Номер провадження: 22-ц/813/2657/23
Справа № 493/1695/20
Головуючий у першій інстанції Тітова Т.П.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Цюри Т.В.,

суддів: Сегеди С.М., Комлевої О.С.,

За участю секретаря судового засідання: Хухрова С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Балтського районного суду Одеської області від 17 грудня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Балтський хлібороб», державного реєстратора КП «Агенція державної реєстрації» Махортова Ігора Олександровича про визнання недійсними договору купівлі-продажу нерухомого майна та довідки, виданої КП «Техінвентаризатор» Балтської районної ради Одеської області, скасування рішення державного реєстратора КП «Агенція державної реєстрації» Махортова І.О., скасування державної реєстрації права власності ТОВ «Балтський хлібороб» на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами та припинення права власності ТОВ «Балтський хлібороб» на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами,-

ВСТАНОВИВ:

26 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Балтського районного суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Балтський хлібороб», державного реєстратора КП «Агенція державної реєстрації» Махортова Ігора Олександровича про визнання недійсними договору купівлі-продажу нерухомого майна та довідки, виданої КП «Техінвентаризатор» Балтської районної ради Одеської області, скасування рішення державного реєстратора КП «Агенція державної реєстрації» Махортова І.О., скасування державної реєстрації права власності ТОВ «Балтський хлібороб» на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами та припинення права власності ТОВ «Балтський хлібороб» на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами (т.1, а.с.3-9).

29 жовтня 2021 року рішенням Балтського районного суду Одеської області в задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Балтський хлібороб», державного реєстратора КП «Агенція державної реєстрації» Махортова Ігора Олександровича про визнання недійсними договору купівлі-продажу нерухомого майна та довідки, виданої КП «Техінвентаризатор» Балтської районної ради Одеської області, скасування рішення державного реєстратора КП «Агенція державної реєстрації» Махортова І.О., скасування державної реєстрації права власності ТОВ «Балтський хлібороб» на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами та припинення права власності ТОВ «Балтський хлібороб» на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами відмовлено (т.3, а.с.80-87).

17 грудня 2021 року додатковим рішенням Балтського районного суду Одеської області стягнуто з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Балтський хлібороб», , судові витрати в сумі 27000 (двадцять сім тисяч) грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд скасувати додаткове рішення Балтського районного суду Одеської області від 17.12.2021 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні відповідних вимог ТОВ «Балтський хлібороб».

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Судове засідання призначено на 23 лютого 2023 року об 13 год 40 хв.

13 лютого 2023 року Одеським апеляційним судом отримано клопотання представника апелянта ОСОБА_2 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

17 лютого 2023 року ухвалою Одеського апеляційного суду клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про проведення судового засідання, призначеного на 23 лютого 2023 року об 13 год 40 хв в режимі відеоконференції задоволено.

До судового засідання, призначеного в режимі відеоконференції доєднався представник апелянта ОСОБА_2 , інші учасники справи до відеоконференції не доєднались, про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, а також довідками, наявними в матеріалах справи.

Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справі від сторін до суду не надходило.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, ненадання жодних доказів щодо існування підстав для відкладення розгляду справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу у відсутності сторін.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Задовольняючи вимоги відповідача про стягнення з позивача на його користь судових витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що так як у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, судові витрати підлягають стягненню на користь відповідача з позивача. Судом першої інстанції встановлено, що 25.01.2021 між адвокатом Сердюковим Б.Л. та ТОВ «Баалтський хлібороб» укладено договір № 20-12 про надання правової допомоги, згідно додатку до даного договору адвокат зобов`язується здійснювати представництво інтересів клієнта та надання йому правової допомоги у цивільній справі, визначено розрахунок вартості таких послуг адвоката в суді першої інстанції в сумі 27000 грн. З огляду на вказане, суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення заяви відповідача.

Дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає вірними вказані висновки суду першої інстанції з огляду на таке.

Так, судом встановлено, що рішенням Балтського районного суду від 29.10.2021 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Балтський хлібороб», державного реєстратора КП «Агенція державної реєстрації» Махортова І.О. про визнання недійсними договору купівлі-продажу нерухомого майна та довідки, виданої КП «Техінвентаризатор» Балтської районної ради Одеської області, скасування рішення державного реєстратора КП «Агенція державної реєстрації» Махортова І.О., скасування державної реєстрації права власності ТОВ «Балтський хлібороб» на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами та припинення права власності ТОВ «Балтський хлібороб» на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами -відмовлено.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, до закінчення судових дебатів сторона відповідача у судовому засіданні звернулась до суду із заявою про подання доказів понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та докази понесених судових витрат 03.11.2021 року надійшли на адресу районного суду від відповідача.

Також встановлено, що 25.01.2021 між адвокатом Сердюковим Б.Л. та ТОВ «Балтський хлібороб» укладено договір № 20-12 про надання правової допомоги, згідно додатку до даного договору адвокат зобов`язується здійснювати представництво інтересів клієнта та надання йому правової допомоги у цивільній справі, визначено розрахунок вартості таких послуг адвоката в суді першої інстанції в сумі 27000 грн.

В свою чергу, звертаючись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 вказує, що судом першої інстанції допущено ряд порушень норм права, а саме проведено розгляд заяви без участі позивача, що, на його думку позбавило позивача можливості викласти свої заперечення на позицію відповідача. Також апелянтом наголошується на тому, що судом помилково вказано про співмірність суми, заявленої відповідачем та фактично виконаної роботи адвоката. На думку апелянта, судом проігноровано факт того, що фактично оплата послуг адвоката відповідачем проведена не була.

Колегія суддів, дослідивши обставини справи, вважає вказані доводи апеляційної скарги неспроможними та такими, що не відповідають чинному законодавству з огляду на наступне.

Як визначено ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як визначено ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 2, 3, 8 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На виконання вимог зазначеної норми, представник позивача до закінчення судових дебатів зробив заяву про намір звернутися з заявою про розподіл судових витрат на правову допомогу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

В апеляційній скарзі апелянтом зазначено, що крім скасування додаткового рішення по справі, апелянтом висунуто вимогу про скасування рішення Балтського районного суду Одеської області від 29 жовтня 2021 року по даній справі. І тому, у випадку скасування судового рішення, скасуванню також підлягає і додаткове рішення суду щодо стягнення судових витрат.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що постановою Одеського апеляційного суду від 23 лютого 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 на рішення Балтського районного суду Одеської області від 29 жовтня 2021 року залишено без задоволення, а тому апеляційний суд не приймає вищенаведені доводи апеляційної скарги стосовно скасування додаткового рішення суду.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що згідно процесуального законодавства, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірний із:

1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та/або значенням справи для сторони, в т.ч. впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто, суд не може на власний розсуд зменшувати розмір витрат на оплату правничої допомоги, який підлягає відшкодуванню.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові у справі №755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19.02.2020 р.: «Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони».

Таким чином, суд зазначив, що у питанні визначення розподілу судових витрат судді мають виступати виключно як арбітри та надавати оцінку доказам та доводам, що наводяться сторонами.

Апеляційний суд зазначає, що процесуальним законодавством передбачено, що в разі недотримання вимог співмірності суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що представником позивача та ним самим не було подано до районного суду будь-яких заперечень щодо розміру судових витрат та їх неспівмірності з обсягом виконаних робіт, стороною позивача лише надано клопотання про зупинення розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення у зв`язку з оскарженням рішення суду від 29 жовтня 2021 року по даній справі.

Слід наголосити на тому, що доводи апеляційної скарги щодо необізнаності позивача про дату судового засідання по справі є необґрунтованими так як в матеріалах справи (а.с.20) міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, а саме судова повістка №2-др/493/12/21 на 17.12.2021 р. Вказане поштове відправлення було особисто отримано позивачем, що підтверджується його підписом на вказаному повідомленні.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо відсутності повідомлення про розгляд заяви відповідача спростовуються матеріалами справи.

Також є недоведеними доводи апелянта щодо відсутності підтвердження сплати послуг правничої допомоги, а саме, апелянт наголошує, що заявником не надано будь-яких чеків та квитанції про сплату коштів за виконану роботу, з огляду на наступне.

Так, ВС КАС у постанові від 21.01.2021 р. у справі № 280/2635/20 вказав, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, їх уже фактично сплачено стороною/ третьою особою чи тільки має бути сплачено. Отже, докази оплати послуг адвоката подавати не обов`язково.

Апеляційний суд також вважає вірними висновки суду першої інстанції про те, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і суд не може втручатися у ці правовідносини. Судом вірно встановлено, що витрати відповідача на надання професійної правничої допомоги відповідають вимогам ст. ст. 1, 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та укладеного Договору. Розмір таких витрат є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Балтського районного суду Одеської області від 17 грудня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Балтський хлібороб», державного реєстратора КП «Агенція державної реєстрації» Махортова Ігора Олександровича про визнання недійсними договору купівлі-продажу нерухомого майна та довідки, виданої КП «Техінвентаризатор» Балтської районної ради Одеської області, скасування рішення державного реєстратора КП «Агенція державної реєстрації» Махортова І.О., скасування державної реєстрації права власності ТОВ «Балтський хлібороб» на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами та припинення права власності ТОВ «Балтський хлібороб» на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 06.03.2023 року.

Головуючий суддя Цюра Т.В.

Судді: Сегеда С.М.

Комлева О.С.