Справа № 168/261/23
Провадження № 6/168/1/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2023 року смт.Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді - Сухоручко Ю.О.,

при секретарі Таксюк О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Старовижівського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Бащука С.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

До Старовижівського районного суду Волинської області надійшло подання головного державного виконавця Старовижівського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Бащука С.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1 , яке мотивоване тим, що на виконанні Старовижівського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районні Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Бащука С.М. знаходиться виконавче провадження №67457642 з виконання виконавчий лист №754/6929/19 виданий 11.02.2021 року.

За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 . Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій спрямованих на виконання не здійснено. Виконавцем 10.11.2021 року, 09.03.2023 року на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклики не з`явився, про причини неявки не повідомив. Згідно відповідей на запити за боржником не виявлено майно на яке згідно закону може бути звернене стягнення. Згідно відповідей на запити відсутні відомості про отримання доходів боржником. На запит виконавця Державною прикордонною службою України листом від 14.03.2023 року повідомлено про те, що ОСОБА_1 в період з моменту відкриття виконавчого провадження з 10.11.2021 не перетинав державний кордон України.

14.03.2023 року до відділу надійшла заява стягувача ОСОБА_2 про те, що боржник ОСОБА_1 має намір виїхав за межі території України, що є наміром уникнути від виконання рішення суду та просить державного виконавця Старовижівського відділу державно виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західною міжрегіонального управління Міністерства юстиції звернутися до Старовижівського районного суду Волинської області із заявою про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України до виконання зобов`язань за виконавчим провадженням № 67457642 від 10.11.2021 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 754/6929/19 від 11.02.2021 року.

Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення.

Отже, боржником рішення виконано не було, що призвело до вжиття відносно нього вищевказаних заходів примусового виконання.

В судове засідання державний виконавець не з`явився, проте подав заяву з проханням слухати справу за його відсутності.

У відповідності до ч.4 ст. 441 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Оскільки за повідомленням державний виконавець в судове засідання не з`явився, з огляду на положення ст. 441 ЦПК України, суд вважає можливим здійснити розгляд подання за відсутності останнього.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали подання, встановивши обставини та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступних висновків..

Вивчивши подання та додані до нього документи, суд вважає його необґрунтованим та такими, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, може звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Закон України від 21.01.1994 «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.6 цього Закону, громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов`язання, то до виконання зобов`язань або розв`язання спору може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п. 1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

З матеріалів подання вбачається, що на виконанні Старовижівського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районні Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Бащука С.М. знаходиться виконавче провадження №67457642 за виконавчим листом №754/6929/19, виданим 11.02.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором позики у розмірі 80520,74 грн.

Згідно матеріалів подання, виконавцем 10.11.2021 року, 09.03.2023 року на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду. (а.с. 6-8) Проте, згідно відомостей підрозділу УДМС України у Волинській області ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 11)

За переконанням суду обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, в розумінні положення ст. 10 ЦПК України, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання. Окрім того, звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_1 за кордон, державний виконавець не надав доказів того, що боржник взагалі має паспорт громадянина України для виїзду за кордон (закордонний паспорт) і відповідно бажає та має реальну можливість виїхати за межі України.

У поданні державним виконавцем не вказано доказів того, що боржник має намір виїхати за межі України або здійснить такі дії з метою ухилення від виконання судового рішення. Наявність лише самого зобов`язання не наділяє відділ ДВС правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон..

Суд вважає, що на даний час підстави для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України відсутні, оскільки суду не надано доказів про вручення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження, про отримання ним викликів до відділу державної виконавчої служби, про вжиття заходів з примусового приводу боржника до відділу виконавчої служби; не надано доказів, що дії боржника перешкоджають повному та своєчасному вчиненню виконавчих дій, тобто відсутні докази про ухилення боржника від виконання судового рішення чи перешкоджання державному виконавцю у вчинені виконавчих дій.

Крім того, державним виконавцем взагалі не надано доказів, всупереч посилань державного виконавця в поданні про здійснення запитів до державних органів, які б підтверджували вичерпність вжитих ним заходів щодо встановлення місця проживання/перебування боржника, місцезнаходження його майна, отримання ним доходів.

Також матеріали подання не містять доказів про вчинення боржником саме умисних дій, спрямованих на приховання грошових коштів, рухомого та нерухомого майна, інших цінностей, а також про ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього державним виконавцем у зв`язку з примусовим виконання рішення суду.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає на необхідне відмовити у задоволені подання головного державного виконавця Старовижівського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Бащука С.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 441 ЦПК України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні подання головного державного виконавця Старовижівського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Бащука С.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання її тексту.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення їм відповідної ухвали суду.

Суддя Старовижівського районного суду

Волинської області Ю.О. Сухоручко