Справа № 953/510/23
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2023 року м.Харків
Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Демченко С. В.,
секретар судового засідання Кошова О. В.,
учасники справи:
відповідач Акціонерне товариство «Сенс Банк»,
третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
Окрім того, позивач заявив клопотання про визнання поважними причини пропуску строку для звернення з даною позовною заявою до суду. В обґрунтування клопотання посилався на те, що про спірний виконавчий напис він дізнався лише 02 грудня 2019 року, а тому з 03 грудня 2019 року почався перебіг строку позовної давності. У лютому 2020 року він звернувся до суду з позовною заявою до Акціонерного товариства «Альфа-банк», ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Дмитро Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та повернення стягнутого за виконавчим написом нотаріуса. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 30 грудня 2020 року у задоволенні позову відмовлено, у зв`язку з чим позивач подав апеляційну скаргу. Постановою Харківського апеляційного суду від 03 червня 2021 року апеляційну скаргу позивача задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Харкова від 30 грудня 2020 року у частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 07 грудня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 30 грудня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 03 червня 2021 року в частині вирішення вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, визнання недійсним у порядку повернення стягнутого за виконавчим написом акту про реалізацію предмета іпотеки від 19 березня 2019 року зі скасуванням свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 20 березня 2019 року за реєстровим № 709 та виключення із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності запису про виникнення у ОСОБА_2 права власності на спірну квартиру скасовано та ухвалено нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Дмитро Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, визнання недійсним у порядку повернення стягнутого за виконавчим написом акту про реалізацію предмета іпотеки від 19 березня 2019 року зі скасуванням свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 20 березня 2019 року за реєстровим № 709 та виключення із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності запису про виникнення у ОСОБА_2 права власності на спірну квартиру відмовлено. З огляду на викладене, просив суд визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом, враховуючи те, що позивач вперше звернувся до суду за порушенням його законних прав та інтересів в межах строку позовної давності, але як було зазначено в постанові Верховного Суду останній обрав не ефективний спосіб захисту. При цьому вказав, що на час його звернення до суду з позовом у лютому 2020 року він обрав спосіб захисту відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 22 серпня 2018 року у справі 925/1265/16 (провадження №12-158гс18, пункт 5.17), про можливість скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності як належного способу захисту порушеного права, але на час ухвалення рішення Верховним Судом у справі позивача у Верховному Суді вже була сформована інша правова позиція, відповідно до якої цей спосіб не є ефективним засобом захисту порушеного права.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 27 січня 2023 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву.
22 лютого 2023 року від представника АТ «Сенс Банк» Кравцова С. М. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з огляду на те, що заявлені позивачем вимоги є безпідставними та незаконними, подані виключно з метою ухилення позивача від виконання взятих на себе зобов`язань. Зазначив, що позивач не заперечує того, що між сторонами укладений кредитний договір, умови якого Банком виконані в повному обсязі. При цьому позивач неналежним чином виконував умови кредитного договору. Позовна заява не містить посилань на відсутність у позивача заборгованості або на неповноту чи неправильність здійснених кредитором розрахунків заборгованості. Позивач не наводить власних розрахунків та не доводить відсутності заборгованості, чи наявності боргу у меншому розмірі, ніж визначений кредитором, тобто жодним чином не спростовує суму боргу, що була стягнута з нього за виконавчим написом. Під час вчинення спірного виконавчого напису Банк виконав умови щодо надання документів, які підтверджують безспірність заборгованості боржника. З приводу стягнення витрат на правову допомогу відповідач зазначив, що заперечує щодо вказаної суми витрат, оскільки вказаний розрахунок не є співмірним з предметом спору та не підтверджений належними доказами.
16 березня 2023 року від позивача ОСОБА_1 через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив, в якому останній виклав доводи, аналогічні доводам позовної заяви.
Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Представник позивача адвокат Сніжко П. В., який діє в інтересах позивача на підставі ордера на надання правничої (правої) допомоги серії АХ № 1119810 від 27 лютого 2023 року у судове засідання не з`явися, надав суду заяву в якій просив розглядати справу за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Окрім того зазначив, що докази щодо розміру витрат, які позивач сплатив у зв`язку з розглядом справи, будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду відповідно до положень ч. 8 ст.141 ЦПК України.
Представник відповідача АТ «Сенс Банк» Кравцова С. М. у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за відсутності представника відповідача, у задоволенні позовних вимог просила відмовити з підстав викладених у відзиві.
Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В. А. у судове засідання не з`явився, про місце, день та час судового розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
Суд встановив, що 09 липня 2008 року між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» укладений кредитний договір № 2008/0708/45-042, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 52 200,00 доларів США зі строком повернення до 09 липня 2038 року включно зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,90 % річних.
Відповідно до умов вищевказаного договору розмір щомісячного платежу для погашення заборгованості становить 532,92 доларів США, погашення кредиту та сплата процентів здійснюється не пізніше 10 числа місяця.
Як вбачається з наявним в матеріалах справи доказів, на забезпечення виконання кредитних зобов`язань за договором № 2008/0708/45-042 від 09 липня 2008 року між сторонами був укладений договір іпотеки від 09 липня 2008 року № 2008/0708/45-042-Z-1, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав в іпотеку ВАТ «Сведбанк» придбану за кредитні кошти квартиру АДРЕСА_1 .
Зі штампу на поштовому конверті вбачається, що вимога направлена ПАТ «Альфа-Банк» на адресу ОСОБА_1 23 жовтня 2015 року.
З матеріалів справи слідує, що вказаний виконавчий напис був пред`явлений для примусового виконання приватному виконавцю виконавчого округу Харківської області Бабенку Д. А., на підставі якого приватний виконавець відкрив виконавче провадження № 57984211.
28 грудня 2018 року та 19 вересня 2019 року приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Д. А. в рамках виконавчого провадження № 57984211 виніс постанови про арешт майна та коштів боржника.
Зі змісту долученої до матеріалів справи копії постанови Верховного Суду від 07 грудня 2022 року вбачається, що у лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В. А., приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Д. А., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та повернення стягнутого за виконавчим написом нотаріуса. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 30 грудня 2020 року у задоволенні позову відмовлено. Постановою Харківського апеляційного суду від 03 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Харкова від 30 грудня 2020 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на вищезазначені рішення.
Постановою Верховного Суду від 07 грудня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 30 грудня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 03 червня 2021 року в частині вирішення вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, визнання недійсним у порядку повернення стягнутого за виконавчим написом акту про реалізацію предмета іпотеки від 19 березня 2019 року зі скасуванням свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 20 березня 2019 року за реєстровим № 709 та виключення із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності запису про виникнення у ОСОБА_2 права власності на спірну квартиру скасовано та ухвалено нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Дмитро Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, визнання недійсним у порядку повернення стягнутого за виконавчим написом акту про реалізацію предмета іпотеки від 19 березня 2019 року зі скасуванням свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 20 березня 2019 року за реєстровим № 709 та виключення із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності запису про виникнення у ОСОБА_2 права власності на спірну квартиру відмовлено.
Так, з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин.
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з таких підстав.
Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Положеннями ст. 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Згідно зі ст. 42 Закону України «Про нотаріат» на момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження.
Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Порядок), затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів.
Відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 Глави 16 Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджений Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік).
Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Отже, суд має встановити, що відповідач надав нотаріусу всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не завжди свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
Тому, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Саме така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 02 липня 2019 року по справі №916/3006/19.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 по справі №645/1979/15-ц сформульований правовий висновок про те, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, так і порушення порядку повідомлення боржника про вимогу про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Так, п. 2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999, в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Тобто саме вказані зміни до Переліку дозволяли кредиторам звертатися до нотаріуса для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, оформленими не тільки в нотаріальному порядку, але і в простій письмовій формі.
Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог боржника.
Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.
З наданих суду документів вбачається, що 23 жовтня 2015 року стягувач ПАТ «Альфа-Банк» направив з м.Києва на адресу боржника ОСОБА_1 вимогу від 21 жовтня 2015 року про усунення порушень, що підтверджується відміткою на поштовому конверті. У матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_1 вказаної вимоги саме 23 жовтня 2015 року, тобто у день її відправлення. При цьому сам виконавчий напис вчинений нотаріусом 23 листопада 2015 року, тобто рівно через місяць після його відправлення. Але доказів того, що на час вчинення виконавчого напису 23 листопада 2015 року спливло 30 днів з моменту отримання іпотекодавцем ОСОБА_1 письмової вимоги про усунення порушень, відповідач не надав.
Отже, під час вчинення виконавчого напису нотаріус порушив підпункт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.
Також позивач заперечуючи щодо визначеного Банком розміру заборгованості посилається на те, що Банк, скориставшись 11 серпня 2015 року своїм правом на дострокове повернення кредиту, направив позивачу вимогу про дострокове врегулювання спору, тим самим втратив право нараховувати встановлені кредитним договором проценти за кредитом на 37 день після пред`явлення зазначеної вимоги, тобто з 17 вересня 2015 року. Однак, як вбачається зі змісту виконавчого напису від 23 листопада 2015 року, стягнення заборгованості проведено за період з 10 червня 2015 року по 01 жовтня 2015 року, отже визначений Банком розмір заборгованості не є безспірним.
Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання.
Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.
З наданих суду доказів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі.
Відповідач не подав до суду належних та достовірних доказів того, що при вчиненні напису нотаріусу були надані первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій, зазначені у написі, є безспірними.
Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд дійшов висновку, що у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, не витребував від стягувача додаткових документів, вчинив виконавчий напис в порушення норм ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідач, не подаючи відповідний доказ, не спростовує в такий спосіб твердження позивача.
Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Враховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі.
Під час звернення до суду з позовною заявою, позивач заявив клопотання про визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду, при цьому відповідач своїм правом щодо заявлення вимоги про застосування строку позовної давності до суду не скористався.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн.
У зв`язку із заявою представника позивача, поданої до вирішення справи по суті, про те, що докази щодо розміру витрат, які позивач сплатив у зв`язку з розглядом справи, будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, суд відповідно до положень ч. 8 ст.141 ЦПК України не вирішує питання щодо їх стягнення.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст.12, 81, 141, 247, 263-265, 279 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.
Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Сенс Банк», , адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100.

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Олеся Гончара, буд. 55, оф. 11.

Повний текст рішення складений та підписаний без проголошення 22 березня 2023 року.

Суддя С.В. Демченко