КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/895/2023 Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 березня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Писаної Т.О., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Шаламая Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22 вересня 2022 року про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «КУА ВАЛПРИМ» (ПЗНВІФ «Комфорт Таун), третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Магомедова Марина Гамедівна, про визнання права власності, визнання недійсним інвестиційного договору у частині,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що влітку 2018 року він, перебуваючи в шлюбі з ОСОБА_5 вирішив інвестувати грошові кошти у придбання однокімнатної квартири в житловому комплексі « Комфорт Таун ». На прохання дружини, квартиру вирішили оформити на дочку дружини ОСОБА_3

26 липня 2018 року між ТОВ «КУА «ВАЛПРИМ» та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу облігацій № БВ-125/18-3. Об`єктом інвестування за даним договором була квартира АДРЕСА_1 . Кошти були сплачені позивачем.

У вересні 2021 року позивачу стало відомо, що 07 грудня 2018 року за договором купівлі-продажу укладеному між забудовником та ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідачки стали власниками квартири АДРЕСА_1 .

Позивач просив визнати недійсним договір купівлі-продажу облігацій №БВ-125/18-3 в частині покупця (інвестора) та визнати ОСОБА_2 покупцем (інвестором) квартири АДРЕСА_1 , визнати недійсним договір купівлі-продажу №4267 від 07 грудня 2018 року. посвідчений приватним нотаріусом КМНО Магомедовою М.Г., визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

У вересні 2022 року, ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення позову, посилаючись на те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають реальну можливість здійснити відчуження квартири, право власності на яку зареєстровано за ними.

Крім того, жодних обтяжень у відповідних реєстрах, які б могли завадити продати вказане майно не має. Таким чином, вказані обставини можуть утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

На підставі викладеного у заяві ОСОБА_2 просив вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , власниками, якої зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києві від 22 вересня 2022 року заяву про забезпечення позову задоволено

Вжито заходи забезпечення позову до вирішення справи по суті шляхом накладення арешту на кватиру АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.

Зокрема, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції не врахував, що заява про забезпечення позову ґрунтується виключно на припущеннях щодо можливого відчуження майна відповідачів, а доказів того, що відповідачі чи інші особи здійснюють дії, чи намагаються здійснити дії, пов`язані із заходами, котрі просить застосувати заявник, не було надано.

Крім того, зазначає, що арешт накладено на квартиру АДРЕСА_1 , яка не придбавалась за договором купівлі-продажу облігацій №БВ-125/18 від 26 липня 2018 року, а придбавалась інша квартира, а саме №2-870.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Григораш К.М. підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Судова повістка, що надсилалась на адресу ОСОБА_2 повернулась до суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно з ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Статтею 131 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Таким чином, на підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не з`явились, оскільки причини їх неявки вважає неповажними.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, що з`явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з такого.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що можуть бути вчинені дії щодо відчуження зазначеного майна на користь третіх осіб, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ОСОБА_2 , за захистом яких він звернувся до суду.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції враховуючи таке.

Згідно із ч.ч. 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них, зокрема, належать накладення арешту на майно, що належить відповідачеві та заборона вчиняти певні дії .

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до п.п. 4,5,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_2 просив визнати недійсним договір купівлі-продажу облігацій №БВ-125/108-3 від 26 липня 2018 року в частині покупця (інвестора) та визнати ОСОБА_2 покупцем (інвестором) квартири АДРЕСА_1 .

Однак ОСОБА_2 ні до позовної заяви, ні до заяви про забезпечення позову не було долучено договір купівлі-продажу облігацій №БВ-125/108-3 від 26 липня 2018 року, але він просив суд витребувати копію договору купівлі-продажу облігацій № БВ-125/18-3 від 26 липня 2018 року та копію договору купівлі-продажу квартири № 4267 від 07 грудня 2018 року. Позивач надав суду лише відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого відповідачки є власниками квартири АДРЕСА_1 .

Суд першої інстанції не витребувавши копії договорів, які просив витребувати позивач, лише на підставі відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно дійшов висновку про наявність спору між сторонами і наявністю підстав для забезпечення позову. При цьому поза увагою суду залишилось те, що про наявність спору зазначено лише в позові, без надання доказів існування такого спору. Із доказів, які були у розпорядженні суду, не можна встановити укладання будь-ким договору купівлі-продажу облігацій, встановити об`єкт інвестування за цим договором, а також зв`язок між договором купівлі-продажу облігацій від 26 липня 2018 року і договором купівлі-продажу квартири від 07 грудня 2018 року. Надані позивачем докази також не доводили будь-якого відношення його до квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності відповідачкам. Також позивачем не надано суду доказів на доведення можливості відчуження спірної квартири відповідачками за для уникнення виконання рішення суду.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подала суду копію договору купівлі-продажу облігацій №БВ-125/108-3 від 26 липня 2018 року, за яким позивач просив визнати його покупцем. За цим договором було придбана квартира АДРЕСА_3 , а не № 2-1038 , як про це зазначав позивач у своєму позові.

Також скаржниця подала суду копію попереднього договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 26.11.2018 року та копію договору купівлі-продажу від 27 грудня 2018 року, який також оскаржує позивач. Саме на підставі цього договору відповідачками у ТОВ «КУА «Валприм» було придбано спірну квартиру АДРЕСА_1 .

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, не встановив обставин щодо наявності між сторонами реального спору, а тому дійшов передчасного висновку, що заявлені вимоги щодо забезпечення позову є обґрунтованими та співмірними із заявленими позовними вимогами.

Таким чином, колегія суддів вважає, що скаржниця спростувала наведені висновки суду першої інстанції та довела порушення судом першої інстанції норм процесуального права як необхідної передумови для скасування ухваленого судом першої інстанції судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, відповідно апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 157, 374, 376, 382, 383, 384 України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22 вересня 2022 року про забезпечення позову у даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову у даній справі відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 березня 2023 року.

Суддя-доповідач

Судді: