Дата документу 26.04.2023 Справа № 317/2753/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №317/2753/21 Головуючий у 1 інстанції Громова І.Б.
Провадження № 22-ц/807/736/23 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Кухаря С.В..

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 07 грудня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

З урахуванням наданих уточнень до позову, в обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_4 звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 04.05.2011.

Позичальник при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на сайті банку, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Заявою позичальника підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк».

Крім цього, дія договору підтверджується фактом користування позичальником картковим рахунком та використання кредитних коштів, що повністю узгоджується з ч. 2 ст. 642 ЦК України.

При укладанні договору позичальник дав свою згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку (п.п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4 Договору).

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та у межах встановленого кредитного ліміту.

ОСОБА_4 не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, чим порушила зобов`язання за кредитним договором.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_4 померла.

Спадкоємцями, які постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Позивачем 26.08.2020 була направлена претензія кредитора до Запорізької районної державної нотаріальної контори. 01.09.2020 отримана відповідь, у якій зазначалось, що спадкоємці із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк».

24.03.2021 до спадкоємців ОСОБА_4 було направлено лист-претензію, згідно яким позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій з боку спадкоємців не було виконано.

Станом на дату смерті спадкодавця заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором б/н від 04.05.2011 становить 25194,27 грн., яка складається з наступного: 4900,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 20294,27 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, які позивач просить стягнути з відповідачів, а також понесені судові витрати на сплату судового збору.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 07 грудня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 04.05.2011 у розмірі 4 900 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь АТ КБ «ПриватБанк» суму судового збору у розмірі 441 грн. 49 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Просить стягнути на її користь витрати на адвоката у розмірі 5 000 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у доданій позивачем до позовної заяви копії Анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг відсутні відомості про суму кредиту, умови кредитування, умови щодо розміру процентної ставки, суму комісії, строк повернення кредиту, умови про відповідальність позичальника за порушення зобов`язань у вигляді неустойки (пені, штрафів). Надані позивачем Умови та правила не містять підтверджень, що саме з даною редакцією позичальник був ознайомлений та погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, тому відсутні підстави вважати, що сторони у письмовому вигляді обумовили відповідальність за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. У позовній заяві зазначено, що за життя спадкодавця розмір кредитного ліміту було збільшено до 4900,00 грн., при цьому з розрахунку заборгованості, який є додатком до позовної заяви, видно, що банком проводилося самостійне списання коштів з метою погашення боргових зобов`язань та списано 6116,56 грн. Отже, за життя позичальник виконав взяті на себе боргові зобов`язання у повному обсязі. У заяві позичальника відсутні умови договору щодо права на одержання від позичальника відсотків за користування кредитом та встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафу) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Витяг з Тарифів та витяг з Умов та правил надання банківських послуг не містять підпису померлого боржника, отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Зазначає, що лише факт реєстрації місця проживання відповідачів за однією адресою зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме відповідачі стали спадкоємцями та прийняли після померлого спадщину.

АТ КБ «ПриватБанк» надало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції у цій справі залишити без змін.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище нормам процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що заяв про відмову від спадщини після померлої ОСОБА_4 відповідачі до нотаріальної контори не подавали та при цьому постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Ввказане свідчить про прийняття ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , спадщини, відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України, оскільки відсутність свідоцтва про право на спадщину не свідчить про неприйняття особою спадщини.

При цьому, позивачем не надано до суду підтверджень про конкретні запропоновані позичальнику ОСОБА_4 . Умови та правила банківських послуг, анкета-заява не містить відомостей про домовленість сторін щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, відсутні правові підстави для стягнення на користь банку заборгованості по відсоткам за користування кредитом.

Колегія суддів погоджується яз вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Встановлено, що відповідно до Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» б/н від 04.05.2011 ОСОБА_4 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом відповідно до умов договору (а.с. 17).

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

ОСОБА_4 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, складають між сторонами договір, що підтверджується підписом у заяві.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі.

23.10.2019 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 1269 (а.с. 51).

Згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 04.05.2011, станом на дату смерті ОСОБА_4 , розмір її заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк» становить 25194,27 грн., яка складається з наступного: 4900,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 20294,27 грн. заборгованість за нарахованими відсотками (а.с. 10-12).

Суд першої інстанції вірно визначився з характером спірних правовідносин та нормами, що їх регулюють.

Положеннями статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України визначено, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно (право володіння, користування).

Відповідно до ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Абзацом 2 пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами статті 625 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач, як кредитор спадкодавця 22.07.2020 звернувся до Запорізької районної державної нотаріальної контори з претензією про включення кредиторських вимог АТ КБ «ПриватБанк» у спадкову масу та повідомлення спадкоємців померлої про наявність заборгованості останнього перед банком (а.с. 53).

З відповіді на претензію Запорізької районної державної нотаріальної контори № 876/02-14 від 28.08.2020 вбачається, що претензія кредитора після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за № 1670/02/14. Спадкова справа № 71 за 2020 рік (а.с. 54).

12.03.2021 до спадкоємців ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було направлено лист-претензію (а.с. 55-56), але ніяких дій ними не було вчинено.

З копій паспортів ОСОБА_1 (а.с. 47-48) та ОСОБА_3 (а.с. 49-50) вбачається, що відповідачі зареєстровані за адресою реєстрації позичальника ОСОБА_4 на час її смерті, а саме: АДРЕСА_1 .

Згідно ч. 2 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Відповідно до спадкової справи № 71/2020 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , початої 01.04.2020 Запорізькою районною державною нотаріальною конторою, із заявою про прийняття спадщини зверталась тільки ОСОБА_1 , у якій зазначила, що крім неї спадкоємцем за законом є ОСОБА_3 .

Матеріали справи містять копію Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за № 87539097 від 19.05.2017, у відповідності до якої за параметрами запиту: РНОКПП НОМЕР_2 , який був присвоєний померлій позичальниці клієнту АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_4 , значиться: об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка; площа: 6,5061 га; цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; форма власності: приватна; розмір частки: 1; власники: ОСОБА_4 . Наведена інформація свідчить про наявність спадкової маси.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що заяв про відмову від спадщини після померлої ОСОБА_4 відповідачі до нотаріальної контори не подавали та при цьому постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вказане свідчить про прийняття ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , спадщини, відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України, оскільки відсутність свідоцтва про право на спадщину не свідчить про неприйняття особою спадщини.

Положеннями статті 1282 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Пред`являючи вимоги про погашення кредиту, Банк просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за нарахованими відсотками.

Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, Банк крім самого розрахунку заборгованості за договором б/н від 04.05.2011, посилався на виписку з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», які розміщені на сайті: www.privatbank.ua як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Вказане узгоджується з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17 провадження № 14-131цс19).

З огляду на зазанчене та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

У зв`язку з тим, що позивачем не надано до суду підтверджень про конкретні запропоновані позичальнику ОСОБА_4 . Умови та правила банківських послуг, анкета-заява не містить відомостей про домовленість сторін щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, відсутні правові підстави для стягнення на користь банку заборгованості по відсоткам за користування кредитом.

З огляду на наведене колегія приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням вимог ст. ст. 89,263 ЦПК України, дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у апеляційній скарзі скаржник.

Докази та обставини, ні які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідження та встановленні судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Таким чином колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 07 грудня 2022 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 01 травня 2023 року.

Головуючий

Судді: