ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 676/4973/21

Провадження № 22-ц/4820/55/23

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Шевчук Ю.Г.

за участю: апелянта ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 серпня 2022 року (суддя Шевцова Л.М.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, про усунення перешкод та визначення способу участі у вихованні дитини,

в с т а н о в и в :

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод та визначення способу участі у вихованні дитини.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, що з відповідачкою по справі перебував у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після розірвання шлюбу син залишився проживати з матір`ю.

Він, як батько, бажає брати участь у вихованні та матеріальному утриманні сина, проте колишня дружина категорично забороняє спілкуватися з дитиною, перешкоджає їх зустрічам, у зв`язку з чим він був вимушений звертатися до правоохоронних органів.

Крім того, позивач звертався до органу опіки і піклування із заявою про визначення місця проживання дитини, яким прийнято рішення про проживання їх сина з матір`ю. У даному випадку, на думку позивача, орган опіки та піклування виявився упередженим та заінтересованим з боку відповідачки, проявив формалізм і недбалість при здійсненні своїх повноважень, які не були спрямовані на захист дитини і встановлення рівності прав батька і матері, в результаті чого було прийнято неправильне рішення, що спричинило необхідність його звернення до суду з позовом про усунення перешкод та визначення способу участі у вихованні дитини.

У зв`язку з цим позивач просив суд зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у вихованні сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити порядок та спосіб участі у вихованні сина шляхом:

-особистих систематичних побачень та особистого спілкування у перший та третій тиждень кожного місяця з 12.00 год. суботи до 18.00 год. неділі, без обмеження місця проведення зустрічі та без участі матері дитини, у тому числі, за місцем проживання позивача з дотриманням режиму дня, харчування та з обов`язковим поверненням дитини до місця її проживання;

-спільного відпочинку позивача з сином строком до одного місяця у літній період за місцем проживання батька чи у відповідних закладах оздоровлення та відпочинку на території України або за її межами, без участі матері дитини;

-необмеженого щоденного спілкування з сином особисто засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку;

-можливості у день побаченнь забирати дитину з місця його проживання, садочку чи школи, відвідувати з ним культурно-розважальні заклади;

-безперешкодного відвідування сина під час перебування у навчальних закладах (дошкільних закладах, у школі, позашкільних заняттях), супроводжувати дитину на дитячих святах, змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних та інших заходів, в закладах охорони здоров`я, оздоровлення та відпочинку дитини на території України або за кордоном;

-отримання від відповідачки та/або лікарів, лікувальних закладів усної та документально підтвердженої інформації про стан здоров`я дитини, проведені та необхідні медичні огляди, вакцинацію, а також про лікувальний заклад та лікарів, які проводять огляд та/або лікування сина позивача.

Ухвалою Кам`янець - Подільського міськрайонного суду від 05 жовтня 2021 року залучено до участі у справі в якості третьої особи виконавчий комітет Слобідсько-Кульчієвецьку сільську раду Кам`янець-Подільського району замість служби у справах дітей Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 серпня 2022 року позов задоволено частково.

Визначено ОСОБА_1 наступний порядок та спосіб участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом:

зустрічей з сином ОСОБА_4 у перший та третій тиждень кожного місяця з 12.00 год. суботи до 18.00 год. неділі без обмеження місця проведення зустрічі за участі матері або без участі матері за її згодою, у разі неможливості таких зустрічей у вказані періоди, батькам разом узгоджувати інші дати таких зустрічей;

зустрічей з сином за місцем проживання батька за згодою матері дитини з дотриманням режиму дня, харчування та з обов`язковим поверненням сина до місця проживання матері;

спільного відпочинку батька з сином у літній період строком до одного місяця за місцем проживання батька чи у відповідних закладах оздоровлення та відпочинку на території України або за її межами, за згодою матері дитини;

спілкування з сином засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку без обмежень та по бажанню дитини;

можливість у день побачень забирати дитину з місця його проживання, садочка чи школи,за згодою матері;

відвідувати з сином культурно-розважальні заклади за згодою матері;

відвідувати сина під час перебування у навчальних закладах, супроводжувати його в дитячих святах, змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних та інших заходів;

отримувати від відповідачки ОСОБА_2 підтверджену інформацію про стан здоров`я дитини.

Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у вихованні ним малолітнього сина ОСОБА_3 відповідно до встановленого порядку та способу участі згідно даного рішення суду.

В решті позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що оскільки позивач не надав, а судом не здобуто доказів про те, що відповідачка чинить йому перешкоди у прийнятті участі у вихованні їх сина, то в задоволенні цих вимог слід відмовити.

Задовольняючи частково позовні вимоги щодо порядку та способу участі батька у вихованні сина суд першої інстанції виходив з того, що визначений позивачем порядок та спосіб участі є неприйнятним і не буде відповідати найкращим інтересам та віковим потребам дитини. Дійшов висновку, що зустрічі батька із сином мають відбуватися лише у присутності матері, або за її згодою, оскільки син ОСОБА_4 рідко бачиться з батьком, родинні зв`язки «батько-син» не є міцними і батько не сприймається дитиною як гарант безпеки, зустрічі батька із сином без присутності матері можуть сприяти підвищенню тривожності, та негативно вплинути на емоційний стан дитини.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значеня для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 серпня 2022 року скасувати в частині визначення йому наступного порядку та способу участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом:

-зустрічей з сином ОСОБА_4 у перший та третій тиждень кожного місяця з 12.00 год. суботи до 18.00 год. неділі без обмеження місця проведення зустрічі за участі матері або без участі матері за її згодою, у разі неможливості таких зустрічей у вказані періоди, батькам разом узгоджувати інші дати таких зустрічей;

-зустрічей з сином за місцем проживання батька за згодою матері дитини з дотриманням режиму дня, харчування та з обов`язковим поверненням сина до місця проживання матері;

-спільного відпочинку батька з сином у літній період строком до одного місяця за місцем проживання батька чи у відповідних закладах оздоровлення та відпочинку на території України або за її межами, за згодою матері дитини;

-можливість у день побачень забирати дитину з місця її проживання, садочка чи школи, за згодою матері;

-відвідувати з сином культурно-розважальні заклади за згодою матері, та ухвалити нове рішення у даній частині, яким визначити ОСОБА_1 наступний порядок та спосіб участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом:

-зустрічей з сином ОСОБА_4 у перший та третій тиждень кожного місяця з 12.00 год. суботи до 18.00 год. неділі без обмеження місця проведення зустрічі без участі матері, у разі неможливості таких зустрічей у вказані періоди, батькам разом узгоджувати інші дати таких зустрічей;

-зустрічей з сином за місцем проживання батька без згоди матері дитини з дотриманням режиму дня, харчування та з обов`язковим поверненням сина до місця проживання матері;

-спільного відпочинку батька з сином у літній період строком до одного місяця за місцем проживання батька чи у відповідних закладах оздоровлення та відпочинку на території України або за її межами, без згоди матері дитини;

-можливість у день побачень забирати дитину з місця її проживання, садочка чи школи, без згоди матері;

-відвідувати з сином культурно-розважальні заклади без згоди матері.

Також просить залишити рішення суду першої інстанції без змін в частині визначення ОСОБА_1 наступного порядку та способу участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом:

-спілкування з сином засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку без обмежень та по бажанню дитини;

-відвідувати сина під час перебування у навчальних закладах, супроводжувати його на дитячих святах, змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних та інших заходах;

-отримувати від відповідачки ОСОБА_2 підтверджену інформацію про стан здоров`я дитини;

-зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у вихованні ним малолітнього сина ОСОБА_4 відповідно до встановленого порядку а способу участі згідно даного рішення суду.

В обґрунтування скарги зазначає, що суд першої інстанції, визначаючи порядок та спосіб участі позивача у вихованні малолітнього сина, всупереч нормам права встановив спосіб його участі з умовою - за участі матері та за її згодою, чим заперечив можливість прямого особистого спілкування батька з сином як це гарантовано ч. ч. 3, 4 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства». При цьому визначаючи такі способи суд не навів у рішенні мотивів, що спілкування позивача з дитиною перешкоджає нормальному її вихованню. Суд першої інстанції виходив виключно з мотивів, що наведені у висновку практикуючого психолога, психотерапевта центру психології «Гармонія» ОСОБА_5 . Зокрема, у цьому висновку зазначено, що родинні зв`язки «батько-син» не є міцними і батько не сприймається Мирославом як гарант безпеки. На думку апелянта, такий висновок протиправний і упереджений, оскільки даний психолог з позивачем не спілкувалась і не з`ясовувала їхніх відносин з сином. З висновку також не вбачається, на якій правовій підставі діяла даний психолог, чим керувалась при наданні психологічної допомоги, які питання з`ясовувала тощо.

Своїм рішенням суд створив умови для ускладнення порядку побачення позивача з сином, оскільки відповідачка може не надати ОСОБА_1 згоди на побачення останнього з сином і це не буде порушенням даного рішення. При відсутності згоди відповідачки позивач не зможе реалізувати своє право на безпосередній особистий контакт з дитиною. В такому випадку суд першої інстанції, на думку апелянта, порушив його права та права дитини на особисте спілкування. Саме через таке рішення суду стійкий психологічний зв`язок сина з батьком так і не буде відновлений, а сама дитина не зможе сприймати батька як одного зі своїх батьків, який бере участь у її житті і вихованні нарівні з матір`ю.

Для доведення своїх позовних вимог і на противагу висновку, наданого відповідачкою, ОСОБА_1 надав суду першої інстанції висновок дитячого психолога ОСОБА_6 від 17.02.2022, яким підтверджується відсутність підстав для обмеження участі позивача у спілкуванні зі своїм сином та у його вихованні, в тому числі, можливість зустрічей з дитиною без участі відповідачки. Як зазначає апелянт, місцевий суд допустив порушення процесуальних норм права та протиправно надав перевагу висновку практикуючого психолога, психотерапевта центру психології «Гармонія» ОСОБА_5 , не оцінивши його належність і зв`язок у сукупності з іншими доказами. Суд не надав жодної правової оцінки висновку дитячого психолога ОСОБА_6 від 17.02.2022 і не мотивував його відхилення.

Суд першої інстанції не врахував ставлення позивача до дитини, до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до позивача та інших обставин, що мають значення для справи.

Також зазначав оскільки у даному випадку має місце спір щодо участі у вихованні дитини, то у відповідності до вказаної норми органом опіки та піклування повинен бути поданий письмовий висновок щодо розв`язання спору. Однак, орган опіки та піклування такий висновок суду не подав, і суд першої інстанції це не врахував.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, оскаржуване рішення залишити без змін.

Зазначає, що не проти побачень батька з дитиною при відвідинах дитини наживо, адже так син ОСОБА_4 реагуватиме та сприйматиме свого батька краще, аніж під час засобів відеозв`язку. Проте, в силу того, що дитина росте переважно без батька, а з відповідачкою та її батьками, в силу відсутності обізнаності про вподобання дитини щодо харчування, методик заспокоювання дитини, коли вона засмутилась, відсутності обізнаності про специфіку перебігу хвороб дитини, відповідачка вважає, що спілкування ОСОБА_1 з малолітнім ОСОБА_4 за відсутності матері, а також за місцем проживання апелянта чи спільного відпочинку в межах України чи при виїзді закордон може нанести негативний психологічний вплив на дитину та буде суперечити вимогам чинного законодавства та висновкам фахівців у сфері психології.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник виконавчого комітету Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надійшла заява розглядати справу без участі представника органу опіки та піклування.

Згідно з частиною 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, пояснення апелянта, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (ч.4 ст.376 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що сторони тривалий час перебували у фактичних шлюбних відносинах, в травні 2016 року зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію шлюбу (повторним) (т. 1 а. с. 17).

Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про народження (повторне) (т. 1 а. с. 18).

У лютому 2020 року рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду, шлюб між подружжям розірвано.

Сторони проживають окремо, позивач - в м. Дубровиця Рівненської області, відповідачка - в с. Мукша Китайгородська, Кам`янець-Подільського району Хмельницької області. Малолітній син з лютого 2019 року, тобто з припинення батьками подружніх відносин і ведення спільного господарства, проживає з матір`ю в с. Мукша Китайгородська, Кам`янець-Подільського району.

Згідно висновку органу опіки та піклування Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації №1836/01-31 від 31.08.2020 року, діючи в інтересах дитини, керуючись ст.ст. 160, 161 Сімейного кодексу України, п. 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року за №866, орган опіки та піклування вважає за доцільне проживання малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю - ОСОБА_2 (т. 1 а. с. 29-31).

ОСОБА_1 категорично не погоджується з таким висновком, вважає, що має належний батьківський потенціал, ним створені всі умови для задоволення потреб дитини та її розвитку. Крім того має постійний сталий грошовий дохід. Дане зазначено у висновку оцінки потреб сім`ї від 28.07.2020 року, складеному Дубровицьким центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Рівненської області. Посилається на висновок дитячого психолога від 17.02.2022 року ОСОБА_6 , що він, з урахуванням його індивідуально-психологічних властивостей, інтелекту, властивостей емоційно-вольової сфери та спрямованості особистості, може позитивно впливати на психологічний, емоційний стан дитини і на її духовний та фізичний розвиток (т. 2 а. с. 19-20).

Після розлучення стосунки між колишнім подружжям стали вкрай неприязними. Позивач вказує що відповідачка веде неправильний, несумісний з її професією спосіб життя, розпиває алкогольні напої.

ОСОБА_2 , в свою чергу, звинувачує колишнього чоловіка у протиправному розповсюджені світлин із її зображенням. З метою здійснення психологічного впливу, морального приниження її та її батьків, ОСОБА_1 неодноразово звертався з безпідставними, нічим необґрунтованими заявами, як до органів поліції, так і до органів місцевого самоврядування та виконавчої влади Кам`янець-Подільського району Хмельницької області.

Відповідачка теж зверталась до правоохоронних органів, про що свідчить лист відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області № 6268/206/01-21 від 25.08.2021 року в якому вказано, що працівниками правоохоронних органів неодноразово проводились профілактичні бесіди з ОСОБА_1 (т. 1 а. с. 215).

Згідно висновку практикуючого психолога, психотерапевта центру психології «Гармонія» ОСОБА_5 слідує наступне: малолітній ОСОБА_4 у кабінеті психолога поводився скуто та невпевнено, що свідчить про підвищення рівня тривожності, коли дитина потрапляє у незнайому обстановку. Хлопчик боїться втратити зв`язок з матір`ю, тому не відпускає її від себе. Це свідчить про тісний симбіотичний зв`язок з мамою та про те, що мама є для дитини значимою та є гарантом безпеки (т. 1. а. с. 222).

За відсутності висновку органу опіки та піклування щодо розв`язання спору щодо участі батька у вихованні дитини ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 29 листопада 2022 року на виконання приписів частини 5 статті 19 СК України зобов`язано виконавчий комітет Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області як орган опіки та піклування надати Хмельницькому апеляційному суду письмовий висновок про розв`язання спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо участі батька у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з висновком виконавчого комітету Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради від 19 січня 2023 року №3, виходячи з інтересів дитини, враховуючи пропозиції батьків дитини орган опіки та піклування вважає за доцільне рекомендувати наступний порядок участі батька ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_3 шляхом:

-особистих систематичних побачень та особистого спілкування у I та III тиждень кожного місяця з 12.00 суботи до 16.00 неділі, без обмеження місця проведення зустрічі за попереднім повідомленням та домовленістю із матір`ю, у разі неможливості таких зустрічей у вказані періоди, батькам разом узгоджувати інші дати таких зустрічей;

-спільного відпочинку батька з сином у літній період строком до одного місяця у відповідних закладах оздоровлення та відпочинку на території України або за її межами за попередньою домовленістю із матір`ю дитини;

-спілкуватися з сином засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку за бажанням дитини з дотриманням режиму дня;

-можливість у день побачень забирати дитину з місця його проживання, садочка, в подальшому із школи за попереднім повідомленням/домовленістю із матір`ю дитини;

-відвідування з сином культурно-розважальних закладів за попередньою домовленістю із матір`ю дитини;

-відвідування сина під час перебування у навчальних закладах, супроводження його на дитячих святах, змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних та інших заходах;

-отримувати від матері ОСОБА_2 підтверджену інформацію про стан здоров`я дитини.

При неможливості виконання вищевказаного графіку батько завчасно повідомляє матір, а матір - батька дитини (т. 2 а. с. 189-192).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (пункти 1, 3 статті 9 Конвенції).

Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання ним інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат.

Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

У статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина третя статті 51 Конституції України).

За частиною 7 статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно із статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм національного законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно.

Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 189/68/20 (провадження № 61-16244св21).

Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року).

Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.

У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

У більшості випадків потреба втручання держави шляхом вирішення судами спорів між батьками щодо їх участі у вихованні дітей обумовлена поведінкою самих батьків та їх небажанням винайти порозуміння між собою в позасудовому порядку в найкращих інтересах своїх дітей.

Правосуддя у справах про піклування про дитину завжди супроводжується гостро- емоційними і мінливими стосунки між батьками, отже остаточність судового рішення у цій категорії справ є завжди тимчасовою і часто нетривалою. Правосуддя не в змозі регулювати та встановлювати сталі людські стосунки.

Вирішуючи питання про встановлення способу участі у виховання для одного з батьків, який постійно не проживає з дітьми, суди повинні враховувати усю сукупність обставин конкретної справи.

Відповідно до частин четвертої-шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Як вбачається із матеріалів справи підставою звернення ОСОБА_1 до суду стало порушення його права як батька на участь у вихованні малолітнього сина без присутності матері, оскільки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та батьками ОСОБА_2 склалися вкрай напруженні стосунки, у зв`язку з чим позивачу чиняться перешкоди у спілкуванні з сином, постійне місце проживання якого визначено з мамою.

Установивши, що між сторонами склалися стосунки, які позбавляють позивача можливості спілкуватися з сином, суд першої інстанції, врахувавши права та бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні з сином, недосягнення між батьками згоди щодо порядку участі у вихованні дитини, дійшов висновку, що зустрічі батька із сином мають відбуватися лише у присутності матері, або за її згодою, оскільки син ОСОБА_4 рідко бачиться з батьком, родинні зв`язки «батько-син» не є міцними і батько не сприймається дитиною як гарант безпеки, зустрічі батька із сином без присутності матері можуть сприяти підвищенню тривожності, та негативно вплинути на емоційний стан дитини.

Колегія суддів наголошує на тому, що основним завданням суду є здійснення своєї базової функції - ухвалення обов`язково рішення, яке безпосередньо припиняє спір, а не виводить його на новий рівень для сторін, які в будь-якому випадку не можуть між собою домовитися.

Як вбачається із матеріалів справи позивач, який є батьком дитини, піклується про сина та любить його, активно і стабільно проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із дитиною, позитивно характеризується, є матеріально-забезпеченою людиною, має належні житлові умови.

Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітнім сином, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з сином, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, або обумовлювало його побачення з дитиною у присутності інших осіб, судом не встановлено, відповідачем не доведено, а матеріали справи таких доказів не містять. У наданому відповідачкою висновку спеціаліста міститься інформація щодо психоемоційного стану та відношення дитини до своєї матері, а також зазначено про відсутність стійкого психологічного зв`язку між сином та батьком. Колегія суддів звертає увагу на те, що наданий відповідачкою висновок не містить інформації про те, що відновлення спілкування сина з батьком буде сприяти погіршенню психоемоційного стану дитини. Позбавлення сина можливості спілкуватися зі своїм батьком може призвести до того, що стійкий психологічний зв`язок між ними так і не буде відновлений, і дитина не зможе сприймати позивача як одного зі своїх батьків, який бажає брати участь в житті й вихованні сина.

Оскільки батько та мати мають рівні права та обов`язки, то колегія суддів, виходячи з принципу рівності батьків у реалізації їх права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, бажання батька проводити більше часу разом із сином, з урахуванням інтересів дитини, для якої спілкування з батьком є необхідним для гармонійного розвитку, дійшла висновку про зміну судового рішення у частині визначення батькові способу його участі у вихованні сина та часу їхнього спілкування шляхом систематичних побачень, а саме:

- встановлення систематичних побачень: перша та третя субота кожного місяця з 12.00 год. до 18.00 год. неділі, без присутності матері, без обмеження місця проведення зустрічей, з урахуванням стану здоров`я дитини та інтересів дитини, зобов`язавши ОСОБА_1 забирати та повертати дитину за адресою її проживання;

- встановлення ОСОБА_1 спільного щорічного відпочинку з сином ОСОБА_8 у літній період терміном до одного місяця без участі матері;

- спілкування з сином засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку без обмежень та по бажанню дитини;

- відвідування сина під час перебування у навчальних закладах, супроводжування його на дитячих святах, змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних та інших заходах;

- отримання від матері дитини ОСОБА_2 підтвердженої інформації про стан здоров`я дитини.

Щодо відмови судом першої інстанції у задоволенні позову в частині усунення перешкод у вихованні чи спілкуванні з дитиною, колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки такі вимоги не доведено позивачем належними та допустимими доказами, а тому в цій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 серпня 2022 року в частині порядку та способу участі батька у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та часу їхнього спілкування змінити.

Визначити ОСОБА_1 способи участі у вихованні та систематичних спілкувань з малолітнім сином ОСОБА_8 шляхом:

- встановлення систематичних побачень: перша та третя субота кожного місяця з 12.00 год. до 18.00 год. неділі, без присутності матері, без обмеження місця проведення зустрічей, з урахуванням стану здоров`я дитини та інтересів дитини, зобов`язавши ОСОБА_1 забирати та повертати дитину за адресою її проживання;

- встановлення ОСОБА_1 спільного щорічного відпочинку з сином ОСОБА_8 у літній період терміном до одного місяця без участі матері;

- спілкування з сином засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку без обмежень та по бажанню дитини;

- відвідування сина під час перебування у навчальних закладах, супроводжування його на дитячих святах, змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних та інших заходах;

- отримання від матері дитини ОСОБА_2 підтвердженої інформації про стан здоров`я дитини.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 березня 2023 року.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;

Третя особа: орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області (, місцезнаходження: вул. Механізаторів, 45, с. Слобідка-Кульчієвецька, Кам`янець-Подільський р-н, Хмельницька обл., 32389).