Справа № 183/1304/16
№ 2/183/9/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2023 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Городецького Д.І.

секретаря судового засідання Пономаренко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

16 березня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом (з урахуванням уточнених вимог від 24.11.2021 р.) до Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

1.Стислий виклад позиції позивача

На обґрунтування позову ОСОБА_1 посилалася на те, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 18.03.2005 року ОСОБА_2 визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .

02.08.2005 року виконавчим комітетом Меліоративної селищної ради було видано ордер № 290 на право вселення ОСОБА_1 та членів її сім`ї в зазначене житлове приміщення. (назва Меліоративна селищна рада в наступному змінена на Меліоративнівську селищну раду).

10.04.2006 року органом приватизації винесене розпорядження № 81 «Про право приватної спільної сумісної власності» та видане Свідоцтво на право власності ОСОБА_1 та членів її сім`ї на житло, на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

11.04.2006 року право власності ОСОБА_1 та членів її сім`ї на квартиру зареєстроване Новомосковським районним КП БТІ «Інвентаризатор».

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.08.2012 року право власності на спірну квартиру визнано за ОСОБА_3 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ; також визнано недійсним рішення Меліоративнівської селищної ради про передачу ОСОБА_1 квартири та скасоване розпорядження про передачу квартири у приватну власність.

03.09.2013 р. ОСОБА_1 звернулася до Меліоративнівської селищної ради з заявою у якій просила, з урахуванням рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.08.2012 року, надати їй інше житлове приміщення, яке має відповідати за розміром і благоустроєм наданому за ордером від 02.08.2005 року № 290, розглянувши при цьому питання грошової компенсації по виплаченим комунальним боргам, відшкодувати витрати по благоустрою квартири у розмірі 180 000,00 грн., а також, відшкодування моральної шкоди в розмірі 100 000,00 грн.

Меліоративнівською селищною радою VI скликання прийняте рішення від 18.03.2013 р. № 7-20/6, яким відмовлено у задоволенні її заяви, рішення вмотивоване тим, що ордер на житлове приміщення не визнавався недійсним, що підтверджується рішенням суду від 14.08.2012 р. та ухвалю. Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.01.2013 р. у справі № 2-2944/20011.

У відповідності до рішення Новомосковського міськрайонного суду від 03.02.2015 року, ОСОБА_1 виселено із спірної квартири.

В той же час, зазначене житлове приміщення було надане Меліоративнівською селищною радою їй, як молодому спеціалісту (лікарю-стоматологу) в аварійному стані: без вікон, без дверей, без водопроводу та газопостачання, із зруйнованими внаслідок пожежі перегородками, вона привела зазначене житлове приміщення придатним до життя.

У відповідності до ст. 117 ЖК України, у разі визнання ордера на жиле приміщення недійсним внаслідок неправомірних дій осіб, які одержали ордер, вони підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення. Якщо громадяни, зазначені в ордері, раніше користувалися жилим приміщенням у будинку державного або громадського житлового фонду, їм повинно бути надано жиле приміщення, яке вони раніше займали, або інше жиле приміщення.

У випадках визнання ордера на жиле приміщення недійсним з інших підстав, крім випадку, передбаченого частиною першою цієї статті, громадяни, зазначені в ордері, підлягають виселенню з наданням іншого жилого приміщення або приміщення, яке вони раніше займали.

Під час розгляду судом цивільної справи про виселення ОСОБА_1 із спірного житлового приміщення, суд не надав оцінки зазначеним вимогам законодавства.

У відповідності до рішення Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області «Про реорганізацію Меліоративнівської селищної ради», у 2018 році була розпочата процедура реорганізації юридичної особи Меліоратівнівської селищної ради шляхом приєднання до Піщанської сільської ради, станом на 29.04.2018 року повноваження Меліоративнівської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області припинено.

Піщанська сільська рада є правонаступником прав та обов`язків Меліоратівнівської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області.

У зв`язку з наведеним, у позовній заяві ОСОБА_4 , посилаючись на вимоги ст.ст. 19, 47, 140 Конституції України, ст. ч. 1,2,5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 59 ЖК України, ч.1 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», просила суд:

-визнати протиправним та скасувати рішення Меліоративнівської селищної ради від 18.03.2013 р. № 7-20/6 про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_5 щодо надання іншого жилого приміщення у відповідності з прийнятим рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2012 року стосовно квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ;

-зобов`язати Піщанську сільську раду Новомосковського району Дніпропетровської області розглянути та прийняти рішення про надання іншого житлового приміщення, яке має відповідати за розміром і благоустроєм наданому за ордером від 02.08.2005 року № 290, розглянувши при цьому питання грошової компенсації по виплаченим комунальним боргам та благоустрою квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позов у повному обсязі, посилався на підстави звернення до суду, викладені у позовній заяві, просив суд задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні представник відповідача Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області позов не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову.

2.Стислий виклад позиції та заперечень відповідача.

Представник відповідача Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області не заперечував проти того, що ОСОБА_1 зверталася до Меліоративнівської селищної ради, правонаступником прав та обов`язків якої є Піщанська сільська рада з заявою про надання іншого житлового приміщення, відшкодування витрат, моральної шкоди, мотивуючи звернення рішенням суду від 14 серпня 2012 року. У задоволенні заяви було відмовлено, у зв`язку з необґрунтованістю. Так, згідно до вимог ст. 117 ЖК України, у разі визнання ордера на жиле приміщення недійсним внаслідок неправомірних дій осіб, які одержали ордер, вони підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення. Якщо громадяни, зазначені в ордері, раніше користувалися жилим приміщенням у будинку державного або громадського житлового фонду, їм повинно бути надано жиле приміщення, яке вони раніше займали, або інше жиле приміщення. У випадках визнання ордера на жиле приміщення недійсним з інших підстав, крім випадку, передбаченого частиною першою цієї статті, громадяни, зазначені в ордері, підлягають виселенню з наданням іншого жилого приміщення або приміщення, яке вони раніше займали. Ордер, який був виданий ОСОБА_1 не визнавався недійсним, у зв`язку з чим, відсутні підстави для застосування приписів ст. 117 ЖК України, тобто, виселення з наданням іншого житлового приміщення.

3. Рух справи та процесуальні дії у справі.

16.03.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Меліоративнівської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 18 березня 2016 року відмовлено у відкритті провадження у справі, у відповідності до ухвали судом визначено, що зазначена категорія справ підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2016 року скасовано ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2016 року, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 27 травня 2016 року відкрите провадження у справі.

Ухвалою суду від 23.12.2016 року провадження у справі зупинене до вирішення цивільної справи № 183/1305/16 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , Меліоративнівської селищної ради про визнання неправомірним розпорядження, визнання недійсним акта приватизації квартири та позбавлення права власності.

17 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в новій редакції до Піщанської об`єднаної територіальної громади про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

01.09.2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в новій редакції до Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

24 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в новій редакції до Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 01 лютого 2022 року закрите підготовче провадження у справі, призначений розгляд справи по суті вимог.

4.Фактичні обставини, встановлені судом.

4.1 02.08.2005 року виконавчим комітетом Меліоративної селищної ради було видано ордер № 290 на право вселення ОСОБА_1 та членів її сім`ї у житлове приміщення, квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . (назва Меліоративна селищна рада в наступному змінена на Меліоративнівську селищну раду).

4.2 У відповідності до частини 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

4.3 Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2005 року, були задоволені позовні вимоги Обласного комунального підприємства виробниче об`єднання житлово-комунального господарства селища міського типу Меліоративне, згідно рішення суду ОСОБА_2 визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 . Рішення суду набрало законної сили 18 квітня 2005 року.

4.4 Також встановлено, що 14 серпня 2014 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалене рішення у цивільній справі № 2-2944/2011 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , Меліоративненської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання недійсним та скасування рішення, розпорядження і свідоцтва, визнання права власності в порядку спадкування, зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до Меліоративненської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3 про визнання свідоцтва про право власності недійсним.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2012 року рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області було залишено без змін.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

10 травня 1995 року ОСОБА_2 , в порядку, визначеному Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», отримав у власність квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Меліоративненської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 67 від 14 травня 2005 року «Про надання житла жителям селища смт. Меліоративне» ОСОБА_1 надана трикімнатна квартира загальною площею 64 кв.м., житловою площею 42,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ;

Розпорядженням голови Меліоративненської селищної ради Новомосковського району, як органу приватизації, за № 81 від 10 квітня 2006 розу квартира АДРЕСА_2 передана у приватну власність ОСОБА_1 ;

В той же день, 10 квітня 2006 року Меліоративненською селищною радою Новомосковського району видане свідоцтво про право власності на житло, згідно до якого спірна квартира належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

За результатами розгляду справи судом частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 :

-визнано незаконним та скасоване рішення Меліоративненської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 67 від 14 травня 2005 року «Про надання житла жителям селища смт. Меліоративне» в частині надання трикімнатної квартири загальною площею 64 кв.м., житловою площею 42,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 ;

-визнано незаконним та скасоване розпорядження голови Меліоративненської селищної ради Новомосковського району, як органу приватизації, за № 81 від 10 квітня 2006 розу, згідно якого квартира АДРЕСА_2 передана у приватну власність ОСОБА_1 ;

-визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло, видане 10 квітня 2006 року Меліоративненською селищною радою Новомосковського району згідно якого квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_5 ;

-визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_5 відмовлено.

Рішення судів першої та апеляційної інстанції вмотивовані тим, що оскаржувані рішення, розпорядження, зазначені документи прийняті без урахування вимог ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», якою визначено, що до об`єктів приватизації не відносяться квартири, які належать на праві власності громадянам, а судами встановлено, що на час винесення рішення, розпорядження та видачі свідоцтва про право власності ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , спірне житлове приміщення було приватизоване та є спадковим майном.

4.5 03 лютого 2015 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалене рішення у цивільній справі № 183/8321/13-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні квартирою, шляхом виселення та зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання права на проживання.

Судом задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 ; прийнято рішення про виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання права на проживання у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 відмовлено.

Ухвалою від 22 листопада 2017 року колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_5 відхилено, рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2015 року залишено без змін.

4.6 Встановлено, що в провадженні Новомосковського міськрайонного суду не перебуває цивільна справа № 183/1305/16 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , Меліоративнівської селищної ради про визнання неправомірним розпорядження, визнання недійсним акта приватизації квартири та позбавлення права власності.

Рішення у справі не ухвалене, в той же час, її розгляд не впливає на правовідносини у справі, яка розглядається судом, оскільки у позовній заяві у справі № 183/1305/16 позивачами ставиться питання про визнання неправомірним розпорядження, визнання недійсним акта приватизації квартири щодо передачі спірного житла у власність ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

4.7 03.09.2013 р. ОСОБА_1 звернулася до Меліоративнівської селищної ради з заявою у якій просила, з урахуванням рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.08.2012 року, надати позачергово їй інше житлове приміщення, яке має відповідати за розміром і благоустроєм наданому за ордером від 02.08.2005 року № 290, розглянувши при цьому питання грошової компенсації по виплаченим комунальним боргам, відшкодувати витрати по благоустрою квартири у розмірі 180 000,00 грн., а також, відшкодування моральної шкоди в розмірі 100 000,00 грн.

4.8 Меліоративнівською селищною радою VI скликання прийняте рішення від 18.03.2013 р. № 7-20/6, яким відмовлено у задоволенні її заяви, рішення вмотивоване тим, що ордер на житлове приміщення не визнавався недійсним, що підтверджується рішенням суду від 14.08.2012 р. та ухвалю. Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.01.2013 р. у справі № 2-2944/20011.

4.9 У відповідності до рішення Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області «Про реорганізацію Меліоративнівської селищної ради», у 2018 році була розпочата процедура реорганізації юридичної особи Меліоратівнівської селищної ради шляхом приєднання до Піщанської сільської ради, станом на 29.04.2018 року повноваження Меліоративнівської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області припинено, Піщанська сільська рада є правонаступником прав та обов`язків Меліоратівнівської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області.

5.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

5.1 Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

5.2 Оскільки позивач звернулася до суду з позовом про поновлення своїх житлових прав, суд приходить до висновку, що справу належить розглядати за правилами цивільного судочинства.

5.3 Стосовно оскарження рішення відповідача про відмову у задоволення заяви позивача щодо надання іншого жилого приміщення.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 1 Житлового кодексу України визначено, що відповідно до Конституції України громадяни мають право на житло. Це право забезпечується розвитком і охороною житлового фонду, сприянням кооперативному та індивідуальному житловому будівництву, справедливим розподілом під громадським контролем жилої площі, яка надається в міру здійснення програми будівництва благоустроєних жител, наданням громадянам за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, а також невисокою платою за квартиру і комунальні послуги.

У відповідності до ст. 2 ЖК України, завданням житлового кодексу України є регулювання житлових відносин з метою забезпечення гарантованого Конституцією України права громадян на житло, належного використання і схоронності житлового фонду, а також зміцнення законності в галузі житлових відносин.

5.4 Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

5.5. Згідно до вимог ст. 59 ЖК України, ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

Вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі.

Главою 2 Житлового кодексу України регулюються відносини користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського фонду.

Нормами ст.ст. 109-117 Житлового кодексу України регулюються правовідносини, які виникли у зв`язку із виселенням із жилих приміщень в будинках державного і громадського фонду.

На підставі ст. 117 ЖК України, у разі визнання ордера на жиле приміщення недійсним внаслідок неправомірних дій осіб, які одержали ордер, вони підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення. Якщо громадяни, зазначені в ордері, раніше користувалися жилим приміщенням у будинку державного або громадського житлового фонду, їм повинно бути надано жиле приміщення, яке вони раніше займали, або інше жиле приміщення. У випадках визнання ордера на жиле приміщення недійсним з інших підстав, крім випадку, передбаченого частиною першою цієї статті, громадяни, зазначені в ордері, підлягають виселенню з наданням іншого жилого приміщення або приміщення, яке вони раніше займали.

Встановлено, що судами України не ухвалювалося рішення про визнання недійсним ордеру, виданого 02.08.2005 року виконавчим комітетом Меліоративної селищної ради № 290 на право вселення ОСОБА_1 та членів її сім`ї в спірне житлове приміщення.

Як зазначалося вище, 03 лютого 2015 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалене рішення у цивільній справі № 183/8321/13-ц про виселення позивача ОСОБА_1 із спірного житлового приміщення, судом не вирішувалося питання щодо того, виселення проводиться без наданням жилого приміщення, чи з наданням іншого жилого приміщення, рішення вмотивоване тим, що спірне житлове приміщення не віднесене до жилого приміщення в будинках державного чи громадського фонду, а є власністю іншої фізичної особи.

Враховуючи наведене, у відповідача відсутні підстави для надання ОСОБА_1 іншого жилого приміщення у зв`язку з виселенням.

5.5.Стосовно оскарження рішення відповідача про відмову у задоволення заяви позивача щодо компенсації по виплаченим комунальним боргам.

Як зазначалося вище, судами встановлено, що спірна квартира перебувала у власності ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , а після смерті останнього, власником квартири у порядку спадкування за законом стала ОСОБА_3 .

У відповідності до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

ОСОБА_2 , а після смерті останнього у 1999 році, ОСОБА_3 , як власники житлового приміщення, повинні були нести витрати по утриманню квартири, придомової території та проведенню ремонту, тощо, у тому числі за договорами про надання комунальних послуг.

В той же час, договори про надання комунальних послуг укладаються між споживачами комунальних послуг та виконавцями комунальних послуг (суб`єктами господарювання, що надають комунальні послуги споживачу відповідно до умов договору).

Позивачем не надано суду жодного доказу того, які суми сплачені нею на погашення заборгованості по комунальним послугам, за який період, на користь якого виконавця з надання комунальних послуг перераховувалися зазначені кошти та не обґрунтовано, на якій правовій підставі селищна рада повинна компенсувати зазначені витрати.

Крім того, позивач не позбавлений права на звернення до суду до належного позивача з вимогами про повернення безпідставно отриманих грошових коштів

У зв`язку з наведеним, Меліоративнівська селищна радане мала повноважень втручатися у діяльність суб`єкта господарювання, який надає комунальні послуги споживачу.

5.6. Стосовно оскарження рішення відповідача про відмову у задоволення заяви позивача щодо компенсації за проведення благоустрою квартири.

Частиною 4 статті 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує.

Згідно приписів ст. 151 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Враховуючи наведене,ОСОБА_2 , а після смерті останнього у 1999 році, спадкоємець ОСОБА_3 , як власники житла повинні забезпечувати належний стан нерухомого майна.

За аналогією закону, у відповідності до ст. 778 УК України,

1. Наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця.

2. Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення.

3. Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за найм речі.

4. Якщо в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця, створена нова річ, наймач стає її співвласником. Частка наймача у праві власності відповідає вартості його витрат на поліпшення речі, якщо інше не встановлено договором або законом.

5. Якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості.

Позивач не позбавлена права на звернення до належного відповідача з вимогами про відшкодування витрат, понесених на поліпшення жилого приміщення.

Враховуючи наведене, Меліоративнівська селищна радане мала повноважень щодо вирішення питання відшкодування позивачу компенсації за проведення благоустрою квартири, яка належить на праві власності фізичній особі.

5.5 Стосовно повноважень ради при прийнятті рішення.

У відповідності до статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», 1. Місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. 2. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Статтею 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, у тому числі, облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності.

Враховуючи наведене, Меліоративнівська селищна рада при прийнятті оскаржуваного рішення діяла у спосіб та у порядку, визначеному чинним законодавством

6.Висновки суду

Оцінюючи встановлені судом обставини, норми законодавства, яку регулюють спірні правовідносини, суд приходить до переконання, що Меліоративнівська селищна рада при прийнятті оскаржуваного рішення діяла у спосіб та у порядку, визначеному чинним законодавством, з урахуванням норм Конституції України, Житлового кодексу України, обставин, які встановлені рішеннями суду стосовно спірного житла, у зв`язку з чим, суд приходить до переконання, що Меліоративнівською селищною радою при прийнятті оскаржуваного рішення, не порушені права, свободи та інтереси позивача ОСОБА_1 .

Крім того, суд звертає увагу на те, що позивач ОСОБА_1 не позбавлена можливості на реалізацію свого права на житло у спосіб, визначений Конституцією України Житловим кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Враховуючи наведене, у задоволенні позовних вимог належить відмовити.

7.Розподіл судових витрат

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, 1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача;

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову належить відмовити, судові витрати належить покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-78, 81, 89, 141, 142, 200, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Судові витрати покласти на позивача ОСОБА_1 .

Учасники справи:

-позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

-відповідач: Піщанська сільська рада, , місцезнаходження за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Піщанка, вул. Центральна, будинок 4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене та проголошене 09 березня 2023 року.

Суддя Д.І. Городецький