Провадження № 6/686/229/23
УХВАЛА

28 квітня 2023 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді - Заворотної О.Л.

секретаря судового засідання Сікори Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький справу за поданням державного виконавця про примусове проникнення до квартири,

встановив:

Державний виконавець Яворська Ю.В. звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із поданням про примусове проникнення до квартири, в обґрунтування якого вказала, що на виконанні Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) знаходиться зведене виконавче провадження 70406932 з примусового виконання рішень суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 . Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно виконавчого документа та заяви стягувача про примусове виконання адресою проживання боржника зазначено: АДРЕСА_1 . 19.01.2023 державним виконавцем здійснено виїзд за адресою проживання боржника: АДРЕСА_1 . В ході виходу за місцем проживання двері в квартиру ніхто не відкрив, державним виконавцем залишено виклик боржнику з`явитись до державного виконавця з метою надання пояснень. В телефонному режимі боржнику повідомлено, про виїзд за місцем його проживання, однак ОСОБА_1 зазначив, що по АДРЕСА_1 не проживає, про місце свого проживання повідомить у заяві. 26.01.2023 боржник у заяві повідомив, що з липня 2021 року по АДРЕСА_1 не проживає, натомість проживає за місцем реєстрації, а саме: АДРЕСА_2 . На адресу Другого відділу ДВС у місті Хмельницькому надходять клопотання стягувана щодо вилучення особистих речей боржника, у тому числі щодо здійснення примусового проникнення до квартири АДРЕСА_3 з метою опису та арешту майна боржника. Державним виконавцем 07.02.2023, 07.03.2023 на адресу ОСОБА_1 направлено вимоги щодо надання доступу до квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 з метою перевірки майнового стану боржника. 11.04.2023 державним виконавцем здійснено виїзд за адресою проживання боржника: АДРЕСА_4 . В ході виходу за місцем проживання вхідні двері відкрила жінка, яка представилась мамою боржника та повідомила, що ОСОБА_1 відсутній, передати боржнику вимогу та виклик державного виконавця у тому числі підписатись у акті державного виконавця відмовилась. Отже, незважаючи на вихід за місцем проживання боржника, виконавцю неможливо здійснити перевірку майнового стану боржника, виявити інше майно та кошти, що належать боржникові, та на які можливо звернути стягнення, з причин незалежних від державного виконавця. Примусове проникнення до житла боржника, залишається єдиним можливим заходом забезпечення виконання судового рішення, встановлення майнового стану боржника, виявлення майна та коштів, що належать боржникові. Зважаючи, що квартира АДРЕСА_3 єдине встановлене місце проживання боржника, відповідно до відомостей виконавчого провадження, наявні обґрунтовані підстави вважати, що в даному будинку знаходиться майно та(або) кошти боржника, на які можливо звернути стягнення, просить відповідно до ст. 439 ЦПК України постановити ухвалу про примусове проникнення до квартири АДРЕСА_3 при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 70406932 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 2 ст. 439 ЦПК України сд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Державний виконавець Яворська Ю.В. в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі.

У відповідності до приписів ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває зведене виконавче провадження №70406932 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів.

16.06.2022 відкрито виконавче провадження № 69252615 з примусового виконання рішення суду від 01.10.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів.

08.08.2022 державним виконавцем винесено постанову ВП № 69252615 про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника ОСОБА_1 .

Державним виконавцем направлено вимогу до ПАТ КБ "ПриватБанк" та "Універсал Банк" стосовно надання інформації про: наявність та/або с рахунків боржника; руху коштів; операцій на рахунках боржника за і період перебування; договорів боржника про зберігання цінностей; надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа; надання повних реквізитів відкритих рахунків.

АТ "Універсал Банк" платіжну вимогу повернуто на адресу Другого відділу ДВС у місті Хмельницькому згідно п.2.18 та п.9.9 Інструкції № №22.

29.07.2022 на рахунок Другого відділу ДВС у місті Хмельницьке надійшли кошти у сумі 1228,27 грн., що списані згідно платіжної вимоги з рахунку відкритого у ПАТ КБ " ПриватБанк", з яких 898,06 грн. перераховані на користь ОСОБА_2

01.08.2022 на рахунок Другого відділу ДВС у місті Хмельницькому надійшли кошти у сумі 1273,26 грн., що списані згідно платіжної вимоги з рахунку відкритого у ПАТ КБ " ПриватБанк", з яких 1157,51 грн. перераховані на користь ОСОБА_2

25.10.2022 відкрито виконавче провадження № 70150947 з примусового виконання рішення суду від 19.08.2022 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів.

23.11.2022 державним виконавцем винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, виконавчі провадженні №69252615 та № 70150947 об`єднані у зведене виконавче провадження № 70406932.

Згідно повідомленні Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Хмельницькій області від 09.12.2022 № 31/22/1-2617, транспортних засобів зареєстрованих за ОСОБА_1 не виявлено.

Згідно виконавчого документа та заяви стягувана про примусове виконання, адресою проживання боржника зазначено: АДРЕСА_1 .

19.01.2023 державним виконавцем Яворською Ю.В. складено акт державного виконавця, де зазначено, що в ході виходу за місцем проживання, а саме, АДРЕСА_1 , двері в квартиру ніхто не відкрив, державним виконавцем залишено виклик боржнику з`явитись до державного виконавця з метою надання пояснень.

26.01.2023 боржник ОСОБА_1 повідомив в заяві, що з липня 2021 року по АДРЕСА_5 не проживає, натомість проживає за місцем реєстрації, а саме: АДРЕСА_2 .

Державним виконавцем 07.02.2023 року, 07.03.2023 року на адресу ОСОБА_1 направлено вимоги щодо надання доступу до квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 з метою перевірки майнового стану боржника.

11.04.2023 державним виконавцем складено акт, де зазначено, в ході виходу за місцем проживання боржника: АДРЕСА_4 , вхідні двері відкрила жінка, яка представилась мамою боржника та повідомила, що ОСОБА_1 відсутній, передати боржнику вимогу та виклик державного виконавця у тому числі підписатись у акті державного виконавця відмовилась.

Державний виконавець звертаючись до суду із вказаним поданням зазначила, що незважаючи на вихід за місцем проживання боржника, виконавцю неможливо здійснити перевірку майнового стану боржника, виявити інше майно та кошти, що належать боржникові, та на які можливо звернути стягнення, з причин незалежних від державного виконавця. Примусове проникнення до житла боржника, залишається єдиним можливим заходом забезпечення виконання судового рішення, встановлення майнового стану боржника, виявлення майна та коштів, що належать боржникові, а зважаючи, що квартира АДРЕСА_3 єдине встановлене місце проживання боржника, відповідно до відомостей виконавчого провадження, наявні обґрунтовані підстави вважати, що в даному будинку знаходиться майно та(або) кошти боржника, на які можливо звернути стягнення.

Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Відповідно до частини 1 статті 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Згідно з пунктом 4 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи,безперешкодно входити до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення.

Пунктом 13 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець звертається до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Отже, за змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше, як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Такі правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі №757/41727/19-ц.

При вирішенні питання про примусове проникнення до житла боржника необхідно враховувати пропорційність втручання в особисті права людини, з метою дотримання відповідного балансу між приватним та суспільним інтересом.

Вирішуючи питання про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника, суд повинен встановити, що боржник повідомлений про наявність виконавчого провадження, отримав повідомлення про необхідність бути присутнім при проведенні виконавчих дій та встановити обставини вчинення перешкод у проведенні виконавчих дій. Виконавець може звертатись до суду з поданням про примусове проникнення до володіння особи лише у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань під час примусового виконання рішення суду.

Так з матеріалів, доданих державним виконавцем до подання слідує, що вимоги державного виконавця від 07.02.2023, 07.03.202 на адресу ОСОБА_1 щодо надання доступу до квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 з метою перевірки майнового стану боржника, боржнику не вручені, а актом державного виконавця від 11.04.2023 засвідчено, що боржник ОСОБА_1 відсутній за адресою: АДРЕСА_4 , аж ніяк не факт відмови у наданні доступу до житла.

Крім цього, державним виконавцем не встановлено зареєстроване місце проживання боржника ОСОБА_1 , так як в виконавчих листах зазначено місце проживання АДРЕСА_1 , інших відомостей щодо реєстрації місця проживання боржника матеріали подання не містять.

Також, державним виконавцем не перевірялася інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо зареєстрованого права власності на квартиру АДРЕСА_3 .

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, подання державного виконавця задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 141, 258-259, 260, 261, 263, 268, 353-354, 439 ЦПК України, суд -

ухвалив:

В задоволенні подання державного виконавця про примусове проникнення до квартири - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в 15-денний строк з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Дата складання повного тексту ухвали суду: 28.04.2023.

Суддя: