Справа № 157/91/22
Провадження №2/157/28/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2023 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Антонюк О.В.,

за участю секретаря судового засідання Солошик Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить визнати останнього таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , та стягнути з останнього на його користь судові витрати. В обґрунтування вимог зазначає, що ОСОБА_2 є її колишнім чоловіком, він зареєстрований, як і вона, за адресою: АДРЕСА_1 . Вона є власником будинку за вказаною адресою. ОСОБА_2 вже понад рік не проживає у зазначеному житловому будинку, оскільки постійно перебуває за кордоном, будинком не цікавиться, його речей у будинку немає, покинув будинок добровільно. Не проживаючи за вказаною адресою, відповідач не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймає, особистих речей в будинку не має і взагалі ним не цікавиться, останній ні на що не претендує. Ніяких перешкод у проживанні відповідача нею не чинилося, він добровільно давно поїхав з будинку. Реєстрація відповідача в будинку створює їй перешкоди в користуванні житловою площею, а саме: плату за комунальні послуги з урахуванням реєстрації відповідача проводить вона, повноцінно скористатися субсидією по оплаті комунальних послуг не може та інше. Відповідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст. 321 ЦK України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Приписами статті 379 ЦК України встановлено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 64 Житлового кодексу УРСР визначено, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно із ст. 405 ЦК України, члени сім`ю власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 263 ЦК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Виходячи із порівняльного аналізу статей 221, 405 ЦК України та статей 64, 150, 156 ЖК УРСР, належить дійти висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру від будь-яких осіб, у тому числі і тих, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 64, 150, 156 ЖК УРСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16). Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням, є належним способом захисту її порушених прав. Враховуючи вищенаведене, вважає, що ОСОБА_2 втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з тривалою, понад рік, відсутністю за місцем реєстрації, крім того останній не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житлового приміщення, і саме тому вона, як власник житла, вимушена звернутися до суду з позовною заявою, оскільки відповідач створює їй перешкоди у здійсненні права користування житлом.

Ухвалою судді від 27 січня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, у справі відкрито провадження, постановлено розглядати справу у порядку загального позовного провадження і призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 3 травня 2022 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду по суті.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Причину неявки в судове засідання ОСОБА_1 не повідомив і відзив не подав.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову належить відмовити, зважаючи на таке.

Суд встановив, що сторони у справі є колишнім подружжям. Їх шлюб було зареєстровано 2 серпня 1999 року, однак розірвано рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 8 вересня 2020 року, яке набрало законної сили 9 жовтня 2020 року.

З копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19028486 від 30 травня 2008 року вбачається, що право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за позивачкою ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу 3345 від 20.10.2007.

Зазначені обставини свідчать про те, що вказаний житловий будинок придбаний під час шлюбу сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ч. 1 ст. 68 СК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) підтверджено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Позивачкою не надано суду належних доказів, які б підтверджували належність спірного житлового будинку лише їй на праві приватної власності.

Як вбачається з постанови Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 462/518/18 (провадження № 61-13422св19), факт реєстрації нерухомого майна, придбаного у період шлюбу, на ім`я одного з подружжя не означає, що воно належить лише цій особі. Майно в цьому разі є спільною сумісною власністю подружжя та належить чоловікові та дружині в рівних частках з моменту його придбання.

Отже, відповідач ОСОБА_2 є співвласником спірного житла.

Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд

Згідно з ч. 1 ст. ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Таким чином, оскільки відповідач є співвласником спірного житлового будинку, що був придбаний за час шлюбу, тому відсутні правові підстави для задоволення позову про визнання його таким, що втратив право користування цим житлом.

За таких обставин, положення ч. 2 ст. 405 ЦК України, на які посилається позивачка у позовній заяві, не розповсюджуються на спірні правовідносини.

Зазначена правова позиція наведена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 647/1683/15-ц (провадження № 61-4509св18).

Ті обставини, що відповідач понад рік не проживає у спірному житлі, з огляду на те, що останній є співвласником цього житлового будинку, не є підставою для визнання його таким, що втратив право користування вказаним житлом.

Не є підставою для задоволення позову і та обставина, що відповідач не несе витрати по утриманню спірного житла. Такі обставини можуть бути підставою для звернення в суд з позовом до відповідача про відшкодування таких витрат, адже згідно з ч. 1 ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Оскільки у задоволені позову відмовлено, тому судові витрати відшкодуванню позивачці не підлягають.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 76-81, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У позові ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, за адресою: АДРЕСА_1 , - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного тексту рішення - 8 березня 2023 року.

Головуючий: О. В. Антонюк