Справа 206/2472/22
Провадження 2/206/64/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

01 березня 2023 року м. Дніпро

Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Плінської А.В.,

при секретарі Крижко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пей» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пей» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, просив стягнути з відповідача на користь товариства матеріальну шкоду в розмірі 33398 грн. 40 коп. та судові витрати по справі.

В обґрунтування поданого позову зазначено, що відповідач був прийнятий за сумісництвом на посаду касира Філії № 5 ТОВ «Пост Фінанс» з 25 червня 2020 року на підставі наказу №1692-к від 24 червня 2020 року.

З відповідачем на час прийняття на роботу 25 червня 2020 року був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. 25 червня 2020 року відповідач був ознайомлений з посадовою інструкцією касира Філії № 5.

21 січня 2021 року ТОВ «Пост Фінанс» змінило назву на ТОВ «Нова Пей».

13 травня 2021 року в ПНФП №04243 ТОВ «Нова Пей» (м. Дніпро, вул. Повітряна, буд. 2) було проведено інвентаризацію наявних коштів, безпосереднє обслуговування яких згідно посадових обов`язків здійснював відповідач. За результатами інвентаризації був складений акт від 13 травня 2021 року, в якому зафіксована нестача коштів в розмірі 33398 грн. 40 коп.

Згідно наказу № 1922-к від 27 травня 2021 року відповідача було звільнено з посади 28 травня 2021 року.

Після звільнення відповідач не відшкодував завдану позивачу матеріальну шкоду, яка станом на день подання заяви становить 33398 грн. 40 коп.

Крім того, представник позивача зазначає, що товариством були понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481,00 грн.

Ухвалою від 25 жовтня 2022 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 01 березня 2023 року закрито підготовче та справу призначено до судового розгляду.

У судове засідання представник позивача не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Крім того, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.

Суд встановив, що з 25 червня 2020 року відповідач ОСОБА_1 був прийнятий на роботу за сумісництвом на посаду касира Філії №5 ТОВ «Пост Фінанс» на підставі наказу №1692-к від 24 червня 2020 року.

З відповідачем на час прийняття на роботу 25 червня 2020 року був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. 25 червня 2020 року відповідач був ознайомлений з посадовою інструкцією касира Філії № 5 ТОВ «Пост Фінанс».

21 січня 2021 року ТОВ «Пост Фінанс» змінило назву на ТОВ «Нова Пей».

13 травня 2021 року в ПНФП №04243 ТОВ «Нова Пей» (м. Дніпро, вул. Повітряна, буд. 2) було проведено інвентаризацію наявних коштів, безпосереднє обслуговування яких згідно посадових обов`язків здійснював відповідач. За результатами інвентаризації був складений акт від 13 травня 2021 року, в якому зафіксована нестача коштів в розмірі 33398 грн. 40 коп.

В цьому ж акті ОСОБА_1 зобов`язався відшкодував позивачу завдану матеріальну шкоду протягом трьох календарних днів.

Згідно наказу № 1922-к від 27 травня 2021 року відповідача було звільнено з посади 28 травня 2021 року.

Після звільнення, відповідач не відшкодувала завдану позивачу матеріальну шкоду.

Згідно з ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Відповідно до ст. 135-1 КЗпП письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей.

Пунктом 1 ст. 134 КЗпП України передбачено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Як вбачається із матеріалів справи відповідач є матеріально відповідальною особою, з якою позивачем у відповідності до ст.135-1 КЗпП було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, оскільки згідно Переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, затверджений постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріатом ВЦРПС від 28.12.77 №447/24, робота відповідача з грошовими коштами позивача включена до даного Переліку.

Відповідно до п. п. а) та б) ст.1 Договору про повну матеріальну відповідальність, укладеного між позивачем та відповідачем, працівник приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому матеріальних цінностей; зобов`язаний дбайливо ставитися до переданих йому на збереження матеріальних цінностей підприємства та вживати заходів для попередження збитків, своєчасно повідомляти керівництво підприємства про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження ввірених йому матеріальних цінностей.

Згідно ст. 136 КЗпП України покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ч. 3 ст. 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Аналізуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки, встановлені в судовому засіданні фактичні обставини справи, доводять те, що відповідачем, як матеріально відповідальною особою, завдано позивачу матеріальну шкоду, яка на даний час є невідшкодованою, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Також згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати понесені по сплаті судового збору в розмірі 2481,00 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 263-265, 351-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пей» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , остання відома адреса: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пей», адреса: м. Київ, Столичне шосе,103, оф.1304, матеріальну шкоду в розмірі 33398,40 грн. та судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 01 березня 2023 року.

Суддя А.В. Плінська