядається, оскільки відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Одночасно, стосовно винності і позивача у даній ДТП відсутнє будь-яке судове рішення, передбачене ч.6 ст.82 ЦПК України, а тому суд вправі встановити її та визначити його ступінь винуватості під час розгляду цієї цивільної справи.

Переходячи до суті даного ДТП, суд звертає увагу на висновок судового експерта Волинського НДЕКЦ МВС України №451 від 29.09.2020 року, який був здійснений в межах кримінального провадження (т.1 а.с.152-155).

В якості вихідних даних даної ДТП під час дослідження було зазначено, що автомобіль AUDI A6, НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 рухався по вул. Карбишева в напрямку вул. Конякіна прямо, а водій автомобіля «Mercedes Benz», НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , здійснював виїзд з маневром повороту ліворуч.

У заданій дорожній ситуації з технічної точки зору, водій «AUDI A6», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_1 мав діяти у відповідності до вимог пункту 12.3 ПДР України, згідно з яким з моменту виникнення небезпеки для руху, негайно вжити заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу.

При цьому, водій автомобіля «Mercedes Benz», р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_3 повинен був діяти у відповідності до вимог пунктів 10.1 та 10.2 ПДР України, згідно з якими перед початком маневру переконатись, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, дати дорогу водію автомобіля «AUDI A6», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_1 , який рухався по вул. Карбишева, прямо.

Будь-яких доказі на спростовування вищенаведених обставин, сторона позивача суду не надала.

Враховуючи встановлені у висновку судового експерта обставини ДТП та невідповідність дій обох його учасників вимогам ПДР, суд дійшов висновку, що і в діях позивача ОСОБА_1 наявна вина у скоєні даного ДТП, а саме у вигляді невиконання ним приписів п.п.10.1, 10.2 ПДР під час виїзду з другорядної дороги на головну.

Визначаючи ступінь вини кожного з учасників даної ДТП, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на загальних засадах справедливості, об`єктивності та безсторонності, вважає, що ступінь вини позивача у розглядуваному ДТП становить 70%, а ступінь вини відповідача-1 30%.

Доходячи до такого висновку суд враховує, що першочергово ПДР у даному випадку порушив саме водій ОСОБА_3 , який виїжджаючи з прилеглої території не надав переваги у русі водію ОСОБА_1 , який рухався по проїзній частині. Саме такі неправильні дії ОСОБА_3 та порушенням ним приписів п.п.10.1, 10.2 ПДР і стало основною причиною даної ДТП.

Дії водія ОСОБА_1 у вигляді невчасного вжиття заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу з моменту виникнення небезпеки для руху, що встановлено постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 грудня 2020 року №161/16862/20 не є основною причиною даної ДТП, оскільки він рухався по своїй смузі руху прямо, напрямку руху не змінював та мав перевагу у русі, перед ОСОБА_3 , який виїжджав з прилеглої території.

Виїзд на зустрічну смугу автомобіля AUDI A6, НОМЕР_1 , про що неодноразово вказувала сторона позивача як під час досудового розслідування, так і під час цього судового розгляду, на погляд суду було вимушеним маневруванням водія ОСОБА_1 для зменшення негативних наслідків від зіткнення з раптово виниклою перед ним небезпекою.

Переходячи до розподілу відшкодування матеріальної шкоди, яка завдана цим ДТП, суд враховує, що оскільки згідно висновку судового експерта Волинського відділення Львівського НДІ судових експертиз, вартість відновлювального ремонту автомобіля Mercedes Benz, НОМЕР_2 , станом на момент його пошкодження у ДТП 03 липня 2020 року становить 422 410,82 грн., а ступінь вини самого ОСОБА_3 у ДТП становить 70%, то до відшкодування йому підлягає лише 30% від завданої шкоди, що становить 126 723,25 грн.

Оскільки вищенаведене сума знаходиться в межах ліміту відповідальності страховика у 130 000,00 грн., вона підлягає до присудження з відповідача-2, але з врахуванням положень п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким відшкодування зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість, бо позивач не надав суду документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Всього до стягнення з відповідача-2 підлягає сума у 105 602,71 грн. (126 723,24 21 120,54 ПДВ).

Доводи відповідача-2 про те, що позивач надав на огляд автомобіль частково відремонтованим не звільняють його від обов`язку виплатити страхове відшкодування, адже розмір матеріального збитку встановлений об`єктивними доказами, які перевірені судом.

У задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди з відповідача-1 слід відмовити, адже матеріальна шкода позивачу, з врахуванням ступеню його вини у даній ДТП, відшкодовується за рахунок страховика.

Що стосується вимог позивача про стягнення моральної шкоди, суд зазначає таке.

Згідно положень ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від: характеру моральних страждань, виду психічних страждань у вигляді занепокоєння, страху та відчаю; істотності вимушених змін у житті потерпілих, які можуть бути частково відновлені.

Справедливість, добросовісність та розумність згідно з п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Виходячи з принципів розумності й справедливості, суд вважає, що вимога позивача про стягнення моральної шкоди не підлягає до задоволення, оскільки, як було зазначено судом вище, основною причиною розглядуваної ДТП були саме неправильні дії самого позивача.

Оскільки суд задовольнив позовні вимоги частково, з відповідача-2 на користь позивач слід стягнути судовий збір, пропорційно задоволеним вимогам до нього, що становить 1 055,99 (1 300,00 х (105 602,71 / 130 000,00)

Також з позивача на користь відповідача-2 слід стягнути витрати на проведення судової експертизи у повному обсязі 8 494,65 грн., адже експертиза проводилася на замовлення цього учасника справи, а у позовних вимогах до нього відмовлено.

Стосовно витрат позивача на професійну правничу допомогу суд бере за основу розмір цих витрат, вказаний у попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат, який наведений у позові та становить 14 000,00 грн. Подаючи на адресу суду заяву про розподіл цих витрат у сумі 20 300,00 грн., представник позивача, всупереч положенням ч.4 ст.141 ЦПК України, не довів, що сторона позивача не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Враховуючи часткове задоволення позову лише до відповідача-2, з нього на користь позивача слід стягнути судові витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги пропорційно до розмір задоволених позовних вимог, що становить 3 677,80 грн. (14 000 х (105 602,71 / 401 995,59).

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.141, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП, -задовольнити частково.

Стягнути зПублічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_3 105 602,71 грн. (сто п`ять тисяч шістсот дві гривні сімдесят одна копійка) страхового відшкодування.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути зПублічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1 055,99 грн. (одна тисяча п`ятдесят п`ять гривень дев`яносто дев`ять копійок), а також судові витрати з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 3 677,80 грн. (три тисячі шістсот сімдесят сім гривень вісімдесят копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на проведення судової експертизи у розмірі 8 494,65 грн. (вісім тисяч чотириста дев`яносто чотири гривні шістдесят п`ять копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачем у справі є ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідачами у справі є:

1) ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

2) Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д, .

Повне судове рішення складено та підписано 02 травня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк