Справа № 548/1536/16-ц
Провадження №2/548/2/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.02.2023 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого - судді Миркушіної Н.С.

за участю секретарів судових засідань Листопад В.Л., Вовк М.І., Комаренко В.М., Калініченко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області до ОСОБА_1 правонаступником, якого є ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених (заощаджених) коштів,

В С Т А Н О В И В:

Хорольська міська рада Полтавської області (далі - позивач), звернувшись в суд з даним позовом, просила стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 (далі - відповідач), безпідставно збережені (заощаджені) коштиу сумі 24 722, 78 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач після придбання об`єкту нерухомості фактично користувався земельною ділянкою для його обслуговування, орендну плату не платив і право користування земельною ділянкою не оформив всупереч вимог законодавства, у зв`язку з чим позивач нарахував відповідачу суму безпідставно збережених позивачем коштів у виді орендної плати за фактичне користування землею.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Хорольського районного суду Полтавської області від 07.10.2016 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду.

Ухвалою суду від 11.09.2017 року зупинено провадження у справі до вирішення судом іншої справи.

Ухвалою суду від 12.10.2020 року відновлено провадження у справі, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 09.11.2020 року підготовче судове засідання відкладено.

Ухвалою суду від 09.12.2020 року зупинено провадження у справі у зв`язку з смертю відповідача, до встановлення його правонаступника.

Ухвалою суду від 11.07.2022 року відновлено провадження у справі, замінено позивача та залучено до участі у цій цивільній справі правонаступника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Ухвалами суду від 10.08.2022 року та 28.09.2022 року відкладено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 30.09.2022 року підготовче провадження у справі, закрито та справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою суду від 01.02.2023 року відкладено відкрите судове засідання.

В судове засідання представник позивача - ОСОБА_3 не з`явився, подав заяву в якій позов підтримав з підстав, зазначених у ньому та просив його задовольнити в повному обсязі та розглянути справу за його відсутності.

В судове засідання представник відповідача - адвокат Касьян В.В. не з`явилася, подала заяву в якій просила суд відмовити в задоволенні позову в зв`язку з недоведеністю позовних вимог та розглянути справу за їх з відповідачем відсутності.

У відзиві на позов відповідач заперечила проти задоволення позову, пояснивши, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами фактичного використання відповідачем земельною ділянкою площею 0, 1772 га., в зв`язку з чим в задоволенні позову просила відмовити в повному обсязі.

У відповіді на відзив позивач вказує, що оскільки земельна ділянка, на якій розташовано нерухоме майно відповідача, є сформованою, а позивачем здійснено розрахунок розміру безпідставно збережених коштів на підставі Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, то позовні вимоги позивача підлягають до повного задоволення.

Суд, з`ясувавши позиції представників сторін, дослідивши відзив на позов, а також відповідь на відзив, та відповідно до вимог ст.89 ЦПК України з`ясувавши всі обставини справи та надавши їм правову оцінку, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2018 року у справі «Печенізький та інші проти України» встановлено, що принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Крім цього, кожній стороні має бути забезпечено можливість ознайомитись із зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, у тому числі апеляційною скаргою іншої сторони, та надати власні зауваження з цього приводу.

Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно укладеного 17.06.2008 року договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за №1919, Хорольська районна спілка споживчих товариств продала ОСОБА_1 нерухоме майно: склад тарний яйцескладу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.96)

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 309423107 від 09.09.2022 року (а.с. 162) вбачається, що відповідач ОСОБА_1 із 07.09.2022 року є власником нежитлової будівлі - складу тарного яйцескладу площею 342, 7 квадратних метрів в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 040, на підставі договору купівлі-продажу 1919 від 17.06.2008 року.

З матеріалів справи вбачається і це не заперечується сторонами по справі, що вказана нежитлова будівля знаходиться та обслуговується на земельній ділянці по АДРЕСА_1 площею 0,1772 га, кадастровий номер :50:007:0438, цільове призначення 05.02 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

З матеріалів справи вбачається, щона підставі заяви ОСОБА_1 від 11.12.2015 року (а.с. 7) рішенням 4 сесії 7 скликання Хорольської міської ради від 23.12.2015 року № 89 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 " (а.с. 6) було вирішено надати ОСОБА_1 в користування на умовах оренди терміном на 1 рік земельну ділянку площею 0,1772 га га за кадастровим № :50:007:0438 по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування будівлі торгівлі; та зобов`язано ОСОБА_1 в місячний термін укласти договір оренди на вказані в п.1 цього рішення земельну ділянку відповідно до грошової оцінки землі та кадастрового плану.

Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, відповідач з часу придбання нежитлового приміщення та часу прийняття позивачем рішення № 89 жодних прав на користування земельною ділянкою за вищевказаною адресою не мав, договорів оренди з власником земельних ділянок - Хорольською міською радою Лубенського району Полтавської області (бувша назва Хорольська міська рада Полтавської області) не укладав.

У відзиві на позов відповідач виходив з того,що оскільки в спірних правовідносинах мова йде про стягнення з нього безпідставно збережених ним сум орендної плати, яку він мав би сплачувати за фактичне користування земельною ділянкою, то площа цієї фактично використовуваної земельної ділянки має визначальне значення для розрахунку таких сум. Оскільки позивачем документально не обґрунтовано, не доведено та не підтверджено належними доказами фактичного використання відповідачем площі земельної ділянки в розмірі 0,1772 га, а також те, що позивач самостійно визначив розмір зобов`язання без підтвердження належними доказами розміру земельної ділянки, яку фактично використовує відповідач, тому відсутні підстави для стягнення з відповідача 24 722, 78 грн. недоотриманих коштів за користування земельною ділянкою за період з 23.12.2015 року по 01.08.2016 року.

Суд прийшов до висновку, що позиція відповідача спростовується наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЗК України земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно зч.1-4,9ст.79-1ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділучи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах 6, 7 цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Отже, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.06.2021 у справі № 922/1646/20 та від 04.03.2021 у справі № 922/3463/19 та в постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 5 серпня 2022 року справа № 922/2060/20.

Відповідно до ч.4 ст. 79-1 Земельного Кодексу України земельна ділянка по АДРЕСА_1 площею 0,1772 га є сформованою та має кадастровий номер :50:007:0438.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що спір стосується сформованої земельної ділянки, а тому сумнівів щодо її розміру немає.

У разі користування сформованою земельною ділянкою комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору власник такої земельної ділянки може захистити своє право на компенсацію йому недоотриманої орендної плати у порядку статті 1212 ЦК України. Зазначена правова позиція викладена в п 27 постанови Верховного Суду від 09.02.2022 у справі № 910/8770/19.

Також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 09листопада 2021 року справа №905/1680/20 в п.7.10 «Позиція Великої Палати Верховного Суду» зазначено, що «…у випадку використання землекористувачем сформованої земельної ділянки комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору оренди власник такої земельної ділянки (орган місцевого самоврядування, який представляє інтереси територіальної громади) може захистити своє право на компенсацію йому вартості не отриманої орендної плати в порядку статті 1212 ЦК України».

Стосовно розрахунку суми стягуваних недоотриманих коштів за користування земельною ділянкою за період з 23.12.2015 року по 01.08.2016 року суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що стягувана з фізичної особи ОСОБА_2 сума збитку, що становить 24 722,78 грн. підтверджується розрахунком визначення збитків, заподіяних внаслідок порушення земельного законодавства ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , зазначений розрахунок здійснено на підставі Витягу № 3129 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 14.06.2016 року відділу Держгеокадастру у Хорольському районі (а.с.95).

Відповідно до розрахунку визначення збитків, заподіяних внаслідок порушення земельного законодавства ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 за період з 23.12.2015 р. по 01.08.2016 р. сума не сплаченої орендної плати (збитків) за земельну ділянку площею 0,1772 з нормативно-грошовою оцінкою землі в сумі 1 029 744, 64 грн., за кадастровим № :50:007:0438 при ставці орендної плати в 4% складає 695, 41 грн.

За період із 01.01.2016 року по 01.08.2016 року сума несплаченої орендної плати (збитків) ОСОБА_1 за земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,1772 з нормативно-грошовою оцінкою землі в сумі 1 029 744, 64 грн., за кадастровим № :50:007:0438 при ставці орендної плати в 4% складає 24 722, 78 грн.

Згідно пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що вирішуючи спори про відшкодування власникам землі й землекористувачам шкоди, заподіяної самовільним зайняттям або забрудненням земельних ділянок та іншими порушеннями земельного законодавства, суд виходить із того, що відповідно до ст. 156 Земельного кодексу України, ст.1166 Цивільного кодексу України така шкода відшкодовується у повному обсязі.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, відсутність правовстановлюючих документів на землю не є підставою для звільнення його від сплати за її фактичне використання.

Суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Також, Європейський суд з прав людини зазначив, що, хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача у сумі 24 722, 78 грн. підтверджуються доданими до матеріалів справи доказами, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 450,00 грн., що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-14, 76-81, 141, 209-211, 213, 216, 221, 228, 229, 235, 240-242, 258, 259,263-265,268, 354,355 ЦПК України, суд В И Р І Ш И В:

Позов Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області до ОСОБА_1 правонаступником, якого є ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених (заощаджених) коштів,- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , мешканки с.Вишняки Лубенського району Полтавської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області, , адреса м.Хорол Лубенського району Полтавської області, вул.1 Травня, 4 безпідставно збережені кошти у сумі 24 722, 78 (двадцять чотири тисячі сімсот двадцять дві гривні сімдесят вісім копійок) грн. у вигляді орендної плати, що нарахована за володіння і користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 площею 0,1772 га за кадастровим № :50:007:0438 в період з 23.12.2015 року по 01.08.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , мешканки с.Вишняки Лубенського району Полтавської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області, , адреса м.Хорол Лубенського району Полтавської області, вул.1 Травня, 4 суму судового збору у розмірі 1 450,00 (одну тисячу чотириста п`ятдесят гривень 00 копійок) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пп.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України,до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Хорольський районний суд Полтавської області.

Сторони справи:

Позивач Хорольська міська рада Лубенського району Полтавської області, що знаходиться за адресою 37 800, м.Хорол Лубенського району Полтавської області, вул.1 Травня, 4, ,

Представник позивача Бибик Віталій Віталійович, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 ,

Відповідач ОСОБА_2 , мешканка 37860, с.Вишняки Лубенського району Полтавської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

Представник відповідача адвокат Касьян Віра Василівна,адреса 36039, м. Полтава, вул. Пушкіна, 67 а.

Повний текст судового рішення складено 27.02.2023 року.

Суддя: Н.С.Миркушіна