КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2023 року

м. Київ

справа №755/14179/20

провадження №22-ц/824/3414/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А. (суддя-доповідач)

суддів - Желепи О.В., Мазурик О.Ф.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - житлово-будівельний кооператив «Здоров`я», фізична особа-підприємець ОСОБА_2

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 вересня 2022 року у складі судді Арапіної Н.Є.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до житлово-будівельного кооперативу «Здоров`я», фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ЖБК «Здоров`я», ФОП ОСОБА_2 , в якому просив просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття квартири у розмірі 172 500 грн, моральну шкоду у сумі 50 000 грн та витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги мотивував тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

17 червня 2020 року головним інженером фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було складено акт технічного обстеження (залиття), відповідно до якого виявлено такі наслідки залиття її квартири: залиття загальної площі підлоги житлових приміщень (коридор, ванна, санвузол, кухня, кімната 1, кімната 2, кімната 3) стічними (каналізаційними) водами та фекаліями у супроводі відповідного аміачного запаху; залиття першого поверху нежитлових приміщень: затікання зі стелі перекриття між першим та другим поверхом, калюжі на підлозі; залиття підвального приміщення: затікання зі стелі перекриття між підвалом та першим поверхом, калюжі на підлозі; забиття загальної внутрішньої будинкової каналізації стояків по індексам №5 та №6 між першим та другим поверхом.

Згідно висновку про вартість проведення відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_1 ринкова вартість проведення відновлювального ремонту (з податком на додану вартість) становила у розмірі 164 500 грн.

Посилався на те, що 30 червня 2020 року позивачем було подано до Житлово-будівельного кооперативу «Здоров`я» заяву про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок залиття квартири, однак дана заява залишилася без реагування.

На підставі викладеного, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29 вересня 2022 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, 80 500,80 грн, у відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, 5 000 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати за проведення експертного дослідження у розмірі 17 161 грн, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 845,50 грн.

Не погоджуючись з указаним рішенням, 03 листопада 2022 року представник відповідача ФОП ОСОБА_2 - ОСОБА_3 направив до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Уважає, що оскаржуване рішення постановлене на підставі недопустимого доказу -припущення тієї обставини, що причиною залиття квартири позивача є вина ФОП ОСОБА_2 у неякісному виконанні робіт з обслуговування внутрішньобудинкової каналізаційної мережі багатоквартирного будинку, тоді як зібраними по справі доказами вина останньої спростовується.

Зазначає, що в частині стягнення суми на відшкодування моральної шкоди оскаржуване рішення не обґрунтоване ні ступенем вини відповідача, ні характером правопорушення, ні жодним доказом факту душевних страждань позивача, ні обставинами погіршення її здібностей або позбавлення її можливості їх реалізації.

Посилається на те, що в обґрунтування відсутності вини ФОП ОСОБА_2 у заподіянні шкоди залиттям квартири було доведено належними і допустимими доказами склад і обсяг обов`язків щодо дотримання нею порядку виконання робіт з обслуговування каналізації, визначений законодавством.

Вважає, що зобов`язання щодо відшкодування збитків власниці постраждалої квартири виникло у осіб, винних у засміченні каналізаційного стояку через порушення користування будинковою каналізацією.

Зазначає, що позивач не надала доказів на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності відповідачів, спричинення їй моральної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою, а також не обґрунтувала її розмір, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

26 січня 2023 року апеляційним судом отримано відзив на апеляційну скаргу від представника позивача ОСОБА_4 , в якому останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін; стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Вважає оскаржуване рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим та таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права.

Зауважує, що судом першої інстанції дійдено вірного висновку, що відповідачем ФОП ОСОБА_2 не надано доказів, які б спростовували наявність її вини у залитті квартири позивача.

Зазначає, що позивач очікує понести судові витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 10 000 грн.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд апеляційної скарги проводиться у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до пункту 1 частини першої статті 274 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі, проте жодних доводів щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог апелянтом не наведено, а тому в цій частині рішення суду апеляційним судом не перевіряється.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу завдано матеріальну шкоду у розмірі 80 500,80 грн, яка підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача ФОП ОСОБА_2 , яка неналежно виконувала свої обов`язки щодо обслуговування житлового будинку.

Керуючись встановленими законом принципами виваженості та розумності, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідача ФОП ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, 5 000 грн.

Підлягають стягненню витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 17 161,00 грн, що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 22 березня 2021 року.

Висновки суду відповідають обставинам справи та ґрунтуються на вимогах закону.

Судом установлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

17 червня 2020 року головним інженером фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 складено акт технічного обстеження (залиття), відповідно до якого виявлено такі наслідки залиття квартири АДРЕСА_1 : залиття загальної площі підлоги житлових приміщень (коридор, ванна, санвузол, кухня, кімната 1, кімната 2, кімната 3) стічними (каналізаційними) водами та фекаліями у супроводі відповідного аміачного запаху; залиття першого поверху нежитлових приміщень: затікання зі стелі перекриття між першим та другим поверхом, калюжі на підлозі; залиття підвального приміщення: затікання зі стелі перекриття між підвалом та першим поверхом, калюжі на підлозі; забиття загальної внутрішньої будинкової каналізації стояків по індексам № 5 та № 6 між першим та другим поверхом (а.с. 23, том 1).

Згідно висновку про вартість проведення відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_1 , ринкова вартість проведення відновлювального ремонту (з податком на додану вартість) становить 164 500 грн (а.с. 27-64, том 1).

30 червня 2020 року позивачем подано до Житлово-будівельного кооперативу «Здоров`я» заяву про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок залиття квартири.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 16 грудня 2021 року встановити причину залиття каналізаційними стоками квартири АДРЕСА_1 , що сталося 16 та 17 червня 2020 року, згідно даних візуально-інструментального обстеження не вбачається можливим, у зв`язку з відсутністю пошкоджень інженерних систем, а також відсутністю методики, яка дозволяє встановити час залиття на підставі даних обстеження; встановити чи знаходиться в причинному зв`язку залиття квартири АДРЕСА_1 каналізаційними відходами 16 та 17 червня 2020 року з закоксованістю відходами каналізаційного стояку згідно даних візуально-інструментального обстеження не вбачається можливим, у зв`язку з відсутністю пошкоджень інженерних систем, а також відсутністю методики, яка дозволяє встановити час залиття на підставі даних обстеження; згідно документальних даних, а саме Акту Технічного обстеження (залиття) № 1-17/06 від 17 червня 2020 року причиною залиття каналізаційними стоками квартири АДРЕСА_1 є: «...Забиття загальної внутрішньої будинкової каналізації стояків по індексам № 5 та № 6 між першим та другим поверхом...»; закоксування відходів у каналізаційному стояку будинку АДРЕСА_2 в кількості, що призводить до відказу системи, при своєчасному проведенні оглядів та прочищень системи внутрішньої каналізації, не можливе; встановити, чи мало місце підключення додаткового сантехнічного обладнання між підвальними приміщеннями та квартирою АДРЕСА_1 до мережі каналізації будинку та чи могло вказане підключення вплинути на залиття зазначеної квартири каналізаційними відходами не вбачається можливим, оскільки проектну документацію стадії «РД» на інженерні системи каналізації між підвальними приміщеннями та квартирою АДРЕСА_1 не отримано; вартість ремонтно-відновлювальних робіт (розмір завданої матеріальної шкоди) для усунення наслідків залиття квартири АДРЕСА_1 згідно даних візуально-інструментального обстеження станом на час проведення дослідження становить 80 500,80 гривень (а.с. 35-51, том 2).

Звертаючись до суду з даним позовом, сторона позивача посилалася на те, що Житлово-будівельний кооператив «Здоров`я» є утримувачем житлового будинку АДРЕСА_2 , а відповідач ФОП ОСОБА_2 здійснює обслуговування даного будинку. 16 та 17 червня 2020 року з вини відповідачів відбулося залиття квартири позивача, внаслідок чого їй завдано матеріальних збитків.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно з статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до частини першої статті 10 ЖК України громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію.

Статтею 151 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), зобов`язані забезпечити його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені цивільним законодавством.

Відповідно до Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ від 24 січня 2006 року №45, власники квартир зобов`язані використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі. У ч.2 цієї статті зазначається, що збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Так, відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

У зазначеній нормі права, яка встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках деліктних (позадоговірних) зобов`язань, під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається в зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Шкода це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки завдана шкода (реальна шкода та упущена вигода) відшкодовується в повному обсязі.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідачів покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач у свою чергу повинен довести наявність шкоди та її розмір.

Частиною першою статті 1190 ЦК України передбачено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Статтею 1192 ЦК України визначені способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Порядок забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством визначено Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

Згідно статті 5 Закону до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку.

За змістом частин першої статті 6 Закону Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Статтею 2 Закону України «Про кооперацію» встановлено, що кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування.

Згідно частини третьої статті 19 Закону України «Про кооперацію» кооператив є власником будівель, споруд, грошових та майнових внесків його членів, виготовленої продукції, доходів, одержаних від її реалізації та провадження іншої передбаченої статутом діяльності, а також іншого майна, придбаного на підставах, не заборонених законом.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги зобов`язаний: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів.

Положеннями пункту 1 частини четвертої статті 8 цього Закону передбачено, що управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що згідно договору № 9Р/20 від 03 січня 2020 року про технічне та аварійне обслуговування систем центрального опалення, каналізації, гарячого та холодного водопостачання внутрішніх будинкових мереж, укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та Житлово-будівельним кооперативом «Здоров`я» замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання виконання послуг по комплексному Технічному обслуговуванню будинку та Ліквідації аварії внутрішніх будинкових систем центрального опалення, каналізації, гарячого та холодного водопостачання, обладнанню індивідуального теплового пункту та технічне обслуговування вузла обліку теплової енергії.

До складу послуг з комплексного Технічного обслуговування будинку входить: періодичний огляд, підтримка у робочому стані, регулярне проведення профілактичних робіт. Перелік послуг, як надаються виконавцем замовнику, наведені у Додатку № 1 (пункт 1.2. договору).

Відповідно до розділу 2 додатку № 1 до договору № 9Р/20 від 03 січня 2020 року Експлуатація та технічне обслуговування внутрішньобудинкових мереж холодного водопостачання та каналізаційних мереж в місцях загального користування включає в себе: 2.2. Усунення засмічень загально-будинкових водопровідних мереж та каналізаційних випусків; 2.4. Прочищення сифонів, каналізаційних лежаків, ремонт змішувачів: 2.6. Перевірка несправностей каналізаційних витяжок; 2,13. Раз в 2 (два) тижні огляд внутрішньо-будинкових мереж холодного водопостачання та каналізаційних мереж (в межах місць загального користування).

Нормами статті 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, серед іншого, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, а згідно статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право на відшкодування збитків, завданих його майну, шкоди, заподіяної його життю або здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг та незаконного проникнення в належне йому житло (інший об`єкт нерухомого майна);

Відповідно до підпунктів 5, 10 пункту 32 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року виконавець зобов`язаний проводити 2 рази на рік перевірку стану внутрішньо будинкових систем багатоквартирного будинку із складенням відповідного акт-, утримувати внутрішньо будинкові системи в належному технічному стані, здійснювати . технічне обслуговування та ремонт.

Порядок надання послуг з утримання будинків і прибудинкових територій регулюється Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України № 76 від 17 травня 2005 року.

Згідно п. 1.1 Правила визначають порядок надання послуг з утриманню будинків і прибудинкових територій: забезпечення нормального функціонування жилих будівель та прибудинкових територій протягом усього періоду їх використання за призначенням; проведення єдиної технічної політики в житловій сфері, що забезпечує виконані вимог чинних нормативів з утримання, поточного і капітального ремонту та реконструкцій жилих будинків та прибудинкових територій.

Пункти 2.1 та 2.8 Правил покладають на виконавця послуг з утримання будинку та прибудинкової території обов`язок здійснювати технічне обслуговування жилих будинків, що включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності наладки і регулювання інженерних систем тощо.

Відповідно до п.п. 5.3.1. Правил водопровідно-каналізаційна система жилого будинку повинна забезпечувати можливість безперебійного подання води до всіх санітарних приладів квартир, інших водорозбірних пристроїв, відводити використану воду в міську каналізаційну систему.

За змістом п.п. 5.3.3. Правил причинами, що погіршують роботу системи, є: порушення правил експлуатації жилих приміщень і водопровідно-каналізаційних систем; несправність запірно-регулювальної арматури; незадовільне утеплення водопровідних і каналізаційних труб у неопалюваних приміщеннях; - несвоєчасне усунення протікання, випадкових засмічень, а також несвоєчасне проведення профілактичних робіт (оглядів, прочищень).

Згідно п.п. 5.3.4. Правил під час обслуговування системи водопроводу і каналізації необхідно: регулярно проводити огляд санітарно-технічного устаткування, водопровідно-каналізаційних систем та будинкових засобів обліку та регулювання води на них, контролюючи промерзання трубопроводів, витік води та ін.; здійснювати не рідше одного разу на рік профілактичне обслуговування запірної арматури (з прогонкою вентилів кранів), прочищення дворової та не рідше двох разів у рік - будинкової каналізаційної мережі; усувати засмічення в системі;

Відповідно до додатку 2 до пункту 2.1.5. Правил періодичність профілактичного обслуговування елементів жилих будинків: система водопроводу, каналізації, гарячого водопостачання - 3-6 місяців.

Під час розгляду справи судом першої інстанції сторонами не заперечувалось, що актом технічного обстеження від 17 червня 2020 року встановлено, що залиття квартири позивача мало місце в результаті забиття загальної внутрішньої будинкової каналізації стояків по індексам № 5 та № 6 між першим та другим поверхом.

Судом також установлено, що договором №9Р/20 від 03 січня 2020 року відповідальність за належний технічний стан внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання будинку АДРЕСА_4 покладено саме на ФОП ОСОБА_2 .

Згідно пояснення представника відповідача ФОП ОСОБА_2 , наданих в суді першої інстанції та викладених в апеляційній скарзі, з технічного приміщення будинку проведено очищення каналізаційного стояку під тиском гарячою водою та причиною забиття є неналежне експлуатація каналізаційних стоків невідомими особами.

При цьому запис в журналі аварійно-технічного обслуговування і ремонту інженерних мереж та комунікацій будинку не містить відомостей, які б дозволили суду перевірити доводи сторони відповідача ФОП ОСОБА_2 про якісне проведення робіт з очищення каналізаційних стоків гарячою водою під тиском, а саме, який порядок проведених робіт; якого діаметру та з якого матеріалу виготовлені каналізаційні труби; за допомогою якого обладнання здійснено очищення; який використано тиск; яка температура гарячої води використана та чим підтверджена перевірка якості виконаних робіт по очищенню.

Місцевий суд правильно взяв до уваги, що після проведення очищення 05 травня 2020 року та аварійного очищення каналізації 16 червня 2020 року квартиру позивача знову було затоплено 17 червня 2020 року через забиття каналізаційних стояків.

Таким чином, факт залиття належної позивачу квартири з вини відповідача ФОП ОСОБА_2 та розмір завданої шкоди підтверджується письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: Актом Технічного обстеження (залиття) № 1-17/06 від 17 червня 2020 року про залиття та Висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 16 грудня 2021 року.

Відповідачем ФОП ОСОБА_2 не спростовано презумпцію її вини у заподіянні шкоди майну позивача та не надано доказів того, що шкода була спричинена саме не з її вини.

Встановивши, що ОСОБА_1 довела завдану їй шкоду, протиправність дій ФОП ОСОБА_2 , причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що завдані позивачу збитки, викликані залиттям квартири, підлягають відшкодуванню ФОП ОСОБА_2 у розмірі 80 500,80 грн.

Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях,яких фізична особа зазнала у зв`язку із пошкодженням її майна (пункт 3 частини другої статті 23 ЦК України).

Згідно частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до роз`яснень, які викладені у пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» підставами задоволення судом позову про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної шкоди є наявність моральної (немайнової) шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

У пункті 9 постанови зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням того, що при розгляді справи встановлено склад цивільного правопорушення, за наявності якого наступає відповідальність заподіювача шкоди, в тому числі й моральної, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача про відшкодування моральної шкоди.

Розмір моральної шкоди суд першої інстанції обґрунтовано визначив у розмірі 5 000 грн з урахуванням дійсних обставин справи та правильно виходив із того, що в результаті винних дій відповідача ФОП ОСОБА_2 , позивачу завдано моральної шкоди, оскільки у зв`язку із залиттям квартири вона перенесла моральні переживання та емоційну напругу.

Також з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 17 161,00 грн, що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 22 березня 2021 року (а.с. 15, том 1).

Доказів того, що залиття належної позивачу квартири відбулося з вини інших осіб та, як наслідок, відповідальність за спричинену шкоду має бути покладена не на відповідача, останнім суду не надано. Будь-яких доказів на спростування зазначених в акті відомостей про події залиття, причини та обсяги пошкоджень апелянт не надав.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що місцевий суд повно, всебічно та об`єктивно дослідив обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону.

Обставин, які б свідчили про наявність підстав для сумніву у правильності висновків суду першої інстанції, в апеляційній скарзі не наведено.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою, у зв`язку з чим підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині, що оскаржується відповідачем, - без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - Золотопупа Сергія Васильовича - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 вересня 2022 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.В. Желепа

О.Ф. Мазурик