Справа № 344/9980/22
Провадження № 2/344/635/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Бабій О.М.,

секретаря Кочержук З.В.,

за участі представника позивача адвоката Волосянко Р.О., відповідача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , представника відповідача ПП «Прикарпаття і К» - Дуляновського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та приватного підприємства «Прикарпаття І К» про стягнення заборгованості за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 та приватного підприємства «Прикарпаття І К» про стягнення заборгованості за договором позики, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Позов вмотивовано тим, що 25 червня 2019 року, між позивачем ОСОБА_3 , як позикодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, укладено договір позики грошей. За умовами Договору, у власність позичальникові передано грошові кошти у розмірі 60 000 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на дату укладення договору складало 1 571 472,06 гривень, а позичальник зобов`язався повернути мені таку ж суму грошових коштів у строк до 25 серпня 2019 року.

Факт передачі грошових коштів підтверджується власноручно написаною позичальником 26.06.2022 письмовою розпискою.

В забезпечення виконання зобов`язань 26 червня 2019 року, між приватним підприємством «ПРИКАРПАТТЯ І К», директором якого є відповідач, як іпотекодавцем, та ОСОБА_3 як іпотекодержателем, укладено договір іпотеки, який посвідчено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Пітеляк С.В. за реєстровим №1025. За умовами Договору іпотеки, іпотекодавець, з метою забезпечення виконання основного зобов`язання, передав, а іпотеко держатель прийняв в іпотеку нерухоме майно: офісні приміщення загальною площею 97.3 кв.м. зазначені в плані літерою А, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Однак порушуючи умови домовленості, у встановлений строк, відповідач грошові кошти не повернув. Будь-яких дій для повернення позики відповідачем не вчинено, від виконання боргових зобов`язань останній ухиляється.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, що зазначені в ньому.

Відповідач, який є одночасно представником відповідача ПП «Прикарпаття і К», в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Подав письмову заяву про визнання позову.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов договору позики, внаслідок чого позикодавець позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за договором позики з позичальника.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

За своєю суттю договір чи розписка про отримання в борг грошових коштів є документами, якими підтверджуються укладення договору, його умови, а також вони засвідчують отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.

За своїми правовими характеристиками договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана в оригіналі розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання.

З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України: від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі №6-79цс14, від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17, і підтримані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). Ця судова практика є незмінною.

25 червня 2019 року між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір позики грошей, за яким відповідач отримав від позивача позику в сумі 60000 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на дату укладення цього Договору, складає 1571472 (один мільйон п`ятсот сімдесят одна тисяча чотириста сімдесят дві гривні 06 копійок). Відповідно до п.1 Договору позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у строк до 25 серпня 2019 року. Відповідно до п.6 Договору сторони домовились, що виконання зобов`язань позичальника за цим договором забезпечується іпотекою майна Приватного підприємства «Прикарпаття і К», а саме: офісні приміщення загальною площею 97.3 кв.м. зазначені в плані літерою А, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ПП «Прикарпаття і К» на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого від 01.04.2015 Реєстраційною службою Івано-Франківського міського управління юстиції, яка повинна бути оформлена договором не пізніше 26 червня 2019 року.

Факт отримання коштів підтверджується розпискою від 26.06.2019 року.

26 червня 2019 року між ОСОБА_3 та Приватним Підприємством «Прикарпаття і К» укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Пітеляк С.В., зареєстровано в реєстрі за №1025. Згідно якого Приватне Підприємство «Прикарпаття і К» є майновим поручителем ОСОБА_1 . Згідно п.1.1 Договору цей договір забезпечує вимоги іпотеко держателя, що випливають з договору позики грошей укладеного 25.06.2019 року, за умовами якого боржник зобов`язаний в порядку та в строк до 25 серпня 2019 року, повернути іпотеко держателю грошові кошти в сумі 1571472,06 гривень.

Згідно п.1.2. Договору іпотекодавець, з метою забезпечення виконання основного зобов`язання передає, а іпотеко держатель приймає в іпотеку належне йому на праві приватної власності нерухоме майно, а саме: офісні приміщення загальною площею 97,3 кв.м. зазначені в плані літерою А, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , які належать іпотекодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно №35798095 виданого 01.04.2015 року Реєстраційною службою Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області.

Статтею 589 ЦК України передбачено правові наслідки невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою. Зокрема, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

За визначенням, наведеним у ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Договір та розписка є належним та допустимим доказом на підтвердження того, що ОСОБА_1 отримав кошти від ОСОБА_3 в розмірі 60000 доларів США.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, в даному випадку договору позики від 25 червня 2019 року.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Оскільки відповідач визнав заявлений позов в повному обсязі, суд вважає за необхідне прийняти дане визнання та позов задовольнити.

Згідно ч. 3 ст. 7 ЗУ "Про судовий збір" (на яку посилається заявник), у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічна за своїм змістом норма міститься у ч. 1 ст. 142 ЦПК України.

Тому з відповідача слід стягнути 6202,50 гривень судового збору на користь позивача. А також, повернути ОСОБА_3 , з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору при поданні позову, у розмірі 6202,50 гривень.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527, 1046, 1049 Цивільного Кодексу України, керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та приватного підприємства «Прикарпаття І К» про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 в користь ОСОБА_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , заборгованість за договором позики від 25 червня 2019 року в розмірі 67177,86 доларів США (з них: 60000 доларів США сума позики, 1666,86 доларів США пеня за користування позикою за період з 27.06.2019 року по 25.08.2019 року, 5511 доларів США 3% річних за період з 26.08.2019 року по 17.08.2022 року та 6202,50 гривень витрат по оплаті судового збору за подання до суду позовної заяви.

В рахунок погашення стягнутої заборгованості ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , перед ОСОБА_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 за договором позики від 25 червня 2019 року в розмірі 67177,86 доларів США, звернути стягнення на предмет іпотеки, згідно договору іпотеки від 26 червня 2019 року, укладеного між ОСОБА_3 та Приватним підприємством «Прикарпаття і К», посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Пітеляк С.В., зареєстрований за № 1025, а саме: офісні приміщення загальною площею 97,3 кв.м. зазначені в плані літерою А, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ПП «Прикарпаття і К» на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_3 виданого 01.04.2015 року Реєстраційною службою Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, шляхом реалізації предмета іпотеки способом проведення прилюдних торгів.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у м. Івано-Франківську, Івано-Франківської області повернути ОСОБА_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору при поданні позову, а саме у розмірі 6202,50 гривень, згідно квитанції № РВ4В-5ТХВ-ВС83-Н043 від 17 серпня 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено та підписано 24 березня 2023 року.

Суддя О.М. Бабій