Провадження № 2/752/1749/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2023 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Машкевич К.В.

за участю секретаря- Гненик К.П.

представника позивача- ОСОБА_1

представника відповідача- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом і просить стягнути з відповідача:

- аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 25 000, 00 грн. щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття;

- заборгованість за аліментами за період з 01 липня 2021 року до 31 жовтня 2021 року у загальному розмірі 100 000,00 грн., з подальшою індексацією відповідно до закону;

- моральну шкоду у розмірі 115 000,00 грн.;

- допустити до негайного виконання рішення суду у частині стягнення заборгованості за аліментами за період з 01 липня 2021 року до 31 жовтня 2021 року та платежу за один місяць.

Посилається в позові на те, що з 12 липня 2014 року перебуває з відповідачем у шлюбі.

Від шлюбу з відповідачем мають доньку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначає, що з травня 2021 року в сім`ї почалися непорозуміння, сварки та скандали. В зв`язку з чим, у липні 2021 року вона змушена була відвезти дитину до своїх батьків у м.Чернігів та шукати житло в м.Києві. Згодом звільнилася з роботи по догляду за дитиною та виїхала до батьків в м.Чернігів, оскільки її доходів не вистачало на найм житла та оплату дитячого садочка в м.Києві.

Посилається, що відповідач з липня 2021 року припинив виконувати батьківські обов`язки, позбавив дитину батьківської уваги і турботи, припинив належне утримання дитини та її додаткових потреб. Позбавив її та доньку даху над головою, сталих соціальних зв`язків та звичайної обстановки.

Вказує, що відповідач працює начальником служби безпеки в ТОВ «ПОРЯД.ОК.УН» та отримує близько 120 000,00 грн. на рік, однак його фактичні доходи значно перевищують офіційні.

Відповідно до довідки ВТА Банку від 13 червня 2017 року відповідачем було відкрито ряд депозитних рахунків у гривні та у доларах США, які у 2014 році складали 119 000 доларів США.

Крім того, 17 березня 2020 року відповідачем з каси банку було знято 850 000,00 грн. та здійснено валютообміну операцію з продажу доларів США на суму 18500, а 21 квітня 2020 року знято 1 060 000,00 грн.

Вважає, що вказане підтверджує факт перебування у відповідача значних сум, які вільно дозволяють забезпечувати сплату аліментів, заявлених до стягнення.

Зазначає, що у 2020 році його витрати склали 2 047 245,52 грн., що суттєво перевищує офіційний дохід, в зв`язку з чим, вважає, що визначення розміру аліментів має здійснюватися виходячи із фактичного майнового стану відповідача, руху коштів по його рахункам та усіх інших обставин щодо його майнового стану.

Вартість утримання дитини, забезпечення її гармонійного розвитку приблизно складає 29915,00 грн. на місяць, що включає: харчування 10 775,00 грн.; забезпечення відпочинку, оздоровлення та фізичної культури 6680,00 грн.; одяг та взуття 6500,00 грн.; побутових та інших регулярних витрат 5960,00 грн.

Вважає, що аліменти у розмірі 25 000,00 грн. на місяць, враховуючи майновий стан відповідача, є достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дитини, що включає: харчування 10 000,00 грн.; забезпечення відпочинку, оздоровлення та фізичної культури 5000,00 грн.; одяг та взуття 5000,00 грн.; побутових та інших регулярних витрат 5000,00 грн.

Зазначає, що з народження дитина є членом сім`ї з високим рівнем життя та забезпечення. Сім`я проживає в квартирі будинку бізнес-класу, рівень життя включав достойне харчування, якісний одяг, взуття, домашню техніку, дорогі меблі, коштовності та регулярний відпочинок в м.Києві, по України та за межами держави.

Крім того, у 2020-2021 роках дитина відвідувала приватний заклад - Центр дошкільної освіти «Школа майбутнього першокласника» вартість навчання за п`ять місяців складає 19440,00 грн. та приватний дитячий садочок ватрістю 8500,00 грн. на місяць.

Також, згідно до рекомендацій лікаря -психолога Медичного центру «Добробут» від 11 листопада 2021 року поряд із психотерапією, дитині рекомендовано збереження рівня життя, звичайної обстановки, дитячого садка та оточення дитини.

У визначення розміру заборгованості відповідача по аліментам за період з 01 липня 2021 року по 31 жовтня 2021 року, посилається, що неодноразово зверталася до відповідача з цього питання, але останній відмовлявся. В зв`язку з чим, вважає суму до стягнення в 100 000,00 грн (25000,00*4 міс.).

Крім того, зазначає, що внаслідок негативної поведінки відповідача, проявів гніву, приниження і образ, скандалів та сварок, що впливали на спихічний стан дитини, вона змушена була відвести дитину до батьків у м.Чернігів. При цьому, відповідач не проявляв жодного піклування про свою сім`ю та дитину, повністю поклав відповідальність на неї. В зв`язку з чим, 03 серпня 2021 року вона змушена була звільнитися з роботи та стати на облік у Центр зайнятості. Дії відповідача позбавили її можливості заробляти на життя та будувати кар`єру, позбавили сталих зв`язків, перспектив та спілкування з близькими та друзями, що спричинило глибокі душевні страждання та біль. Дитина була позбавлена усієї звичайної обстановки та рівня життя, соціальних зв`язків, можливості відвідування дитячого садочку, проживання у своєму домі, піклування та турботи батька, що спричинило дитячі душевні страждання, які відповідачем не відшкодовані.

Розмір моральної шкоди у 115500,00 грн. обгрунтовує тим, що у разі виконання відповідачем обов`язку, у період з 01 серпня 2021 року по 01 листопада 2021 року, що складає: оплату дитячого садочка 8500 грн.; утримання дитини у розмірі аліментів 25000,00 грн.; сплату за тимчасовий найм житла 5000,00 грн. таких душевних страждань вона та дитина не знали б .

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 22 листопада 2021 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду.

Ухвалою суду від 09 грудня 2021 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками.

Згідно з розпискою від 10 грудня 2021 року, яка міститься в матеріалах справи, відповідач отримав ухвалу суду від 09 грудня 2021 року та копію позовної заяви з додатками (а.с.181).

28 грудня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач позов визнав частково.

Зазначає, що він постійно турбується про сімейне життя та спільну дитину. Намагався всі зароблені кошти витрачати на благо сім`ї та влаштування житла, створення умов для життя.

Заперечуючи, що з липня 2021 року він не утримує дитину, посилається, що позивачка намагається існувати за рахунок дитини, не бажає самостійно заробляти на життя.

Вказує, що позивачка є працездатною, ніколи не мала інвалідності та має можливість працювати та заробляти на власне утримання.

В зв`язку з цим, зазначає, що обов`язок утримувати дитину, відповідно до вимог ст.180 СК України, покладається, також і на матір дитини, а не тільки на батька.

Посилається, що утримує сім`ю та продовжує надавати позивачці готівкові кошти щомісячно. Також купує дитині подарунки, одяг, потрібні речі, оплачує розваги, освітні послуги, відпочинок та інше.

З 2014 року по сьогодні (час направлення відзиву) позивачка мешкає в його квартирі, він надалі має намір надавати можливість їй проживати. Вказану квартиру утримує самостійно та сплачує комунальні послуги.

Вважає, що розмір аліментів у 25 000,00 грн., є безпідставним та перебільшеним, оскільки дитина здорова та у своєму віці не потребує таких матеріальних затраз, зокрема, на харчування.

Посилається, що дійсно працює на посаді начальника служби безпеки в ТОВ «ПОРЯД.ОК Управління та експлуатації нерухомості» та отримує за основним місцем роботи, згідно внутрішнього трудового розпорядку товариства з посадовим окладом 15 000,00 грн. Інших додаткових доходів немає.

Зазначає, що депозити, які були відкриті в ВТА Банку, відповідно до довідки від 30 жовтня 2017 року в грошових одиницях України та іноземній валюті, у період з 2011-2014 роках, переукладалися на новий строк з використанням одних і тих самих коштів, сума яка з часом збільшувалася за рахунок відсоткових нарахувань на суму депозиту та додаткових вкладів.

Вказні грошові кошти в подальшому були витрачені на придбання квартири для сім`ї.

Також кошти витрачалися на оздоблення житла та влаштування необхідних умов для проживання.

Вважає, що грошові кошти, які були ним заощаджені до укладення шлюбу та були витрачені на придбання житла та його облаштування, не доводять спроможності, на даний час, сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі.

Крім того посилається, що має повнолітню дочку ОСОБА_6 , 2001 року народження, яка навчається в Центральноукраїнському державному педагогічному університеті ім.В.Винниченка (м.Кропивницький) на комерційній основі денної форми навчання та він приймає участь в оплаті за її навчання.

Також, на утриманні перебуває матір, 1945 року народження, яка є одинокою пенсіонеркою, хворіє на тяжку хворобу та потребує допомоги по утриманню, а також в придбанні ліків.

Зазначає, що сам переніс дві операції на правій руці, однак бажаного результату немає та є необхідність додаткового хіругічного втручання.

Виходячи з цього, вважає, що спроможний надавати аліменти на утримання дитини у розмірі від усіх доходів, що станом на грудень місяць 2021 року становить 3075,00 грн. Зазначає, що перерахував 15 грудня 2021 року позивачці 15577,89 грн., в зв`язку з чим просить відмовити у стягненні з нього заборгованості по аліментам та відмовити у задоволенні моральної шкоди, оскільки вважає, що позивачкою недоведено у чому саме полягають її моральні страждання, так як він не забороняє останній користуватися квартирою, яка є місцем проживання її та дитини.

11 січня 2022 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якому позивачка заперечує позицію відповідача щодо розміру аліментів, стягення аліментів за минулий час та моральної шкоди. Просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовну заяву з підстав викладених у ній та просила суд позов задовольнити, також допустити до негайного виконання рішення суду у частині стягнення заборгованості за аліментами за період з 01 липня 2021 року по день ухвалення рішення суду та платежу за один місяць.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, послався, що відповідач не ухиляється від сплати аліментів, допомагає фінансово, однак заявлений розмір є непомірно великий. В зв`язку з чим, вважає, що аліменти в розмірі від усіх доходів є таким, що забезпечить дитину та буде справедливим. Також зазначив, що з початку російської агресії допоміг позивачці разом з дитиною виїхати за кордон, де вони досі перебувать.

Заслухавши учаників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони з 12 липня 2014 року перебувають у шлюбі.

Від шлюбу сторони мають малолітню дочку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (т.1 а.с.23).

Встановлено та не заперечується відповідачем, що з липня 2021 року позивачка разом дитиною проживають у м.Чернігів, у батьків позивачки.

В судовому засіданні сторони підтвердили, що з березня 2022 року позивачка разом з дитиною виїхали та проживають за кордоном.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч.2 ст. 51 Конституції України, в якій зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Такий обов`язок також передбачений ст. 180 СК України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а в окремих випадках - і своїх повнолітніх дітей.

Чинним законодавством України передбачено декілька способів стягнення аліментів.

Так, виконання батьками обов`язку утримувати дитину може здійснюватися за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні, в грошовій і (або) натуральній формі.

Крім того, батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що домовленості щодо утримання дитини сторони перед зверненням позивача до суду не досягли.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

- стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

- стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

- наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

- інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.ч.7,10 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

За змістом ч.2 ст. 182 СК України / в редакції в редакції Законів № 2037-VIII від 17.05.2017, № 2475-VIII від 03.07.2018 / мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становитить 2272 грн., а для дітей віком від 6 до 18 років - 2833 грн.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 182 СК України та ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» гарантований розмір аліментів на дочку ОСОБА_5 не може бути меншим за 1 416,50 грн.

Звертаючись до суду позивач зазначає, що утримання дитини та її гармонійний розвиток складає 29 915,00 грн. на місяць, привівши переліки видів витрат.

З точки зору сімейного законодавства батьки мають не тільки рівні права, а й несуть рівні обов`язки щодо своїх дітей, у тому числі в їх матеріальному утриманні.

В той же час, в матеріалах справи відсутні будь-які докази про витрати, які понесла позивачка щодо утримання дитини в приведеному нею переліку.

Посилаючись на можливість відповідача сплачувати аліменти в приведеному в позові розмірі, доказів цьому позивачка при зверненні до суду не надала.

Ухвалою суду від 16 червня 2022 року за клопотанням позивача була витребувана інформація від Державної податкової служби України про розмір та джерела доходів (місце роботи та інші джерела доходів) відповідача за період з 01.01.2019 року по теперішній час.

Відповідно до отриманих від Державної податкової служби України відомостей, вбачається, що відповідач з 1 кв. 2019 року по 2 кв.2022 року отримує дохід в Дочірнюму підприємстві «ПОРЯД.ОК Управління та експлуатація нерухомості» та АТ «Універсалбанк», а саме: за 2019 рік 81 115,46 грн.; за 2020 рік 119983,50 грн.; за 2021 рік 161 694,52 грн.; за 1-2 квартал 2022 року 86 216,28 грн. - без вирахування необхідних податків та платежів (т.2 а.с.43).

Відповідно до позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеної в справі № 758/10761/12-ц від 25 січня 2021 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, тлумачення положень СК України, зокрема положень статті 81, частини третьої статті 181, частини другої статті 182, статті 183 СК України, свідчить про те, що законодавець ототожнює поняття «заробітку» та «доходу», передбачаючи можливість стягнення на користь дитини мінімального рекомендованого розміру аліментів з обох джерел отримання грошових коштів. Загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії. З урахуванням вимог справедливості та розумності будь-який суб`єкт приватного права безумовно спрямовує на споживання лише такі доходи, які становлять безумовний приріст його майна (заробітна плата, гонорари, плата за надання послуг, доходи від процентів по депозитам, орендна плата тощо). Саме тому лише той дохід, який збільшує майно платника аліментів, якщо тільки він прямо не звільнений від цього Переліком видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, має враховуватись під час визначення розміру аліментів.

Відмовляючи у задоволенні клопотання позивача про витребування інформації з банківських установах щодо наявності рахунків у відповідача та рух коштів по цим рахункам, суд виходив з того, що у разі наявності грошових коштів, які були внесені за час зареєстрованого шлюбу та обліковуються на розрахункових рахунках, є обгрунтовані підстави вважати, що вони можуть бути визнаннні спільним майном подружжя та можуть підлягати поділу між ними. В зв`язку з чим, відсутні правові підстави вважати особистою приватною власністю відповідача доходи від можливих депозитних рахунків.

При визначенні розміру аліментів до стягнення з відповідвача суд виходить з принципу повної рівноправності обох батьків - батька і матері - у всіх правах і обов`язках відносно своєї дитини. Мати і батько не мають жодних переваг щодо здійснення виховання та утримання дітей.

З довідки АТ «Перший Український міжнародний банк» від 10 листопада 2021 року вбачається, що позивач з 01 квітня 2021 року по 03 серпня 2021 року працювала на посаді провідного фахівця відділу роботи із зовнішніми запитами та отримала дохід за вказаний перід у розмірі 54 700,78 грн. - без вирахування необхідних податків та платежів.

З довідки Голосіївської районної філії Київського міського центру зайнятості вбачається, що позивач перебуває на обліку як безробітна з 05 серпня 2021 року та отримала допомогу по безробіттю за серпень 2021 року в розмірі 870,97 грн. (т.1 а.с.157,159,163).

Разом з тим, суд бере до уваги, що відповідачем було здійснено грошовий переказ на рахунок позивача на утримання доньки в розмірі 15577,89 грн. від 15 грудня 2021 року.

Також в матеріалах справи наявні вкитанції про переказ грошових коштів на рахунок позивача на утримання доньки в розмірі 8250,00 грн. від 22 лютого 2022 року; 6000,00 грн. від 15 березня 2022 року; 20000,00 грн. від 25 березня 2022 року; 20000,00 грн. від 28 березня 2022 року (т.1 а.с.222, т.2 а.с. 22-25).

З точки зору ст.180 СК України одним з головних обов`язків батьків є обов`язок по утриманню своїх неповнолітніх дітей. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадку продовження нею навчання - до досягнення 23 років.

Обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений рівною мірою на обох батьків, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі.

Згідно ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів.

З урахуванням цих обставин, рівності прав та обов`язків обох батьків щодо дитини, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивачки та стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000, 00 грн. щомісячно, з індексацією відповідно до закону.

Разом із тим, з урахуванням обставин справи, які мають істотне значення, платник та одержувач аліментів не позбавлені права, за наявності підстав, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (стаття 192 СК України), а той із батьків з ким проживає дитина - з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину (стаття 185 СК України).

Щодо стягнення аліментів за минулий час суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за десять років.

Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії.

Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

За загальним правилом, визначеним СК України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів.

Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтвердженні офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів, вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають.

Матеріали справи не містять доказів, що позивач вживала до подачі позову до суду належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та не надала доказів ухилення відповідача від сплати аліментів в розумінні ч. 2 ст. 191 СК України.

Надана позивачем переписка електронною поштою та з мобільного телефону не є доказами ухилення відповідача від сплати аліментів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

Крім того, суд також враховує, що статтями 22, 24 Конституції України закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 219/1704/17 від 13 травня 2020 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, у контексті дотримання принципу змагальності сторін, у процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.

Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача.

Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Враховуючи дане правове обґрунтування та приведене вище, відсутність доказів вжиття заходів до стягнення з відповідача аліментів та його утримання від цього обов`язку, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача в частині стягнення аліментів за минулий час.

Щодо стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

В п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Протиправна поведінка особи, яка завдала моральної шкоди, може полягати у: завданні каліцтва або іншого ушкодження здоров`я; протиправної поведінки щодо членів сім`ї чи близьких родичів потерпілого; знищенні чи пошкодженні майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Обов`язковою підставою для деліктної відповідальності за завдання моральної шкоди є встановлення причинного зв`язку між шкодою і протиправною поведінкою особи.

Моральна шкода відшкодовується лише за наявності вини особи, яка завдала шкоди.

Цивільне законодавство встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за завдання моральної шкоди настає за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв`язку та вини заподіювача.

При цьому необхідно враховувати, чим підтверджується факт завдання особі моральної шкоди, за яких обставин та якими діями (бездіяльності) вона завдана, в якій грошовій формі чи в якій матеріальній формі особа оцінює завдану їй шкоду та з чого вона при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з п.5 даної постанови Пленуму обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, позивач повина довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Звертаючись з вимогами про стягнення моральної шкоди в розмірі 115 500,00 грн., позивачка посилалася на те, що у разі виконання відповідачем обов`язку з оплати дитячого садочка у розмірі 8500,00 грн., утримання дитини у розмірі аліментів 25 000,00 грн. та сплати за тимчасовий найм житла у розмірі 5000,00 грн., у період з 01 серпня 2021 року по 01 листопада 2021 року, душевних страждань вона та дитина не зазнали б.

Разом з тим, жодного доказу у підтвердження будь-якої із зазначених обставин (наявність оплати за найм житла, оплати за садочок тощо) позивачкою не надано, а відтак вимоги позову в частині відшкодування моральної шкоди у спірних правовідносинах є не доведеними.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду позовної заяви немайнового характеру з фізичної особи справляється судовий збір, що становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Закон України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» визначає, що з 01 січня 2021 року розмір прожиткового мінімум для працездатних осіб становить 2270,00 грн.

Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн. на користь держави.

Керуючись ст. ст. 141, 180, 182, 184, 191 СК України, ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 133, 134, 141, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 / ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 / на користь ОСОБА_3 / ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 / аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000, 00 грн. щомісячно, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 15 листопада 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 / ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 / 908,00 грн. судового збору на користь держави.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць піддати негайному виконанню.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13 березня 2023 року.

Суддя: К.В.Машкевич