справа № 208/6469/19
№ провадження 2/208/420/23
РІШЕННЯ

Іменем України

26 квітня 2023 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

Головуючого, судді - Івченко Т.П.

За участю: секретаря судового засідання Паталахи І.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Кам`янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Союз - Дніпро» до ОСОБА_1 «про стягнення боргу за кредитним договором»,-

встановив:

Короткий зміст позовних вимог.

До Заводського районного суду м. Дніпродзержинська звернувся позивач Кредитна спілка «Союз-Дніпро» з позовною заявою до ОСОБА_1 «про стягнення боргу за кредитним договором», в якій просить:

- стягнути на користь Позивача Кредитної спілки «Союз-Дніпро» з Відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 96/18 Б/П від 23 січня 2018 року в загальній сумі 4492 (чотири тисячі чотириста дев`яносто дві) гривні 82 копійки, з яких: 2236,78 грн. залишок по кредиту; 2256,04 грн. проценти, нараховані за користування кредитом з урахуванням прострочених платежів, та судові витрати по справі за оплату судового збору у розмірі 1921 грн. 00 коп.

Позиція позивачів.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 23 січня 2018 року між Кредитною спілкою «Союз-Дніпро», як Кредитором, та ОСОБА_1 , як Позичальником, був укладений Кредитний договір № 96/18 Б/П.

Згідно умов Кредитного договору Позивач надав Відповідачу кредитні кошти у суму 7 000 грн.00 коп., строком на 12 місяців, починаючи з 23 січня 2018 року до 22 січня 2018 року, а Відповідач ОСОБА_1 , зобов`язалася повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування кредитом. Кредит був отриманий Відповідачем 23 січня 2018 року, що підтверджується видатковим касовим ордером № 214 від 23 січня 2018 року на суму 7000 грн. 00 коп.

Відповідно до умов Договору споживчого кредиту № 96/18 Б/П від 23 січня 2018 року ОСОБА_1 (Відповідач) зобов`язалася погашати заборгованість по Кредитному договору щомісячно у період з «20» по «30» число кожного місяця згідно з графіком платежів повернення кредиту та сплати процентів (відсотків) по Кредитному договору, яка складається з заборгованості по кредиту та процентів за користування кредитом. Кредит мав бути повністю повернутий Відповідачем у строк до 22 січня 2019 року.

Відповідач повинен був повернути 7000,00 грн. суму кредиту та проценти за користування кредитом, які розраховані щомісячно при своєчасному внесені платежів відповідно до п.4.2 Кредитного договору.

Відповідач неналежним чином виконувала свої зобов`язання по Кредитному договору. Порушення при виконанні зобов`язань виявились в тому, що Відповідач з грудня 2018 року призупинив сплату по кредиту, тим самим порушив запланований графік повернення кредиту. Тому при несвоєчасному внесенні платежів по поверненню кредиту нарахування процентів розраховувалось відповідно п.4.5. Кредитного договору за кожен день простроченого платежу.

Станом на 30 серпня 2019 року сума кредиту не погашена за плановим розрахунком та залишок за кредитом складає 2236,78 грн. (7000,00 (сума кредиту) - 4763,22(фактично сплачено кредиту) = 2236,78 грн.).

Згідно до Кредитного договору та розрахунку заборгованості Відповідач повинен повернути: залишок по кредиту 2236,78 грн. та проценти нараховані за користування кредитом з урахуванням прострочених платежів 2256,04 грн. (4982,82 грн. 2726,78 грн.= 2256,04 грн.).

Тобто заборгованість становить 4492 гривні 82 копійки.

Представники Позивача неодноразово спілкувались з Відповідачем, вимагали погасити суму наявної поточної заборгованості, та попереджали, що у разі невиконання даних вимог Позивач буде вимушений звернутися до суду. Проте Відповідач жодних дій на виконання своїх зобов`язань не вчинив. З метою врегулювання спору в досудовому порядку, на адресу Відповідача направлялася вимоги про погашення поточної заборгованості за кредитом з проханням погасити існуючу заборгованість, але Відповідач проігнорував вимоги Позивача, та самоусунувся від виконання зобов`язань. Таким чином, Відповідачем порушені зобов`язання за Кредитним договором.

Позиція відповідача.

Відповідач, ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, згідно з вимогами ст.130 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомила, судова повістка - виклик направлена відповідачеві на останню відому суду адресу і в силу ст.131 ЦПК України вважається доставленою, на підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає причини неявки відповідача неповажними.

Крім того 21.05.2020 року Заочним рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська позовні вимоги Кредитної спілки «Союз-Дніпро» до ОСОБА_1 «про стягнення заборгованості за кредитним договором» були задоволені. З ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь Кредитної спілки «Союз-Дніпро» (, юридична адреса:49000, м.Дніпро, вул. Воскресенська, буд. 17а) стягнуто заборгованість за кредитним договором № 96/18 Б/П від 23.01.2018 року у сумі: 2236 (дві тисячі двісті тридцять шість) гривень 78 копійок залишок по кредиту; 2256 (дві тисячі двісті п`ятдесят шість) гривень 04 копійки проценти за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів; 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 копійок витрати по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з цим рішенням Відповідач ОСОБА_1 подала заяву про перегляд заочного рішення. Зазначила, що про перебування справи у суді повідомлена не була, про що свідчить відсутність у матеріалах справи документів, що підтверджують факт отримання позовної заяви з додатками, ухвали про відкриття провадження у справі, судових повісток. Про заочне рішення стало відомо лише після утримання з пенсійних виплат по інвалідності 20 відсотків від суми за рішенням суду. Отримала заочне рішення лише 29.03.2021 року і ознайомилась з матеріалами справи в приміщенні суду 12.04.2021 року. ОСОБА_1 вважає заочне рішення суду необґрунтованим, не законним. Під час ухвалення оскаржуваного заочного рішення не було встановлено обставини, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а також судом порушені норми процесуального та матеріального права, що є підставою для скасування заочного рішення. Відповідач була позбавлена можливості подати відзив на позов, подати зустрічну позовну заяву, надати усні та письмові пояснення, що призвело до порушення засад змагальності. Позивач зазначає, що в кредитному договорі підпис не відповідає підпису відповідача, вказує, що в матеріалах справи та в кредитній справі містяться підроблені документи. Також зазначає, що відсутні докази направлення та отримання досудової вимоги. Просить поновити строк для подачі заяви про перегляд заочного рішення та скасувати заочне рішення.

Процесуальні питання пов`язані з розглядом справи.

25.09.2019 року позивач Кредитна спілка «Союз-Дніпро» звернулась до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

25.09.2019 року протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями, справу передано в провадження судді Похваліти С.М.

21.10.2019 року Ухвалою по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

21.05.2020 року Заочним рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська позовні вимоги Кредитної спілки «Союз-Дніпро» до ОСОБА_1 «про стягнення заборгованості за кредитним договором» були задоволені. З ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь Кредитної спілки «Союз-Дніпро» (, юридична адреса:49000, м.Дніпро, вул. Воскресенська, буд. 17а) стягнуто заборгованість за кредитним договором № 96/18 Б/П від 23.01.2018 року у сумі: 2236 (дві тисячі двісті тридцять шість) гривень 78 копійок залишок по кредиту; 2256 (дві тисячі двісті п`ятдесят шість) гривень 04 копійки проценти за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів; 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 копійок витрати по сплаті судового збору.

22.04.2021 року до суду через канцелярію суду надійшла від відповідача ОСОБА_1 заява про перегляд заочного рішення.

22.04.2021 року протоколом повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями, заяву передано в провадження судді Івченко Т.П.

22.04.2021 року Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська по заяві про перегляд заочного рішення відкрито провадження та заяву призначено до розгляду.

01.03.2022 року позивач Кредитна спілка «Союз-Дніпро» на електронну пошту суду надіслали заяву, згідно до змісту якої просить розгляд справи проводити без їх участі та ухвалити заочне рішення.

15.03.2022 року до канцелярії суду надійшла заява від позивача Кредитної спілки «Союз-Дніпро», згідно до змісту якої просить розгляд справи проводити без їх участі та ухвалити заочне рішення.

28.07.2022 року позивач Кредитна спілка «Союз-Дніпро» до канцелярії суду надали заяву, у якій просять слухання справи проводити за їх відсутності, в порядку письмового провадження, проти винесення заочного рішення не заперечують, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

21.09.2022 року Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська позовні вимоги Скредитної спілки «Союз-Дніпро» до ОСОБА_1 «про стягнення боргу за кредитним договором» від 21.05.2020 року було скасовано та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

14.11.2022 року протоколом розподілу справи між суддями після скасування заочного рішення, справу передано в провадження судді Івченко Т.П.

Розгляд справи було призначено на 30.11.2022 рік, 11.01.2023 рік, 06.02.2023 рік, 28.02.2023 рік та 26.04.2023 рік, про що учасники справи були повідомлені належним чином, на підтвердження цього в матеріалах справи є довідки про доставлення електронних повісток-повідомлень та направлення на останню відому адресу сторін повісток-повідомлень.

Позивач про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, але в судове засідання не з`явився, оскільки раніше ним було подано заяву про розгляд справи без їх участі, суд прийшов висновку про розгляд справи без участі сторін на підставі наданих доказів.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідач, ОСОБА_1 , будучи повідомленою належним чином про розгляд справи відносно неї, відзиву на позов не подала, про причини неможливості вчинення процесуальних дій суду не повідомила.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.

Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.

Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що між Кредитною спілкою «Союз-Дніпро» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 96/18 Б/П від 23.01.2018 року, згідно з яким позивач надав відповідачу 23.01.2018 року кредит у розмірі 7000 грн. 00 коп. строком на 12 календарних місяців до 22.01.2019 року, зі сплатою відсотків за користуванням кредитними коштами відповідно до розділу 4 Договору.

Факт отримання коштів ОСОБА_1 підтверджується копією видаткового касового ордеру № 214 від 23.01.2018 року на суму 7000,00 грн..

Відповідно до умов кредитного договору № 96/18 Б/П від 23.01.2018 року ОСОБА_1 зобов`язалася погашати заборгованість по кредитному договору щомісячно у період з «20» по «30» число кожного місяця згідно з графіком погашення заборгованості по кредитному договору, яка складається з заборгованості по кредиту та процентів за користування кредитом. Кредит мав бути повністю повернутий відповідачем у строк до 22.01.2019 року.

Відповідач повинна була повернути 7000,00 грн. - суму кредиту та проценти за користування кредитом, які розраховуються щомісячно при своєчасному внесені платежів, відповідач свої зобов`язання по кредитному договору не виконала, жодних дій на виконання своїх зобов`язань не вчинила.

Оскільки Відповідачем платежі по поверненню кредиту вносились не в повному обсязі, то відповідно до п.4.6. Договору, нараховуються проценти за кожен день простроченого платежу.

Згідно розрахунку, відповідач має заборгованість за договором споживчого кредиту у розмірі 4492 гривні 82 копійки, з яких:

2236,78 грн. - залишок по кредиту;

2256,04 грн. - проценти нараховані за користування кредитом з урахування прострочення платежів.

На адресу відповідача направлялися вимоги про погашення заборгованості за кредитом з проханням погасити існуючу заборгованість, але до теперішнього часу заборгованість Відповідачем не погашена.

Правові норми законодавства застосовані судом, висновки та мотиви прийнятого рішення.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК).

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

У відповідності до ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

На підставі ч.2 ст.80 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що «за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти».

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, щодо відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

За змістом статті 1056-1ЦК України розмір відсотків та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована відсоткова ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої відсоткової ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої відсоткової ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частина 1 ст. 509 ЦК України зазначає, що «зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку».

Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття. 610 ЦК України зазначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідач, порушуючи виконання умов Договору кредиту в односторонньому порядку, всупереч ст. 526, 530, 629 ЦК України, припинив повертати основну суму кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом.

Тим самим відповідач порушив норми ст. 1054 ЦК України, згідно з якою позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Цією ж статтею ЦК передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідач не виконує (неналежно виконує) обов`язки щодо своєчасного повернення основної суми заборгованості по кредиту та сплати відсотків за користування Кредитом.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

За приписами частин першої, п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Таким чином, доводи позивача щодо невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, а також розміру прострочених платежів слід вважати доведеними. За таких обставин позов заявлено обґрунтовано та у відповідності до вимог чинного законодавства, тому він підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_1 має бути стягнуто на користь позивача Кредитної спілки «Союз-Дніпро» сплачений судовий збір в розмірі - 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 копійок.

Керуючись вимогами ст.ст. 10, 76, 141, 259, 260, 263-265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов Кредитної спілки «Союз-Дніпро» до ОСОБА_1 «про стягнення боргу за кредитним договором» - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Кредитної спілки «Союз Дніпро», заборгованість за кредитним договором № 96/18 Б/П від 23 січня 2018 року в сумі 4492 (чотири тисячі чотириста дев`яносто дві) гривні 82 копійки, яка складається з залишку кредиту у розмірі 2236 (дві тисячі двісті тридцять шість) гривень 78 копійок та процентів, нарахованих за користування кредитом з урахуванням прострочених платежів у 2256 (дві тисячі двісті п`ятдесят шість) гривень 04 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Кредитної спілки «Союз Дніпро», судові витрати у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 копійок - сплачений судовий збір.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua.

Строни:

позивач Кредитна спілка «Союз Дніпро», , юридична адреса реєстрації: 49000, місто Дніпро, вулиця Воскресенська, будинок № 17 а, р/р НОМЕР_2 у АТ «Ощадбанк»;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Івченко Т. П.