Справа № 700/307/23
Провадження № 2/700/115/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2023 року Лисянський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Мельніченко Н.І.,

представника позивача - ОСОБА_14 ,

відповідачів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Лисянка цивільну справу №700/307/23 провадження № 2/700/115/23 за позовом органу опіки та піклування виконавчого комітету Лисянської селищної ради Звенигородського району Черкаської області до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа: Лисянський відділ ДРАЦС у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про скасування усиновлення,

ВСТАНОВИВ:

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Лисянської селищної ради Звенигородського району Черкаської області звернувся з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа Лисянський відділ ДРАЦС у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про скасування усиновлення.

Свої вимоги представник позивача мотивує тим, що орган опіки та піклування розглянув питання про доцільність скасування усиновлення щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Громадяни ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьками неповнолітнього ОСОБА_4 . Дитина усиновлена у 2013 році згідно з рішенням Лисянського районного суду від 11.06.2013 року справа № 700/595/13-ц разом зі своєю сестрою ОСОБА_5 на підставі п.74 Постанови КМУ від 08.10.2008 року № 905 «Про затвердження Порядку провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав, які можуть бути усиновлені, не допускається», тому усиновлювачі взяли в сім`ю і рідного брата ОСОБА_5 (дитину, яку обрали та з якою було відразу встановлено емоційний контакт) - ОСОБА_4 . З початком сімейного життя і до останнього часу стосунки у сім`ї були напруженими. Зі слів постраждалого підлітка батько постійно погрожував йому фізичним покаранням за невиконану роботу, домашніх завдань, чинив моральний та емоційний тиск на дитину. ОСОБА_2 часто ображав ОСОБА_4 і жорстоко поводився із ним, забороняв дозвілля з однолітками, примушуючи допомагати по господарству. Ставлення батьків до дітей різне. ОСОБА_4 скаржиться, що інколи ночував у хаті, переважно спав у дровнику на мішках з тирсою; їв один раз на день, або ходив їсти до сусіда; ніколи не мав кишенькових грошей; навіть коли їздив на тимчасові сезонні підробітки з батьками, врезультаті чого скоював дрібні крадіжки, перебуваючи у школі-інтернаті м.Корсунь-Шевченківський. Відповідно до пояснювальної записки директора Журжинецької філії КОЗ «Лисянський НВК ЗОШ І-ІІІ ступенів №1-гімназія-ДНЗ» щодо виховання дітей у сім`ї ОСОБА_2: «Мати з самого початку говорила хлопчику, що він їм непотрібний. Дитина навчалася у силу своїх можливостей, не агресивна, спокійна. Діти в школі на нього ніколи не скаржилися. Дитина у школі не харчувалася, батьки їжу в школу ніколи не давали. Проте батьки приймали участь у житті класу (відвідували батьківські збори). У зв`язку з жорстоким поводженням, зокрема фактом нанесення батьками тілесних ушкоджень дитині ОСОБА_4 , який зафіксовано 22.05.2022 року згідно з Поданням Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області від 25.05.2022 року № 5394/55/04/06-2022, підліток був тимчасово вилучений з сім`ї та перебував у лікарні з 22.05.2022 року. Батьки не відвідували дитину та не цікавилися його станом здоров`я, відсутній прояв щонайменшої батьківської турботи, відсутнє спілкування з дитиною, намір забрати хлопчика також відсутній. З 10.06.2022 року діти: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 влаштовані на стаціонарне перебування до КЗ «Обласний міжрегіональний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» м.Умань за згодою батьків на період розгляду справи у суді з метою уникнення психологічного тиску на дітей. Наразі, ОСОБА_5 повернулася до відповідачів, проживає з ними однією сім`єю та не бажає розлучатися з усиновлювачами, яких вважає своїми батьками. ОСОБА_4 і надалі знаходиться у закладі реабілітації та взагалі відмовляється спілкуватися та повертатися до відповідачів. Внаслідок цього він звернувся до органу опіки та піклування із заявою про вирішення питання щодо неповернення його до сім`ї, яке розглядалося Комісією із захисту прав дитини та наведено можливі шляхи вирішення даного питання - скасування усиновлення, як самий дієвий і швидкий спосіб вирішення ситуації. Також, було враховано прохання дитини залишити йому набуте прізвище, ім`я, по батькові та дату народження, оскільки ОСОБА_4 із такими даними прожив значну частину свого життя. Враховуючи те, що між усиновленим ОСОБА_4 та усиновлювачами: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 стосунки не склалися, їх спільне проживання та виконання усиновлювачами своїх батьківських обов`язків є неможливим, тому вбачаються всі підставі для скасування усиновлення. Беручи до уваги вищевикладене, змушений звернутися до суду та просить скасувати усиновлення відносно неповнолітнього ОСОБА_4 та внести зміни до актового запису про нароження дитини, а саме: змінити місце народження з «село Журжинці Лисянського району» на «м.Тараща, Таращанський район, Київська область»; змінити відомості про батька з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_10 »; змінити відомості про матір з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_11 ». Залишити неповнолітньому ОСОБА_4 прізвище, ім`я та по батькові, а також дату народження, одержані ним у зв`язку з усиновленням. Передати неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на опікування органу опіки та піклування виконавчого комітету Лисянської селищної ради Звенигородського району Черкаської області.

Ухвалою суду від 30 березня 2023 року відкрито провадження по справі у порядку загального позовного провадження.

У підготовчому судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити їх у повному обсязі, оскільки подальше проживання неповнолітнього хлопчика у родині буде суперечиь його правам та інтересам, а також з метою захисту дитини від жорсткого поводження та неупередженого ставленння зі сторони відповідачів.

Відповідачі у підготовчому судовому засіданні не заперечували проти позову. Зазначили, що дійсно між ними та хлопчиком з початку усиновлення склалися напружені стосунки, що в подальшому призвело до конфліктних ситуацій, а тому спільне проживання однією сім`єю є неможливим. Однак факт жорстокого поводження з дитиною заперечують.

Представник третьої особи: Лисянський відділ ДРАЦС у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи.

Вислухавши учасників справи, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що відповідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 1 від 06.11.2012 року, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Тараща Київської області, біологічними батьками якого є: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Згідно з рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 11.06.2013 року справа № 700/595/13-ц заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зацікавлена особа - орган опіки та піклування Лисянської райдержадміністрації про усиновлення малолітніх дітей було задоволено. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянку України оголошено усиновлювачами малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Вказним рішенням суду також зобов`язано було Відділ ДРАЦС реєстраційної служби Лисянського районного управління юстиції у Черкаській області внести зміни у книгу реєстрації народжень та в актовий запис про народження дитини ОСОБА_4 , а саме :

-вказавши в графі «прізвище» замість « ОСОБА_4 » - « ОСОБА_4 »;

-в графі «по батькові», вказавши замість « ОСОБА_4 » - « ОСОБА_4 »;

-вказавши в графі «місце народження» замість «смт.Лисянка Лисянського району Черкаської області» - «с.Журжинці Лисянського району Черкаської області »;

-вказавши в графі «народився» замість « ІНФОРМАЦІЯ_6 » - « ІНФОРМАЦІЯ_1 »;

У зв`язку з цим, змінити дату державної реєстрації народження з « 12 січня 2007 року » на « 16 січня 2007 року ».

-у графі «батько» записати - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України ;

-у графі «мати» записати - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України.

Із довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб Журжинецького старостинського округу Виконавчого комітету Лисянської селищної ради від 23.03.2023 року №79 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 до складу сім`ї входять: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Згідно з актом проведення оцінки рівня безпеки дитини та актом обстеження умов проживання дитини від 22.05.2022 року, батьківські стосунки з дитиною ОСОБА_4 не склалися із самого початку, мати достатнього впливу на дитину не має, підліток знаходиться у депресивному стані, має низьку самооцінку, прослідковується чіткий стан тривоги, що свідчить про тривале психічне та фізичне насильство. Між батьками та дитиною відсутнє взаєморозуміння. Фізичний розвиток не відповідає віковій категорії. Дитина рідко ночувала в хаті, переважно у дровнику на мішках з тирсою, їв один раз на день або ходив їсти до сусідів. Погрози, побиття, образи з боку батька були постійними та мали систематичний і навмисний характер. За результатами проведення оцінки рівня безпеки дитини, необхідно вжити заходи для її захисту шляхом тимчасового вилучення дитини із сім`ї (загроза життю та здоров`ю).

З інформації Лисянської територіальної лікарні від 04.08.2022 року №506 встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був доставлений 22.05.2022 року у супроводі поліції в дитяче відділення із діагнозом: гематоми в параорбітальній області зліва. Садна волосяної частини голови. За час перебування у дитячому відділенні батьки дитину не провідували особисто і в телефонному режимі не спілкувалися з медичним персоналом.

Відповідно до доповідної записки щодо сім`ї ОСОБА_2 Журжинецької філії комунального опорного закладу «Лисянський НВК ЗОШ І-ІІІ ступенів №1-гімназія-ДНЗ» Лисянської селищної ради Черкаської області від 10.06.2022 року №27, ОСОБА_4 вступив до 1 класу даного навчального закладу у 2014 році. Спостерігаючи за дитиною, вчитель неодноразово помічала невеликі синці на тілі дитини. Навесні 2015 року, класоводом та соціальним педагогом було встановлено факт побиття дитини. Звернувшись із заявою до відповідних служб, з`ясувалося, що мати дійсно нанесла хлопчикові тілесні ушкодження через крадіжку ним невеликої суми коштів, наголосивши, що дитина була небажаною в їх сім`ї, тому що хотіли усиновити тільки ОСОБА_5 , а брат був як «довантаженням» до неї. Батьки не виділяли кошти на шкільні обіди, тому хлопчик просив їжу в інших дітей, інколи його годували працівники їдальні за власні кошти. Під час розмови з матір`ю, виявилося, що дитина у літній період їздила на збір ягід у с.Водяники, де заробила значну суму коштів, із яких хлопчику були виділені кишенькові кошти в сумі 500 грн., які зі слів матері, були витрачені на цукерки. Із спілкування з дівчинкою, проблем з батьками у неї не було.

За час навчання в школі, ОСОБА_4 показав середній рівень знань,на уроках пасивний та неуважний, інтересу до навчання не має, програмовий матеріал засвоює повільно. Однак дисциплінований, не порушує норм та правил поведінки, ввічливий до старших, намагається уникати конфліктів. Шкідливих звичок - не має, що підтверджується характеристикою Журжинецької філії комунального опорного закладу «Лисянський НВК ЗОШ І-ІІІ ступенів №1-гімназія-ДНЗ» Лисянської селищної ради Черкаської області від 06.06.2022 року №25.

Згідно з висновком оцінки потреб сім`ї із 23.05. по 27.05.2023 року, стосунки дитини ОСОБА_4 з батьками напружені, дитина перебуває в пригніченому стані, помічені сліди гематом.

10.06.2022 року ОСОБА_4 поступив до комунального закладу «Обласний міжрегіональний центр соціально-психологічної реабілітації дітей у м. Умані Черкаської обласної ради», як дитина, яка зазнала жорстокого поводження та, яка потребує соціально-психологічної реабілітації. Психолого-педагогічне обстеження показало, що у ОСОБА_4 яскраво були виражена агресія, емоційна вразливість, високий рівень страхів, депресивний стан та пригніченість, агресивно реагував на зовнішні чинники, не вмів спілкуватися спокійно з однолітками. Намагався привертати до себе увагу, оскільки був обділений турботою зі сторони батьків. Не стабільний, емоційний стан дитини є показником сімейних стосунків, ігнорування інтересами дитини. За час перебування у Центрі хлопчик став контролювати свої емоції та поведінку, спокійнішим та врівноваженим, покращився стан емоційно-вольової сфери, без зусиль виконував правила, знайшов спільну мову з однолітками та друзями, про що свідчить психолого-педагогічна характеристика КЗ «Обласний міжрегіональний центр соціально-психологічної реабілітації дітей у м. Умані Черкаської обласної ради», висновок за результатами психологічного дослідження відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , характеристика вихователя дитини.

У свою чергу, згідно з характеристикою Журжинецького старостинського округу виконавчого комітету Лисянської селищної ради від 09.06.2022 року №33 усиновлювачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 приймають участь у житті села, однак ставлення їх до дітей різняться: ОСОБА_4 у всьому допомагає, їздить з батьками на сезонні роботи, хоча кишенькових грошей не має, постійно голодний, має неохайний вигляд та пригнічений стан, боїться скаржитися на батьків, висловлюється з обережністю. Анастасія навпаки - завжди доглянута, має вільний час для проведення дозвілля з однолітками, про батьків висловлюється з любов`ю.

Із письмових заяв ОСОБА_4 до Служби у справах дітей та КЗ «Обласний міжрегіональний центр соціально-психологічної реабілітації дітей у м. Умані від 04.08.2022 року вбачається, що дитина не має бажання повертатися в родину ОСОБА_2 та просить залишити його в центрі Реабілітації, пояснюючи тим, що йому так безпечніше і комфортніше. У зміни на краще не вірить.

Згідно з висновком, затвердженим рішенням виконавчого комітету Лисянсьої селищної ради від 17.03.2023 року №73, на підставі заяви неповнолітнього ОСОБА_4 від 20.02.2023 року, про доцільність скасування усиновлення в інтересах неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано за доцільне скасувати усиновлення відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внести відповідні зміни у актовий запис про народження дитини № 04 від 16.01.2007 року, змінити місце народження, відомості про батька, матір, залишити прізвище, ім`я та по батькові, дату його народження, одержані у зв`язку з усиновленням та передати неповнолітнього ОСОБА_4 на опікування органу опіки та піклування виконавчого комітету Лисянської селищної ради.

За змістом ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ст. 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України.

Відповідно до частин першої-четвертої, шостої, сьомої статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарання, які принижують людську гідність дитини.

Статтею 207 Сімейного кодексу України встановлено, що усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого ст.282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.

Згідно з ч.ч.3-5 ст.232 СК України, з моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків.

Порядок здійснення усиновлення (скасування усиновлення), здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей регулюється Порядком провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2008 № 905.

Згідно зі ст. 240 СК України, право на звернення до суду з позовом про скасування усиновлення чи визнання його недійсним мають батьки, усиновлювач, опікун, піклувальник, орган опіки та піклування, прокурор, а також усиновлена дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Зміст вищезазначеної статті викладено і в п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним тільки за рішенням суду за позовами батьків, усиновлювача, опікуна, піклувальника, органу опіки та піклування, прокурора, а також усиновленої дитини, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п.п. 1-3 ч. 1, ч. 4 ст. 238 СК України, усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання, якщо дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; та якщо між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. Усиновлення скасовується від дня набрання чинності рішенням суду.

Як роз`яснив Верховний Суд України в Постанові Пленуму №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» основною причиною скасування усиновлення є невідповідність усиновлення інтересам усиновленої дитини, незабезпечення їй сімейного виховання. Цим поняттям охоплюються усі аспекти правовідношення із усиновлення, як винного, так і невинного характеру зі сторони усиновлювача. До таких обставин, зокрема, слід віднести відсутність взаємної злагоди в силу особистих якостей усиновлювача та (або) усиновленого, в результаті чого усиновлювач не користується авторитетом у дитини або дитина не відчуває себе членом сім`ї усиновлювача; виявлення після усиновлення розумової неповноцінності або спадкових відхилень у стані здоров`я дитини, які істотно утруднюють або унеможливлюють процес виховання, про наявність якого усиновлювач не був попереджений при усиновленні; поновлення у дієздатності батьків дитини, до яких він був дуже прив`язаний і не може забути про них після усиновлення, що негативно впливає на його емоційний стан, і т. п.

Пунктом 1 статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою ВРУ від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 14 Європейської конвенції про усиновлення дітей (переглянута) від 27 листопада 2008 року, ратифікованої Верховною Радою України 15 лютого 2011 року, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним лише за рішенням компетентного органу. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу. Усиновлення може бути скасовано до досягнення дитиною повноліття лише на підставі серйозних обставин, передбачених законом.

Відповідно до пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року (далі - Конвенція), органи державної влади не можуть втручатись у здійснення права на повагу до приватного і сімейного життя, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Втручання у право на повагу до сімейного життя становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснюється не «згідно із законом», не має однієї або кількох законних цілей, зазначених у пункті 2 цієї статті, а також не є «необхідним у демократичному суспільстві» для досягнення такої цілі чи цілей. Під необхідністю втручання мається на увазі, що воно відповідає нагальній соціальній потребі, і, зокрема, є пропорційним до поставленої законної мети (пункт 43 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 20 травня 2010 року у справі «Курочкін проти України»).

Словосполучення «згідно із законом» у пункті 2 статті 8 Конвенції вимагає передусім, щоб відповідний захід був певним чином передбачений національним законодавством; він також стосується якості відповідного закону і вимагає його відповідності принципу верховенства права та допустимості відповідній особі, яка, зокрема, має бути здатною передбачити його наслідки для себе.

Для того, щоб визначити, чи були оскаржувані заходи «необхідними в демократичному суспільстві», суд, беручи до уваги всю справу загалом, має оцінити, чи були мотиви, наведені на виправдання таких заходів, належними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції. Органи влади користуються широкою свободою розсуду в оцінюванні необхідності передання дитини під опіку, суд повинен все-таки переконатися, що в конкретному випадку існують обставини, які виправдовують відібрання дитини від батьків, а держава-відповідач має довести, що перед здійсненням пропонованого заходу було проведено ретельний аналіз можливих наслідків такого заходу для батьків і дитини, а також можливих альтернатив переданню дитини під державну опіку (пункти 50, 52 рішення ЄСПЛ від 20 травня 2010 року у справі «Курочкін проти України»).

Відповідно до положень статті 12 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати свої власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що її стосується, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Під час розгляду справи судом встановлено, що між усиновлювачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та неповнолітнім ОСОБА_4 склалися вкрай напружені відносини, зокрема обставини, які не залежать від волі хлопчика, завдають шкоди його інтересам, унеможливлюють його подальше проживання у родині, що у відповідності до ст. 81 ЦПК України підтверджено належними та допустимими доказами у справі.

Враховуючи наведені обставини та думку дитини, яка не бажає бути однією сім`єю з відповідачами, суд вважає можливим скасувати усиновлення позивачами ОСОБА_4 .

За змістом статті 239 СК України у разі скасування усиновлення припиняються на майбутнє права та обов`язки, що виникли у зв`язку з усиновленням між дитиною та усиновлювачем і його родичами. У разі скасування усиновлення відновлюються права та обов`язки між дитиною та її батьками, іншими родичами за походженням. У разі скасування усиновлення дитина передається за бажанням батьків або інших родичів їм, а якщо це неможливо, - вона передається на опікування органові опіки та піклування. У разі скасування усиновлення дитина має право на збереження прізвища, імені та по батькові, які вона одержала у зв`язку з усиновленням. За бажанням дитини їй присвоюється прізвище, ім`я, по батькові, які вона мала до усиновлення.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що з огляду на те, що частиною п`ятою статті 237, частиною п`ятою статті 239 СК України передбачено можливість альтернативного вирішення дитиною питання щодо збереження прізвища, імені та по-батькові, які вона одержала у зв`язку з усиновленням, у разі визнання його недійсним або скасування, необхідно з`ясувати її бажання і відобразити його в судовому рішенні.

Оскільки відповідачі звернулися до суду із проханням внести зміни до актового запису дитини та залишити йому прізвище, ім`я та по батькові, вказане не суперечить інтересам дитини, а тому суд задовольняє позовні вимоги в цій частині.

Крім того, суд вважає за необхідне в зв`язку зі скасуванням усиновлення неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передати на опікування Органу опіки та піклування виконавчого комітету Лисянської селищної ради.

Згідно зі ст. 241 СК України після набрання чинності рішенням суду про визнання усиновлення недійсним або скасування усиновлення суд у місячний строк зобов`язаний надіслати копію рішення до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Орган державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про скасування усиновлення або визнання його недійсним вносить відповідні зміни до актового запису про народження дитини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 133, 141, 258, 263, 265 ЦПК України, ст. 238-241 СК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов органу опіки та піклування виконавчого комітету Лисянської селищної ради Звенигородського району Черкаської області до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа Лисянський відділ ДРАЦС у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про скасування усиновлення - задовольнити.

Скасувати усиновлення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 №04 від 16.01.2007, складеного Лисянським відділом реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), а саме:

-Змінити місце народження з «село Журжинці Лисянського району» на «м.Тараща, Таращанський район, Київська область»;

-Змінити відомості про батька з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_10 »;

-Змінити відомості про матір з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_11 ».

Залишити неповнолітньому ОСОБА_4 прізвище, ім`я та по батькові, а також дату народження, одержані ним у зв`язку з усиновленням.

Передати неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на опікування органу опіки та піклування виконавчого комітету Лисянської селищної ради Звенигородського району Черкаської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 28 квітня 2023 року.

Суддя Н. В. Бесараб