справа № 367/454/22 головуючий у суді І інстанції Кухленко Д.С.
провадження № 22-ц/824/3890/2023 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 березня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРІСФЕНД-КОНСАЛТИНГ» на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 08 грудня 2022 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРІСФЕНД-КОНСАЛТИНГ» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року ТОВ «ОРІСФЕНД-КОНСАЛТИНГ» звернулося до суду з позовом та просило стягнути з ОСОБА_1 кошти за заподіяну шкоду майну в розмірі 28 710 грн. 08 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем була спричинена майнова шкода легковому автомобілю Porsche Macan, державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2015 рік випуску, який належить позивачу на праві приватної власності. Дорожньо-транспортна пригода сталася 09 травня 2021 року о 09 год. 55 хв. в м. Києві по вул. М. Бойчука, 41. Керуючи автомобілем Smart, ОСОБА_1 , всупереч п. 15.12 Правил дорожнього руху, здійснив стоянку транспортного засобу, не вжив всіх заходів та допустив його самовільний рух, внаслідок чого автомобіль здійснив наїзд на припаркований автомобіль Porsche Масаn, державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , в результаті чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Печерського районного суду міста Києва від 06 серпня 2021 року по справі № 757/27701/21-п відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Діями ОСОБА_1 було завдано майнову шкоду позивачу в розмірі 26 710 грн. 08 коп., що підтверджується висновком експерта з ДТП, а саме звітом № 40/06.05.21 від 14 травня 2021 року «Про оцінку вартості матеріального збитку». Також, позивачем було сплачено за проведення експертизи з ДТП кошти в сумі 2 000 грн., згідно квитанції за послуги експерта, до прибуткового касового ордера № 40/06.05.21 від 14 травня 2021 року. При оформленні ДТП відповідач надав оригінал страхового полісу № ЕР-201087261. Позивач звернувся до страхової компанії АТ «СГ «Ю.БІ.АИ-КООП» за відшкодуванням шкоди внаслідок ДТП, направив усі необхідні документи та повідомлення від потерпілої особи, на що отримав відповідь від страхової компанії, що у них призупинена ліцензія постановою НБУ, що у них відбувається перевірка НБУ і тільки після того, як вона пройде, будуть знати чи вони взагалі зможуть працювати. Позивач після проведення експертизи з ДТП та складання звіту № 40/06.05.21 від 14 травня 2021 року звернувся на станцію технічного обслуговування легкових автомобілів для ремонту пошкодженого автомобіля. Був проведений технічний ремонт даного автомобіля та замінені необхідні деталі для подальшого безпечного використання легкового автомобіля Porsche Macan, державний номер НОМЕР_1 . Про що був складений акт прийому-передачі виконаних робіт по ремонту автомобіля № б/н від 24 травня 2021 року. Позивач звертався до відповідача з вимогою сплатити за пошкодження, але не отримав ніякої відповіді.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 08 грудня 2022 року у задоволенні позову ТОВ «ОФІСФЕНД-КОНСАЛТИНГ» відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «ОФІСФЕНД-КОНСАЛТИНГ»просить скасувати рішення суду першої інстанції через невідповідність висновків обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на аналогічні обставини, викладені у позовній заяві та вказує про те, що при зверненні позивачем до страхової, він не отримав підтвердження, що даний поліс №ЕР-201087261 дійсний, що відповідач дійсно застрахував свою відповідальність у цій страховій компанії. Також, позивач не отримав відповіді про те, що поліс №ЕР-201087261 дійсно має покриття 130 000 грн. і що кошти не були вже використані на інші ДТП відповідача, які могли статися протягом року, так як поліс має тільки 130 000 грн. покриття за заподіяну шкоду майну і у разі виплати за ДТП сума покриття зменшується на суму виплати за кожну ДТП. З цього слідує, що на момент звернення до страхової компанії поліс № ЕР-201087261 міг не мати жодної гривні для покриття, при цьому по терміну дії, який встановлений на рік, він міг бути дійсним. Всю інформацію про стан полісу і його дію, що наведена вище, повинен був надати відповідач суду і позивачу, але він не надав жодного пояснення з цього приводу, так як і не надала страхова компанія АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП». З цього слідує, що невідомо чи була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача належним чином, чи був дійсний поліс на день ДТП, чи була достатньою сума в полісі для покриття даного ДТП, чи були взагалі якісь правові відносини у відповідача та АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП». У заочному рішенні суду йдеться про те, що «сума позовних вимог до відповідача не перевищує ліміту відповідальності страхової компанії», але це може бути лише в тому разі, якщо позивач звернувся до страхової компанії з заявою про виплату і страхова компанія підтвердила, що поліс №ЕР-201087261 не використаний страхувальником раніше і що дійсно сума полісу покриває суму збитків позивача, тобто такий ліміт відповідальності за Полісом № ЕР-201087261 на час скоєння ДТП не встановлений взагалі. Крім того, потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. Зазначені висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року по справі № 6-2808цс15.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК Українисудове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 09 травня 2021 року о 09 год. 55 хв. в м. Києві по вул. М. Бойчука, 41, керуючи автомобілем Smart, ОСОБА_1 , всупереч п. 15.12 ПДР, здійснив стоянку транспортного засобу, не вжив всіх заходів та допустив його самовільний рух, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль Porsche Масаn, державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , в результаті чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками (а.с.9).

Легковий автомобіль Porsche Macan, державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2015 року випуску, належить ТОВ «ОРІСФЕНД-КОНСАЛТИНГ» на праві приватної власності (а.с.4).

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 06 серпня 2021 року по справі №757/27701/21-п ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.11).

Відповідно до Звіту № 40/06.05.21 від 14 травня 2021 року «Про оцінку вартості матеріального збитку» вартість матеріального збитку становить 26 710 грн. 08 коп. (а.с.15-27).

Цивільно-правова відповідальність автомобіля Smart, державний номер НОМЕР_3 , була застрахована за полісом № ЕР-201087261 в Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП», термін дії поліса з 11:30 30 серпня 2020 року по 29 серпня 2021 року включно (а.с.28).

ТОВ «ОРІСФЕНД-КОНСАЛТИНГ» в особі ОСОБА_2 12 травня 2021 року звернувся з заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку до ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» та направив усі необхідні документи (а.с.29).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є необґрунтованими з огляду на відсутність підстав покладення матеріальної відповідальності на відповідача, за умови наявності чинного на момент пригоди полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Апеляційний суд погоджується по суті з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У відповідності до ст.22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

В редакції Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» на день дорожньо-транспортної пригоди розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 130 тисяч гривень на одного потерпілого.

Як вбачається з полісу №ЕР-201087261 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладеного між ОСОБА_1 та АТ «СГ» Ю.БІ.АЙ-КООП» ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну складає 130 000 грн. Заявлені позовні вимоги не перевищують ліміту відповідальності страхової компанії.

Велика палата Верховного Суду постановою від 04 липня 2018 року (справа №755/18006/15-ц, провадження №14-176цс18) зазначила, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника. Іншої норми, яка визначала б особливості відповідальності осіб, що застрахували свою цивільну відповідальність, у главі 82 ЦК України немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «ОФІСФЕНД-КОНСАЛТИНГ» вказувало про те, що постановою Печерського районного суду міста Києва від 06 серпня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Своїми діями ОСОБА_1 завдав майнову шкоду позивачу в розмірі 26 710 грн. 08 коп., що підтверджується висновком експерта з ДТП, а саме звітом № 40/06.05.21 від 14 травня 2021 року «Про оцінку вартості матеріального збитку». Також, позивачем було сплачено за проведення експертизи з ДТП кошти в сумі 2 000 грн., згідно квитанції за послуги експерта, до прибуткового касового ордера № 40/06.05.21 від 14 травня 2021 року.

Позивач вказує, що звернувся до АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП», де на момент ДТП була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, за відшкодуванням шкоди внаслідок ДТП, направив усі необхідні документи та повідомлення від потерпілої особи, на що отримав відповідь від страхової компанії, що у них призупинена ліцензія постановою НБУ, що у них відбувається перевірка НБУ і тільки після того як вона пройде, будуть знати чи вони взагалі зможуть працювати.

При цьому, доказів на підтвердження зазначених доводів позивачем не надано ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції.

Як вбачається з витягу із офіційного сайту МТСБУ (https://policy-web.mtsbu.ua/Search/ByPolicyNum?md=DFB0A8E8E356B49106B35EE56521A92DC25DCBAD8D1ADC5DD28E73FE1EFA46BCA1B9156F1C5D488F4CD87543AEDC00535F78FC90B1FDC68D633991) на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, тобто, станом на 09 травня 2021 року, страховий поліс відповідача №ЕР-201087261 був дійсний, а діяльність АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» щодо укладення страхових договорів та виплати страхових відшкодувань не припинена.

В апеляційній скарзі позивач вказує на те, що у відповідь на їхнє звернення МТСБУ повідомило, що страхова компанія АТ «СК «Ю.БІ.АЙ.КООП» виключена з МТСБУ за несплату внесків 01 вересня 2021 року.

Разом з тим, дорожньо-транспортна пригода сталася 09 травня 2021 року і ТОВ «ОФІСФЕНД-КОНСАЛТИНГ» мало можливість до 01 вересня 2021 року подати заяву про виплату страхового відшкодування та надати необхідні документи, а у разі відмови страхової компанії від його виплати звернутися до суду за захистом своїх прав.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ТОВ «ОФІСФЕНД-КОНСАЛТИНГ» звернулося до АТ «СК «Ю.БІ.АЙ.КООП» із заявою про виплату страхового відшкодування. Однак, докази відмови у виплаті такого відшкодування матеріали справи не містять. З позовом до зазначеної компанії позивач не звертався.

Крім того, у відповідності до вимог ст. 52 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик членство якого припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеним ним договором з відповідачем.

Таким чином, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована, розмір завданих збитків позивачу не перевищує ліміт відповідальності страховика, встановленого законом, вимоги позивача про стягнення матеріальної шкоди з відповідача не можуть бути задоволенні, оскільки відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника.

Відтак, посилання позивача щодо того, що йому невідомо чи була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача належним чином, чи був дійсний поліс на день ДТП, чи була достатньою сума в полісі для покриття даного ДТП, чи були взагалі якісь правові відносини у відповідача та АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» є необґрунтованими та не можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги, оскільки фактично є невирішеними питаннями, щодо яких позивач не подав жодного доказу і тому не можуть вважатись доводами щодо фактичних обставин справи.

Крім того, в апеляційній скарзі позивач вказує на те, що відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Разом з тим, таке право на відшкодування виникає лише за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика (постанова Великої Палата Верховного Суду від 04 липня 2018 року, справа №755/18006/15-ц, провадження №14-176цс18).

При цьому, як вже встановлено судом, доказів того, що у страховика не виникло обв`язку з виплати страхового відшкодування матеріали справи не містять, а розмір завданої шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика. Відтак, зазначені доводи позивача також є необґрунтованими.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову відповідають фактичним обставинам справи, доводами апеляційної скарги не спростовуються, судом повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРІСФЕНД-КОНСАЛТИНГ» залишити без задоволення.

Заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 08 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.