П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2023 року м. Київ

Справа №754/2168/22

Провадження № 22-ц/824/6772/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А. М.,

суддів: Поливач Л. Д., Шкоріної О. І.

сторони: позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадженнями за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 23 січня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_2 звернувся до

АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 04 квітня 2007 року підписав заяву № б/н, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер.

ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_2 , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини.

09 лютого 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» направлена претензія кредитора до Десятої Київської державної нотаріальної контори, та 03 березня 2021 року отримано відповідь, відповідно до якої зазначено, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались, а спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена після претензії

АТ КБ «ПриватБанк».

Позивач зазначав, що виходячи з положень статті 1282 ЦК Українивідповідач зобов`язана повернути борг у розмірі 7 495,50 грн.

На підставі викладеного, АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 7 495,50 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481,00 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 14 квітня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 02 червня 2022 року продовжено строк розгляду справи за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 90 днів з дня винесення даної ухвали.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 07 листопада 2022 року вирішено здійснювати розгляд цивільної справи за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в судовому засіданні з викликом сторін.

Витребувано від Центру надання адміністративних послуг Деснянської РДА в

м. Києві довідку про склад сім`ї та реєстрацію осіб за адресою:

АДРЕСА_1 станом на 19 травня 2018 року.

Витребувано від Десятої київської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 23 січня

2023 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що стороною позивача не доведено належними та допустимими доказами наявності правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості, зокрема матеріли справи не містять доказів, що ОСОБА_1 постійно проживала з ОСОБА_2 та є його спадкоємцем.

21 лютого 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» подало до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 23 січня 2023 року

та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 є такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 27 лютого 2023 року апеляційну скаргу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 березня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 23 січня 2023 року у справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Витребувано з Деснянського районного суду міста Києва матеріали цивільної справи № 754/2168/22 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

14 березня 2023 року матеріали цивільної справи № 754/2168/22 надійшли до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 квітня 2023 року справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки ціна позову у даній справі становить 7 495,50 грн, яка станом на 01 січня 2023 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн х 100 =

268 400,00 грн).

А за правилами частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено статтею 368 ЦПК України, частина перша якої встановлює, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Ураховуючи те, що справа в силу своїх властивостей є малозначною, розгляд справи Київським апеляційним судом здійснюється в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Встановлено, що 04 квітня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 укладено договір про надання банківських послуг, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, при цьому останнім підписано Анкету-заяву, при підписанні якої

ОСОБА_2 погодився, що ця заява, разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Деснянським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м. Києві, актовий запис №8753.

Станом на 19 травня 2018 року заборгованість ОСОБА_2 перед

АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором від 04 квітня 2007 року становила

7 495,50 грн.

АТ КБ «ПриватБанк» з вимогою до ОСОБА_2 про повернення кредитної заборгованості банк за життя не звертався.

Станом на дату смерті позичальника ОСОБА_2 перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором від 04 квітня 2007 року № б/н заборгованість становила

7 495,50 грн.

09 лютого 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» надіслало до Десятої київської державної нотаріальної контори претензію кредитора, згідно з якою повідомлено про необхідність погашення спадкоємцями ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованості за кредитним договором у розмірі 7 495,50 грн.

19 лютого 2021 року Десятою київською державною нотаріальною конторою на підставі поданої претензії кредитора заведено спадкову справу № 128/2021 щодо майна спадкодавця ОСОБА_2 .

Згідно з листом Десятої київської державної нотаріальної контори від 23 лютого 2021 року за вих. № 522/02-14, на претензію кредитора до спадкоємців ОСОБА_2 заведено спадкову справу № 128/2021, а також при зверненні спадкоємців банк буде доведено до відома.

При цьому, з матеріалів спадкової справи щодо спадкодавця ОСОБА_2 вбачається, що спадкоємці не зверталися із заявами про прийняття спадщини, свідоцтва про право на спадщину нотаріальною конторою не видавались.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Надаючи оцінку виниклим між сторонам правовідносинам, Київський апеляційний суд виходить із такого.

Спірні правовідносини виникли щодо стягнення із спадкоємців ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, яка утворилась станом на 19 травня 2018 року.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з положеннями пункту 5 частини третьої статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника регламентуються приписами статей 1281 і 1282 ЦК України.

Згідно зі статтею 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

За змістом наведених норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Виникнення у спадкоємців у разі прийняття спадщини обов`язку сплатити заборгованість боржника узгоджується зі змістом статті 1218 ЦК України, яка визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Вказані положення законодавства забезпечують дотримання балансу прав та інтересів усіх учасників цих правовідносин. Зокрема, спадкоємець, приймаючи спадщину, реалізує свій майновий інтерес щодо набуття у власність спадкового майна, при цьому у нього виникає обов`язок сплатити заборгованість спадкодавця, проте виключно в межах вартості отриманого у спадщину майна. У свою чергу кредитор, укладаючи договори кредитування, може бути упевненим у сплаті йому заборгованості позичальника, у разі його смерті, за рахунок спадкового майна, яке прийняли спадкоємці боржника.

Такий принцип регулювання спірних правовідносин ґрунтується на засадах розумності, пропорційності і справедливості та виключає можливість необґрунтованого покладення на спадкоємців боржника обов`язку погасити борг у розмірі більшому, ніж вартість набутого ними майна, що призведе до безпідставного погіршення їх майнового стану у зв`язку з виконанням зобов`язання, стороною якого вони не є і згоди на укладення якого не надавали.

Зазначений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду

від 27 жовтня 2021 року у справі № 552/4892/19, від 09 листопада 2022 року у справі

№ 295/15702/20.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частинами п`ятою - сьомою статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також в інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Київським апеляційним судом встановлено, що на обґрунтування заявлених позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» не надало доказів на підтвердження того, що відповідач є спадкоємцем померлого позичальника (за законом чи за заповітом), прийняла спадщину після його смерті.

Аргументи заявника проте, що факт спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підтверджується копіями паспортів, де їх місце реєстрації є ідентичними, є безпідставними, оскільки місце реєстрації фізичної особи не завжди може співпадати з місцем проживання або перебування такої особи, що відповідає Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а відтак така обставина не можу бути беззаперечним доказом факту спільного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем.

Правильно встановивши обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні вимог АТ КБ «ПриватБанк» з підстав недоведеності факту прийняття спадщини відповідачем.

Київський апеляційний суд враховує, що реєстрація місця проживання відповідача за адресою місця проживання позичальника ОСОБА_2 не є безумовним підтвердженням того, що вона є його спадкоємцем та фактично прийняла спадщину після його смерті.

Крім того, згідно з довідкою Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, відповідач ОСОБА_1 зареєстрованою не значиться.

У відповідь на витребування до суду першої інстанції 16 грудня 2022 року надійшов Витяг №86897028 з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих/знятих з реєстрації осіб у житловому приміщенні, у відповідності до якого за адресою: АДРЕСА_1 станом на 19.05.2018 року відповідач ОСОБА_1 зареєстрованою не значиться. При цьому, зареєстрованими значаться ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Матеріали справи не містять жодних доказів того, що ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_2 (за законом чи заповітом), а також, що вона постійно проживала за місцем своєї реєстрації на час відкриття спадщини.

Висновки суду першої інстанції, з урахуванням встановлених у цій справі обставин, не суперечать висновкам Верховного Суду, на які посилається заявник у касаційній скарзі.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 27 лютого

2023 року у справі № 572/1497/22 (провадження № 61-12653св22).

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має правозалишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» без задоволення, а заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 23 січня 2023 року - без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.

Згідно з підпунктом б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Тому, з урахуванням висновку щодо суті апеляційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Оскільки Київський апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» без задоволення, а заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 23 січня 2023 року - без змін, розподіл судових витрат Київським апеляційним судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 23 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення такого судового рішення лише з підстав, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна