Ухвала

13 березня 2023 року

м. Київ

справа № 447/2828/22

провадження № 61-2919ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув заяву ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали у справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Миколаївського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 28 листопада 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 22 грудня 2022 року, з урахуванням ухвали Миколаївського районного суду Львівської області від 28 лютого 2023 року про виправлення описки, позовну заяву ОСОБА_1 повернуто заявнику.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 28 листопада 2022 року та ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 22 грудня 2022 року.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 28 листопада 2022 року та ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 22 грудня 2022 року повернуто до суду першої інстанції для вирішення питання про виправлення описки.

У березні 2023 року до Касаційного цивільного Суду у складі Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали щодо судді Миколаївського районного суду Львівської області Павліва В. Р. у порядку статті 262 ЦПК України, в якій заявник просить просить постановити окрему ухвалу відносно судді Миколаївського районного суду Львівської області Павліва В. Р., оскільки останнім порушено норми матеріального та процесуального права при постановленні ухвали Миколаївського районного суду Львівської області від 28 листопада 2022 року про залишення його позовної заяви без руху. Крім того, зазначає, що однією із сторін у цій справі є Миколаївський районний суд Львівської області, а тому за розпорядженням голови цього суду у порядку частини шостої статті 31 ЦПК України справа мала бути передана до суду вищої інстанції для визначення підсудності.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши заяву Верховний Суд дійшов висновку про повернення заяви з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Суд касаційної інстанції при розгляді касаційних скарг діє в порядку та межах, визначених цивільним процесуальним законодавством України, його повноваження визначені главою 2 розділу V Перегляд судових рішень ЦПК України.

Статтею 389 ЦПК України визначено перелік судових рішень, які учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із частинами першою, восьмою, десятою статті 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Окрему ухвалу може бути постановлено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанції.

Суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення. Такі самі повноваження має Велика Палата Верховного Суду щодо питань передачі справ на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Отже, постановити окрему ухвалу Верховний Суд може лише за результатами перегляду справи в порядку касаційного чи апеляційного провадження.

У провадженні Верховного Суду не перебуває справа № 447/2828/22 ні в порядку касаційного провадження, ні в порядку апеляційного провадження.

За таких обставин, Верховний Суд позбавлений процесуальної можливості вирішити питання про постановлення окремої ухвали у цій справі.

Ураховуючи викладене, заява ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали щодо судді Миколаївського районного суду Львівської області Павліва В. Р. підлягає поверненню.

Керуючись статтями 260, 262, 389, 400 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали у справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відшкодування моральної шкоди повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до заяви матеріали надіслати заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Р. А. Лідовець