Справа № 486/1191/22
Провадження № 2/486/151/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року м. Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Далматової Г.А.,

при секретарі Деменко К.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Южноукраїнської територіальної громади в особі Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , відповідач Южноукраїнська територіальна громада в особі Южноукраїнської міської ради Миколаївської області

В С Т А Н О В И В:

14 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Южноукраїнської територіальної громади в особі Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування, в якому просить визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 50,2 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 .

Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що її мати ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 03 жовтня 2000 року ними була придбана квартира АДРЕСА_1 . Договір було оформлено Южноукраїнською філією Універсальної товарної біржі «Нерухомість Н». Титульним власником квартири зазначено ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, та після його смерті відкрилася спадщина на зазначену квартиру. Спадкоємцем після його смерті була її мати ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину на підставі ст. 1268 ЦК України. Оформити спадщину мати не встигла, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. Після її смерті відкрилася спадщина на вказану квартиру. Вона є спадкоємцем за заповітом після смерті матері та після смерті ОСОБА_2 на підставі ст.1276 ЦК України У встановлений законом строк вона звернулася до Южноукраїнської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак 04 червня 2021 року отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки не було надано правовстановлюючого документу на спадкове майно. Оскільки позбавлена можливості успадкувати і оформити право власності на квартиру, змушена звернутись до суду.

Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача в засідання не з`явився, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує.

Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 03 жовтня 2000 року ОСОБА_4 , яка також представляла на біржі інтереси члена своєї сім`ї неповнолітньої ОСОБА_5 , 1984 року народження, і ОСОБА_2 уклали договір №125 купівлі-продажу нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 . Вказаний договір зареєстровано в Южноукраїнській філії Універсальної товарної біржі «Нерухомість Н» у «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за № 125 від 03 жовтня 2000 року /а.с. 11, 30-31/.

Згідно копії довідки № 157 від 12 травня 2021 року /а.с. 12/ станом на 31 грудня 2012 року було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 в КП «Бюро технічної інвентаризації м. Южноукраїнська» на ОСОБА_2 , про що зроблено запис за № 61 в реєстровій книзі №15.

Технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 видано на ім`я ОСОБА_2 /а.с. 13-14/.

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу /а.с. 10/ ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 07 серпня 1986 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть /а.с. 15/.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 /а.с. 16, 17, 18, 19, 20, 21/.

Згідно копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі /а.с. 9/ за життя ОСОБА_3 зробила заповіт, який було посвідчено приватним нотаріусом Дмитрієвою В.В.

Також згідно копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі Нотаріусом Другої Первомайської державної нотаріальної контори Бутрей І.А. заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_2 /а.с. 8/.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04 червня 2021 року в.о. завідувача Южноукраїнської державної нотаріальної контори Миколаївської області Бутрей І.А. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_2 . Спадкоємицею не були надані документи (відсутні на спадкове майно, а саме, на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 ). У неї залишилась лише копія договору купівлі-продажу вказаної квартири, де знаходиться оригінал договору, їй не відомо /а.с. 7, 29/.

Після смерті ОСОБА_2 Южноукраїнською державною нотаріальною конторою Миколаївської області була заведена спадкова справа № 197/2020 /а.с. 84-108/. У вазаній спадковій справі є копія заяви ОСОБА_1 від 03 грудня 2020 року про прийняття спадщини, інші спадкоємці відсутні.

Після смерті ОСОБА_3 Южноукраїнською державною нотаріальною конторою Миколаївської області була заведена спадкова справа № 196/2020 /а.с. 60-82/. У вазаній спадковій справі є копія заяви ОСОБА_1 від 03 грудня 2020 року про прийняття спадщини, інші спадкоємці відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 1241 ЦК України передбачено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Як вбачається зі ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, про що наголошує ч. 5 ст. 1268 ЦК України.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, якій починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України).

Згідно з частинами першою-третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст. 66 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України.

Згідно ч. 1 ст. 46 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси, які вчиняють нотаріальні дії, мають право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій) видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

В силу п. 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 5 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст. 16 ЦК України, згідно з якою способом захисту цивільного права та інтересу може бути, зокрема, визнання права.

Згідно з п. 2, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 332 ЦК України право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до положень ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» в редакції чинній на момент укладання біржової угоди не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.

Обов`язковість державної реєстрації прав на нерухоме майно передбачена Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, та їх обтяжень». Порядок та умови державної реєстрації передбачені тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно, затверджене наказом МЮ України № 7/5 від 7 лютого 2002 року з наступними змінами.

Згідно ч. 3 ст. 3 вказаного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Відповідно до ст.49 Закону України «Про власність» володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом, третейським судом.

З письмових доказів, доданих до позову вбачається, що за життя спадкодавець ОСОБА_2 правомірно набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 та правомірно нею володів, а після його смерті відкрилася спадщина на вказане майно.

Спадкоємцем першої черги після його смерті була його дружина ОСОБА_3 , яка теж померла, не встигнувши оформити право власності на зазначену квартиру, однак остання зробила заповіт на випадок своєї смерті, на ім`ї своєї доньки ОСОБА_1 .

Постановою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено, остання не має можливості усунути порушення своїх прав в позасудовому порядку.

Враховуючи, що позивач, яка є спадкоємцем за заповітом після смерті матері, а остання фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , однак не встигла оформити документи на спадщину у передбаченому законом порядку, визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позивач прийняла спадщину у встановлений законом строк, ішні спадкоємці відсутні, але в позасудовому порядку позбавлена можливості реалізувати своє право на спадщину, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Жодних доказів на спростування факту належності спадкодавцю ОСОБА_2 спірної квартири сторонами не надано.

Сторони не заявляли про відшкодування судових витрат.

Керуючись ст.ст.12, 81, 141, 263, 265, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до Южноукраїнської територіальної громади в особі Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Повне ім`я позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка смт. Братське, Братського району, Миколаївської області, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Повне найменування відповідача: Южноукраїнська територіальна громада в особі Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, , місцезнаходження: вул. Європейська, 48, м. Южноукраїнськ, Миколаївської області, 55002.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Г. А. Далматова