РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2023 року

м. Рівне

Справа № 569/3914/22

Провадження № 22-ц/4815/271/23

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: Боймиструк С.В., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання Мороз А.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу, яка подана представником ОСОБА_2 адвокатом Павлюк Іриною Анатоліївною на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10 листопада 2022 року (ухвалене у складі судді Тимощука О.Я.; повний текст рішення виготовлено 17 листопада 2022 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням,-

в с т а н о в и в :

30 березня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 02 грудня 2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та звільнено останнього від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно нього № 0006197 від 14 жовтня 2021 року закрито.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_2 він поніс матеріальні витрати у розмірі 10 864 грн. 90 коп. - на ремонт та заміну склопідйомника автомобіля, який був пошкоджений ОСОБА_2 та купівлю ліків після нанесеної травми, а саме: 1) 10 480 гривень 00 копійок згідно накладної від 16.10.2018 року виданої СТО «carservis»; 2) придбання розчину для ін`єкцій Клодифен вартістю 102 гривні 50 копійок; 3) придбання розчину для ін`єкцій Кетанол вартістю 282 гривні 40 копійок.

Також вважає, що діями відповідача йому завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, що потягли негативні зміни у його житті: негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, нервозність, дратівливість, побоювання щодо майбутнього стану здоров`я.

Завдану позивачу відповідачем моральну шкоду він оцінює у розмірі 15 000,00 грн. і вважає, що саме така сума є достатньою для компенсації моральної шкоди та витрат на правову допомогу в розмірі 22 000 гривень

Просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь майнову шкоду (збитки), завдану вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України в розмірі 10 864 грн. 90 коп., моральну шкоду в розмірі 15 000 грн. 00 коп., а також витрати на правову допомогу в сумі 22 000 грн..

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 10 листопада 2022 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 10 864 (десять тисяч вісімсот шістдесят чотири) грн. 90 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 11 000 (одинадцять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) в прибуток держави судові витрати в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 22 000 (двадцять дві тисячі) грн. 00 коп.

Рішення мотивовано тим, що враховуючи, що ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 02 грудня 2021 року встановлено протиправність діяння відповідача та наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вину останнього в її заподіянні, ОСОБА_3 набув право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку передбаченому Законом.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, представник ОСОБА_2 адвокат Павлюк Ірина Анатоліївна оскаржила його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що ОСОБА_1 не є власником транспортного засобу BMW 730, р.н. НОМЕР_2 , яким є ОСОБА_4 .. Товарна накладна від 16.10.2018 року не підтверджує понесені витрати, оскільки є документом первинного обліку та не є розрахунковим документом. Додає, що стягуючи з ОСОБА_2 моральну шкоду суд не врахував характер та обсяг завданої ОСОБА_1 шкоди, ступінь тілесних ушкоджень, а саме той факт, що тілесні ушкодження, які було завдано, відносяться до легких, тому суд порушив принципи розумності, виваженості та справедливості, стягуючи моральну шкоду в розмірі 11000 грн.

Просить суд скасувати оскражуване рішення в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди та ухвалити нове рішення у цій частині, яким в стягненні матеріальної шкоди у розмірі 10864 грн. 90 коп. відмовити, а моральну шкоду стягнути в розмірі 2000 грн.

У решті рішення суду не оскаржується.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_1 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення місцевого суду - без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про залишення її без задоволення, виходячи з наступного.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 14 жовтня 2018 року о 14 год. 20 хв., ОСОБА_2 , перебуваючи біля будинку за адресою: АДРЕСА_1 , діючи на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли під час конфлікту, між ним та потерпілим ОСОБА_1 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, наніс ОСОБА_1 близько 10 ударів кулаками обох рук по обличчю та по лівій руці, якою ОСОБА_1 прикрив обличчя, чим спричинив потерпілому тілесне ушкодження у вигляді забою лівої кисті з наявністю крововиливу на тильній поверхні лівої кисті, яке згідно висновку експерта відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 02.12.2021 року у справі № 569/22345/20, яка набрала законної сили 10.12.2021 року., ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно нього №0006197 закрито.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

В силу ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

У свою чергу, загальні підстави відшкодування майнової шкоди визначені ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України, за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

У кримінальному провадженні №0006197 ОСОБА_1 визнаний потерпілим.

У зв`язку з закриттям вказаного кримінального провадження, цивільний позов, що був заявлений у його межах, був залишений без розгляду.

Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 правомірно звернувся до суду із даним позовом у порядку цивільного судочинства про відшкодування шкоди, завданої злочинними діями ОСОБА_2 , який має нести відповідальність за завдану позивачу майнову та моральну шкоду.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Верховний суд України в п. 9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 р. № 4, позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Таким чином, враховуючи, що ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 02 грудня 2021 року встановлено заподіяння, протиправність діяння відповідача та наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, ОСОБА_3 набув право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку передбаченому Законом.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

З матеріалів справи вбачається, що згідно медичної карти амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_1 , останній 18.10.2018 року звернувся до травматолога ЦПМСД «Ювілейний» РМР з приводу отриманих ним травм 14.10.2018 року. Травматологом ОСОБА_5 було встановлено для ОСОБА_6 діагноз у вигляді забою лівої кисті і призначено йому для лікування: клодифен розчин для ін`єкцій та кетанол розчин для ін`єкцій (а.с. 97).

Згідно відомостей з інтернет-ресурсу вартість препарату розчин клодифен становить 102 грн. 50 коп., а вартість препарату розчин кетанол становить 282 грн. 40 коп. (а.с. 10, 11), що відповідає вартості цих препаратів, яка заявлена позивачем до стягнення в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Заявлена до стягнення вартість медичних препаратів стороною відповідача не спростована.

Крім того, внаслідок злочинних дій ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 , які мали місце 14.10.2018 року близько 14 год. 20 хв. поблизу будинку № 261 по вул. Соборна в м. Рівне, ОСОБА_2 під час нанесення позивачу тілесних ушкоджень, який у той момент знаходився в салоні автомобіля BMW 730, р.н. НОМЕР_3 , завдав автомобілю механічних пошкоджень.

Згідно накладної СТО «Carservis» від 16.10.2018 року вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 10 480 грн.

Відповідачем не спростовано факту пошкодження автомобіля BMW 730, р.н. НОМЕР_3 та не доведено, що вартість його відновлення є нижчою ніж заявлено у позові.

Враховуючи, що ОСОБА_4 , яка є власником автомобіля, є цивільною дружиною позивача, який має право на користування ним, що вбачається із протоколу допиту свідка від 01.11.2018 року (а.с. 71), з метою вирішення спору, апеляційний суд критично ставиться до покликання представника відповідача про те, що позивач не є титульним власником автомобіля. Автомобіль перебував у його оперативному управлінні.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальні збитки, завдані злочинними діями ОСОБА_2 , у розмірі 10 864,90 грн..

У зв`язку із заподіянням ОСОБА_1 тілесних ушкоджень злочинними діями ОСОБА_2 , позивач безумовно зазнав моральних та душевних страждань.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справи «Войтенко проти України», «Науменко проти України»).

Враховуючи вимоги розумності, виваженості, співмірності (пропорційності) та справедливості, встановлені судом обставини, глибину та тривалість моральних страждань, які ОСОБА_1 зазнав внаслідок злочинних дій ОСОБА_2 , характер та тривалість його немайнових втрат, які зруйнували нормальні життєві зв`язки, часу та зусиль, необхідних для відновлення душевного спокою та попереднього життєвого стану, апеляційний суд не вбачає підстав для зменшення розміру моральної шкоди, яка визначена місцевим судом до стягнення.

Установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими, спростовуються встановленими судом обставинами справи та по своїй суті зводяться до незгоди скаржника з висновками суду.

За таких обставин, підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Павлюк Ірини Анатоліївни залишити без задоволення, а Рівненського міського суду Рівненської області від 10 листопада 2022 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.