РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2023 року Київський районний суд м.Харкова у складі
головуючого судді Колесник С.А.,
за участю секретаря судового засідання Півоваровій Д.В.,
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Зайцева В.О. звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ТОВ «АТ БІОФАРМ», яку в ході розгляду справи уточнила та остаточно просила:
1.Об`єднати в одне позовне провадження вимоги Позивача про стягнення суми заборгованості та штрафних санкцій за договорами про надання поворотної безоплатної фінансової допомоги №06/02/20-1 від 06.02.2020 та №07/12/20 від 07.12.2020;
2.Розгляд справи здійснювати у загальному позовному провадженні з викликом сторін;
5.Стягнути з Відповідача на користь Позивача понесені ним судові витрати.
Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги представник позивача вказує, що між ОСОБА_1 та ТОВ «АТ БІОФАРМ» було укладено два майже ідентичні за змістом договори про надання поворотної безоплатної фінансової допомоги: №06/02/20-1 від 06.02.2020 та №07/12/20 від 07.12.2020. До обох договорів укладались додаткові угоди, які в кінцевому підсумку визначили однакові умови щодо строку дії договорів та строку повернення позичених коштів.
Предметом обох договорів є право Позикодавця надати Позичальнику поворотну фінансову допомогу (далі - позика, поворотна фінансова допомога) та відповідне зобов`язання Позичальника прийняти та повернути таку позику Позикодавцеві в порядку та на умовах, визначених договорами.
На виконання умов договору №06/02/20-1 від 06.02.2020 Позивачем на рахунок Відповідача було перераховано 3 714 790,39 грн.
На виконання умов договору №07/12/20 від 07.12.2020 Позивачем на рахунок Відповідача було перераховано 1 283 160,00 грн.
25.03.2021 Позивачем на адресу Відповідача направлено вимогу про повернення суми позики, наданої за обома договорами на загальну суму 6 284 110,39 грн. Вказана вимога отримана Відповідачем 07.04.2021.
Позичальник зобов`язаний повернути суму позики (або неповернену частину, у випадку дострокового погашення її частини) на письмову вимогу позикодавця протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту пред`явлення такої вимоги (п. 5.4.); сума поворотної фінансової допомоги повертається шляхом її перерахування на поточний рахунок Позикодавця або іншим, не забороненим діючим законодавством способом (п.5.2.).
За порушення строку повернення Позики Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період порушення за кожен день прострочення (п.6.3.).
Письмову відповідь на вимогу Відповідач не надав, проте після її отримання здійснив часткове повернення коштів за договором №06/02/20-1 від 06.02.2020 у загальному розмірі 2 050 000 грн. ще 3 000,00 грн. позики за вказаним договором були повернуті Відповідачем у 2020 р. Розмір заборгованості складає 1 667 950, 39 грн.
Позика, надана за договором №07/12/20 від 07.12.2020, не повернута. Розмір заборгованості склад 1 283 160,00 грн.
09.12.2021 Позивачем повторно направлено на адресу Відповідача вимогу про негайне повернення суми позики, наданої за договорами. У зв`язку з безпідставним ухиленням Відповідача від погашення заборгованості за укладеними договорами, Позивач змушений звертатися до суду з метою захисту своїх порушених майнових прав та інтересів.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2021 справу передано для розгляду судді Колесник С.А.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 13.12.2021 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.
25.01.2022 до суду від представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ БІОФАРМ» надійшов Відзив на позовну заяву (а.с.103-111), у якій представник відповідача вважав позовну заяву безпідставною та необгрунтованою, посилаючись на ст..ст. 626, 627, 638, 1046 ЦК України, та зазначивши наступне.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Розділом 1 договору про надання поворотної безоплатної фінансової допомоги № 06/02/20-1 від 06.02.2020 року визначено предмет договору - у порядку та на умовах, визначених даним договором, Позикодавець має право надати Позичальнику поворотну фінансову допомогу, а Позичальник зобов`язується прийняти та повернути Позику позикодавцеві в порядку та на умовах, визначених договором (п.1.1. договору).
Викладаючи обставини, якими обґрунтовує свої вимоги, позивач ОСОБА_1 вказує: « На виконання умов договору №06/02/20-1 від 06.02.2020 Позивачем на рахунок Відповідача було перераховано 5 000 950,39 грн.». Зазначене не відповідає дійсності, оскільки сума поворотної безоплатної фінансової допомоги чітко визначена, погоджена сторонами та закріплена у відповідному положенні договору №06/02/20-1 від 06.02.2020 року.
Пунктом 2.1. договору №06/02/20-1 від 06.02.2020 року встановлено розмір позики (суми поворотної фінансової допомоги), який складає 3 714 790,39 грн.
Будь-які зміни чи доповнення до п.2.1. договору сторонами не вносились.
Таким чином, згідно умов договору про надання поворотної безоплатної фінансової помоги №06/02/20-1 від 06.02.2020 року сторонами узгоджено предмет договору та чітко визначено суму поворотної безоплатної фінансової допомоги.
Згідно вказаних платіжних доручень загальна сума поворотної фінансової допомоги, що була перерахована позикодавцем за договором №06/02/20-1 від 06.02.2020 року, становить 3 717 790,39 грн., з яких 3 000,00 грн. в подальшому було повернуто як зайво сплачені (платіжне доручення №243648 від 03 квітня 2020 року, призначення платежу: повернення зайво перерахованих коштів згідно договору допомоги №06/02/20-1).
На підтвердження зазначеного в матеріалах, доданих до позовної заяви, міститься акт звірки взаєморозрахунків за договором №06/02/20-1 від 06.02.2020 року, в якому також зазначається сума договору - 3 714 790, 39 грн.
Відповідно до положень статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або ном.
Змінивши в односторонньому порядку істотні умови договору, до позову ОСОБА_1 додає безпідставний та необгрунтований розрахунок, який спростовується умовами договору та підтверджується належними доказами.
Щодо письмової вимоги ОСОБА_1 від 25.03.2021 року зазначив, що згідно п.2. Додаткової угоди №1 до договору про надання поворотної безоплатної фінансової допомоги №06/02/20-1 від 06.02.2020 року до розділу «5» Договору («Порядок повернення позики») внесено пункт 5.4.: «Позичальник зобов`язаний повернути суму позики (або неповернену частину, у випадку дострокового погашення її частини) на письмову вимогу позикодавця протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту пред`явлення такої вимоги».
Також, згідно вказаної Додаткової угоди, сторони за договором вирішили продовжити строк дії договору до 31 грудня 2023 року включно.
Відповідні положення щодо умов дострокового повернення позики містить пункт 5.4. договору про надання поворотної безоплатної фінансової допомоги №07/12/20 від 07.12.2020 року.
Позивач стверджує, що 25.03.2021 року ним на адресу ТОВ «АТ БІОФАРМ» направлено вимогу про повернення суми позики, наданої за обома договорами на загальну суму 6 284 110,39 грн.
Однак письмова вимога від 25.03.2021 року не підлягає виконанню виходячи із наступного.
Так у даному документі позивач посилається на договір від 16.12.2020 року №06/02/20-1. Проте, зазначений договір сторонами не укладався, що підтверджується наявними матеріалах справи доказами. Крім того, вказана у вимозі від 25.03.2021 року сума в розмірі 6 284 110,39 грн. є незрозумілою та не відповідає сумам, що були надані за договорами №06/02/20-1 від 06.02.2020 року та №07/12/20 від 07.12.2020 року. Так, за договором №06/02/20-1 від 06.02.2020 року позикодавцем в повному обсязі була надана сума поворотної безоплатної фінансової допомоги в розмірі 3 714 790,39 грн. За договором №07/12/20 від 07.12.2020 року позикодавцем була надана лише частина позики в розмірі 1 283 160,00 грн., оскільки сума поворотної безоплатної фінансової допомоги за цим договором складає 4 573 393,76 грн., як це передбачено п.2.1. договору.
Таким чином, загальна сума поворотної безоплатної фінансової допомоги, що була отримана позичальником від ОСОБА_1 , складає 4 997 950,39 грн. (3 714 790,39 грн. + 1 283 160,00 грн.).
Отримана відповідачем письмова вимога від 25.03.2021 року не стосується умов договорів №06/02/20-1 від 06.02.2020 року та №07/12/20 від 07.12.2020 року та суперечить дійсним обставинам цивільно-правових відносин між сторонами, а тому була залишена відповідачем без виконання та не може розглядатися як вимога про дострокове повернення поворотної безоплатної фінансової допомоги.
Водночас, відповідно до ч.2 ст.1049 ЦК України позика, надана за договором бепроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.
Пункт 5.3. договору №06/02/20-1 від 06.02.2020 року передбачає, що у будь-який момент суму поворотної фінансової допомоги (її частини) може бути достроково повернуто позичальником у порядку, передбаченому п.5.2. даного Договору.
Керуючись пунктом 5.3. договору та скориставшись правом на дострокове повернення суми поворотної безоплатної фінансової допомоги, ТОВ «АТ БІОФАРМ» за власною ініціативою частково повернуло позику за договором №06/02/20-1 від 06.02.2020 року в загальному розмірі 2 050 000,00 грн., а саме: 500 000,00 грн. (згідно платіжного доручення №42852061 від 01 липня 2021 р.); - 500 000,00 грн. (згідно платіжного доручення №42852102 від 08 липня 2021 р.); - 500 000,00 грн. (згідно платіжного доручення №42852432 від 26 серпня 2021 р.); - 500 000,00 грн. (згідно платіжного доручення №42852509 від 09 вересня 2021 р.); 50 000,00 грн. (згідно платіжного доручення №42852767 від 23 жовтня 2021 р.).
Щодо письмової вимоги ОСОБА_1 від 09.12.2021 року, вказав, що Вимогу про повернення позики за договорами про надання поворотної безоплатної фінансової допомоги (повторна) не можна розглядати як вимогу у розумінні положень укладених договорів з огляду на те, що вказаний документ взагалі не стосується договорів про надання поворотної безоплатної фінансової допомоги №06/02/20-1 від 06.02.2020 року та №07/12/20 від 07.12.2020 року з підстав, що були викладені в пункті 2 даного відзиву; - з підстав викладених в пункті 2 даного відзиву, необгрунтованими та помилковими є посилання позивача на повторність письмової вимоги від 09.12.2021 року; - містить вказівку на суми позики, які не відповідають умовам договорів та спростовується самими платіжними дорученнями, що додані позивачем до позову; - не містить жодних посилань на відповідні положення договорів про надання поворотної безоплатної фінансової допомоги №06/02/20-1 від 06.02.2020 року та №07/12/20 від 07.12.2020 року; - не містить будь-яких розрахунків, здійснених ОСОБА_1 при складенні цього документа та ін.; - вказаний документ від 09.12.2021 року було отримано відповідачем вже після звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про стягнення основної заборгованості та штрафних санкцій за договорами про надання поворотної безоплатної фінансової допомоги.
Таким чином, вважає, що зазначений документ помилково визначений позивачем як вимога про дострокове повернення заборгованості за договорами №06/02/20-1 від 06.02.2020 року та №07/12/20 від 07.12.2020 року (більше того, як повторна вимога), а тому він був залишений відповідачем без виконання та не може розглядатися як вимога про дострокове повернення поворотної безоплатної фінансової допомоги.
Щодо суми позики за договором №07/12/20 від 07.12.2020 року та вимоги ОСОБА_1 про дострокове її повернення.
Згідно договору №07/12/20 від 07.12.2020 року у порядку та на умовах, визначених Договором, Позикодавець має право надати Позичальнику поворотну фінансову допомогу, а Позичальник зобов`язується прийняти та повернути названу Позику Позикодавцеві в порядку та на умовах, визначених даним договором (п. 1.1. договору).
Розмір позики сторонами узгоджено та закріплено пунктом 2.1. договору №07/12/20 від 07.12.2020 року, відповідно до якого сума поворотної безоплатної фінансової допомоги за цим договором складає 4 573 393,76 гри.
Порядок надання поворотної безоплатної фінансової допомоги визначено у розділі з договору, згідно положень якого: - позикодавець передає позичальнику грошові кошти у розмірі, передбаченому п.2.1. договору (тобто 4 573 393,76 грн.) протягом всього строку дії даного Договору (п.3.1.); - поворотна фінансова допомога може надаватися в строк, визначений п.4.1 даного договору, частинами/тргіншами (п.3.2.). Строк надання позики визначений пунктом 4.1. договору до 31 грудня 2023 року.
Тобто, на даний час сума позики (поворотної фінансової допомоги) за договором №07/12/20 від 07.12.2020 року, яка визначена пунктом 2.1. в розмірі 4 573 393,76 грн., ОСОБА_1 в повному обсязі позичальнику не надана.
Зазначив, що розділом 5 договору №07/12/20 від 07.12.2020 року регламентовано порядок повернення позики: - п.5.1. Позичальник зобов`язаний повернути суму позики (або неповернену частину, у випадку дострокового погашення її частини) не пізніше останнього дня строку, вказаного в 4.1. даного Договору; - п.5.2. Сума поворотної фінансової допомоги повертається шляхом її перерахування на поточний рахунок Позикодавця або іншим, не забороненим діючим законодавством особом; - п.5.3. У будь-який момент суму поворотної фінансової допомоги (її частини) може бути достроково повернуто Позичальником у порядку, передбаченому п.5.2. даного Договору; - п.5.4. Позичальник зобов`язаний повернути суму позики (або неповернену частину, у випадку дострокового погашення її частини) на письмову вимогу Позикодавця протягом 10 десяти робочих днів з моменту пред`явлення такої вимоги.
Таким чином, пункт 5.4 розділу 5 договору стосується дострокового повернення суми позики (поворотної фінансової допомоги), яка чітко визначена пунктом 2.1. договору в розмірі 4 573 393,76 грн., а не її частини.
Тому є безпідставними посилання позивача на пункт 5.4 розділу 5 договору як на такий, що може бути застосований на даний час до правовідносин за договором №07/12/20 від 07.12.2020 року.
Надання позичальнику лише частину суми позики (поворотної фінансової допомоги) за договором №07/12/20 від 07.12.2020 року виключає можливість застосування поожень пункту 5.4 розділу 5 договору, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є необгрунтованими, передчасними та такими, що не підлягають задоволенню.
Щодо строків повернення позики за договорами про надання поворотної безоплатної фінансової допомоги №06/02/20-1 від 06.02.2020 року та №07/12/20 від 07.12.2020 року зазначив наступне.
У позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що «у зв`язку з безпідставним ухиленням відповідача від погашення заборгованості за укладеними договорами, позивач змушений звернутися до суду з метою захисту своїх прав».
З таким твердженням позивача відповідач не погоджується, оскільки отримані відповідачем письмові вимоги від 25.03.2021 року та 09.12.2021 року не можуть розглядатися як вимоги про дострокове повернення поворотної безоплатної фінансової допомоги за договорами №06/02/20-1 від 06.02.2020 року та №07/12/20 від 07.12.2020 року, з підстав викладених у пунктах 2, 3 даного відзиву, а строк повернення сум позики за договорами про надання поворотної безоплатної фінансової допомоги №06/02/20-1 від 06.02.2020 року та №07/12/20 від 07.12.2020 року визначений - до 31 грудня 2023 року.
Таким чином, на даний час строк повернення сум позики за вказаними договорами не настав.
Враховуючи викладене, вважає, що докази порушення прав позивача за договорами №06/02/20-1 від 06.02.2020 року та №07/12/20 від 07.12.2020 року відсутні, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про дострокове повернення суми поворотної безоплатної фінансової допомоги за вказаними договорами є передчасними.
Також вказав, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8,9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.
Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року у справі №6-32цс13.
Викладені позивачем доводи не дають підстав вважати, що обраний ним спосіб захисту відповідає закону, жодних його прав у даному випадку відповідачем порушено не було, оскільки позивач повинен надати докази невиконання відповідачем зобов`язання за договором позики, з настанням якого закон або договір пов`язує припинення цього зобов`язання та дострокового його виконання.
Щодо наданого до позовної заяви документа з розрахунками вказав, що доданий до матеріалів справи «Обгрунтований розрахунок суми основної заборгованості та штрафних санкцій (ціни позову) за договорами про надання поворотної безоплатної фінансової допомоги» містить недостовірні та незрозумілі відомості, які не відповідають дійсним обставинам та умовам договору, а також спростовуються самими платіжними дорученнями. Зокрема, за договором №06/02/20-1 від 06.02.2020 року позикодавцем була надана сума поворотної безоплатної фінансової допомоги в розмірі 3 714 790,39 грн., як це передбачено умовами договору, але позивач вказує зовсім інші суми, безпідставно визначає їх як заборгованість та нараховує на ці суми пеню, інфляційні втрати та три відсотки річних.
Як зазначалося вище, відповідачем не порушено жодних умов договорів про надання поворотної безоплатної фінансової допомоги №06/02/20-1 від 06.02.2020 року та №07/12/20 від 07.12.2020 року. Тому розрахунок так званої «заборгованості» не має братися до уваги, оскільки взагалі не має під собою жодного підґрунтя.
Враховуючи вищевикладене, вважає, що позивач безпідставно та необгрунтовано звернувся до суду з вимогами до відповідача про стягнення основної заборгованості та штрафних санкцій за договорами про надання поворотної безоплатної фінансової допомоги.
Попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які відповідач очікує понести в зв`язку із розглядом справи судом першої інстанції складається із витрат на професійну правничу допомогу в сумі 60 000,00 грн.
03.02.2022 представником позивача подано до суду заяву про зменшення позовних вимог та Уточнену позовну заяву (а.с.128, 129-136).
22.02.2022 до суду від представника відповідача адвоката Шатова С.О. надійшов Відзив на уточнену позовну заяву (а.с.141-142).
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22.02.2022 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду.
У судове засідання позивач не з`явився, 05.01.2023 до суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без його участі (а.с.216).
Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Представник відповідача про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений судом своєчасно та належним чином, до суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на збройну агресію РФ (а.с.232-233).
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне здійснити судовий розгляд за відсутності позивача та представника відповідача.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи.
Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.
Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тобто саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України).

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.

Суд, вивчивши подані заяви по суті справи, дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до наступних висновків.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

06 лютого 2020 року між громадянином України ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністью «АТ БІОФАРМ» укладено Договір №06/02/20-1 про надання поворотної безоплатної фінансової допомоги від 06.02.2020 року (а.с.9).

Розділом 1 договору про надання поворотної безоплатної фінансової допомоги № 06/02/20-1 від 06.02.2020 року визначено предмет договору - у порядку та на умовах, визначених даним договором, Позикодавець має право надати Позичальнику поворотну фінансову допомогу, а Позичальник зобов`язується прийняти та повернути Позику позикодавцеві в порядку та на умовах, визначених договором (п.1.1. договору).

Згідно п.2.1. Договору, сума поворотної фінансової допомоги становить 3 714 790, 39 грн. Пунктом 2.2. Договору встановлено, що поворотна фінансова допомога надається позичальнику на безоплатній основі, тобто плата за користування грошовими коштами не стягується та не надаються інші види компенсацій як оплата за користування коштами. Пунктом 2.3. Договору передбачено, що день фактичного повернення позики визначається згідно п.5.3. даного Договору. У відповідності до п.3.1. Договору, позикодавець має право передати позичальникові грошові кошти у розмірі, що визначається відповідно до п.2.1 даного Договору, протягом всього строку дії даного Договору на власний розсуд позикодавця. Поворотна фінансова допомога може надаватися у строк, визначений п.3.1. даного Договору частина (траншами)(п.3.2. Договору). Поворотна грошова допомога надається в грошовій валюті України гривні шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивачльника або іншим, не забороненим діючим законодавством способом (п.3.3. Договору). Поворотна фінансова допомога вваажється переданою позичальникові у момент зарахування грошових коштів на поточний рахунок позичальника (п.3.4. Договору). П.4.1. Договору передбачено, що позика надається строком до 01.08.2020 року. Строк, вказаний у п.4.1 цього Договору, може бути продовжений за згодою сторін, про що складається Додаткова угода (п.4.2.). Порядок повернення позики визначено у розділі 5 договору. Так згідно п.5.1. позичальник зобов`язаний повернути суму позики (або неповернену частину, у випадку дострокового погашення її частини) не пізніше останнього дня строку, вказаного в п.4.1 даного Договору. Сума поворотної фінансової допомоги повертається шляхом її перерахування на поточний рахунок позикодавця або іншим, не забороненим діючим законодавством способом (п.5.2.Договору). У будь-який момент суму поворотної фінансової допомоги (її частини) може бути достроково повернуто Позичальнику у порядку, передбаченому п.5.2 даного Договору (п.5.3. Договору).

Відповідальність сторін передбачена розділом 6 Договору. Так, п.6.1.передбачено, що у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чиним законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. За порушення умов цього договору вина сторона відшкодовує завдані збитки, у тому числі втрачену вигоду, у порядку, передбаченому чинним законодавством (п.6.2. Договору). За порушення строку повернення позики позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період порушення за кожен день прострочення (п.6.3. Договору).

30.07.2020 між громадянином України ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністью «АТ БІОФАРМ» укладена Додаткова угода №1 до договору №06/02/20-1 від 06.02.2020 року (а.с.10), у якій сторони вирішили продовжити строк дії договору №06/02/20-1 від 06.02.2020 року до 31 грудня 2023 року включно, та сторонни дійшли згоди внести до розділу «5» Договору «Порядок повернення позики» пункт 5.4., виклавши його в наступній редакції: «Позичальник зобов`язаний повернути суму позики (або неповернену частину, у випадку дострокового погашення її частини) на письмову вимогу Позикодавця протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту пред`явлення такої вимоги».

16.12.2020 між громадянином України ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністью «АТ БІОФАРМ» укладена Додаткова угода №2 до договору №06/02/20-1 від 06.02.2020 року (а.с.11), у якій змінені банківські реквізити позичальника.

07 грудня 2020 року між громадянином України ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністью «АТ БІОФАРМ» укладено Договір №07/02/20 про надання поворотної безоплатної фінансової допомоги від 07.12.2020 року (а.с.12-13).

Згідно п.2.1. Договору, сума поворотної фінансової допомоги становить 4 573 393,76 грн. Пунктом 2.2. Договору встановлено, що поворотна фінансова допомога надається позичальнику на безоплатній основі, тобто плата за користування грошовими коштами не стягується та не надаються інші види компенсацій як оплата за користування коштами. Пунктом 2.3. Договору передбачено, що день фактичного повернення позики визначається згідно п.5.3. даного Договору. У відповідності до п.3.1. Договору, позикодавець має право передати позичальникові грошові кошти у розмірі, що визначається відповідно до п.2.1 даного Договору, протягом всього строку дівї даного Договору на власний розсуд позикодавця. Поворотна фвінансова допомога може надаватися у строк, визначений п.3.1. даного Договору частина (траншами)(п.3.2. Договору). Поворотна грошова допомога надається в грошовій валюті України гривні шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивачльника або іншим, не забороненим діючим законодавством способом (п.3.3. Договору). Поворотна фінансова допомога вваажється переданою позичальникові у момент зарахування грошових коштів на поточний рахунок позичальника (п.3.4. Договору). П.4.1. Договору передбачено, що позика надається строком до 31.12.2023 року. Строк, вказаний у п.4.1 цього Договору, може бути продовжений за згодою сторін, про що складається Додаткова угода (п.4.2.). Порядок повернення позики визначено у розділі 5 договору. Так згідно п.5.1. позичальник зобов`язаний повернути суму позики (або неповернену частину, у випадку дострокового погашення її частини) не пізніше останнього дня строку, вказаного в п.4.1 даного Договору. Сума поворотної фінансової допомоги повертається шляхом її перерахування на поточний рахунок позикодавця або іншим, не забороненим діючим законодавством способом (п.5.2.Договору). У будь-який момент суму поворотної фінансової допомоги (її частини) може бути достроково повернуто Позичальнику у порядку, передбаченому п.5.2 даного Договору (п.5.3. Договору). Позичальник зобов`язаний повернути суму позики (або неповернену частину, у випадку дострокового погашення її частини) на письмову вимогу Позикодавця протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту пред`явлення такої вимоги» (п.5.4.Договору).

Відповідальність сторін передбачена розділом 6 Договору. Так, п.6.1.передбачено, що у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторонни несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чиним законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. За порушення умов цього договору вина сторона відшкодовує завдані збитки, у тому числі втрачену вигоду, у порядку, передбаченому чинним законодавством (п.6.2. Договору). За порушення строку повернення позики позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період порушення за кожен день прострочення (п.6.3. Договору).

16.12.2020 між громадянином України ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністью «АТ БІОФАРМ» укладена Додаткова угода №2 до договору №07/02/20 від 07.12.2020 року (а.с.14), у якій змінені банківські реквізити позичальника.

На виконання умов договору №06/02/20-1 від 06.02.2020 Позивачем на рахунок Відповідача було перераховано 3 717 790,39 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № від 20.02.2020; № від 21.02.2020; № від13.03.2020; № від 30.03.2020 (а.с.15,16,17,18). Платіжним дорученням №243648 від 03.04.2023 Відповідачем було провернено на рахунок Позивача зайво перерахованих коштів у сумі 3000 грн. (а.с 114). Таким чином, сума поворотної безоплатної фінансової допомоги за договором №06/02/20-1 від 06.02.2020 склала 3 714 790,39 грн.

На виконання умов договору №07/12/20 від 07.12.2020 Позивачем на рахунок Відповідача було перераховано 1 283 160,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 11.01.2021 № (а.с.22).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із п.14.1.257 Податкового кодексу України, поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

Статтею 1046 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

25.03.2021 Позивачем на адресу Відповідача направлено вимогу про повернення суми позики, наданої за обома договорами на загальну суму 6 284 110,39 грн. (а.с.24,25), яка складалася з суми за договором №06/02/20-1 від 06.02.2020 - 5000950,39 грн. та за договором №07/12/20 від 07.12.2020 за договором - 1283160 грн.

Вказана вимога отримана Відповідачем 07.04.2021, що підтверджується Трекінгом Укрпошти від 07.04.2021 (а.с.26).

З матеріалів справи вбачається, що Позивачем на рахунок Відповідача було перераховано 5000950,39 грн., з яких, в межах ціни поворотної безоплатної фінансової допомоги за договором №06/02/20-1 від 06.02.2020, суму у розмірі 3 714 790,39 грн. Крім того, за межами предмета договору №06/02/20-1 від 06.02.2020 - 12860160 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № від 16 грудня 2020 на суму 500000 грн; № від 16 грудня 2020 на суму 780000 грн; № від17 грудня 2020 на суму 3160 грн; (а.с.19-21), а також платіж у сумі 3000 грн., зайво сплачений 30 березня 2020 року платіжним дорученням № та якй було повеним дорученням №243648 від 03.04.2023 (а.с 114). З огляду на вимоги уточненого позову, позивачем виключено суму 4686160 грн.

Таким чином, з урахуванням уточненої позовної заяви, сума поворотної безоплатної фінансової допомоги за договором №06/02/20-1 від 06.02.2020 склала 3 714 790,39 грн.

Як зазначає позивач, письмову відповідь на вимогу Відповідач не надав, проте після її отримання здійснив часткове повернення коштів за договором №06/02/20-1 від 06.02.2020 у загальному розмірі 2 050 000,00 грн., що не заперечується відповідачем та підтверджено матеріалами справи (а.с. 115-119).

Отже, розмір заборгованості, з урахуванням уточнених позовних вимог, складає суму неповерненої частини поворотної безоплатної фінансової допомоги за договором №06/02/20-1 від 06.02.2020 в розмірі 1 664 790, 39 грн., а також частина позики, надана за договором №07/12/20 від 07.12.2020 у розмірі 1 283 160,00 грн.

Суд не бере до уваги посилання представника відповідача на те, що у вказаній Вимозі про повернення суми позики позивач посилається на договір від 16.12.2020 року №06/02/20-1, який сторонами не укладався, оскільки номер договору зазначений вірно та саме 16.12.2020 між громадянином України ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністью «АТ БІОФАРМ» була укладена Додаткова угода № 2 до договору №06/02/20-1 від 06.02.2020 року (а.с.11).

09.12.2021 Позивачем повторно направлено на адресу Відповідача вимогу про негайне повернення суми позики, наданої за договорами (а.с.29,30,31).

Отже, строк виконання договорів №06/02/20-1 від 06.02.2020 та №07/12/20 від 07.12.2020, передбачений п.5.4 вищевказаних Договорів настав та відповідач зобов`язаний повернути позивачу суму позики (або неповернену частину, у випадку дострокового погашення її частини).

За змістом ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно із ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на матеріали справи, всупереч нормам ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України, відповідачем не було повернуто у встановлений строк перераховану позивачем частину поворотної безоплатної фінансової допомоги за договором №06/02/20-1 від 06.02.2020 у розмірі 1 664 790, 39 грн. та за договором №07/12/20 від 07.12.2020 у розмірі 1 283 160,00 грн.

Доказів протилежного відповідач суду не надав, а матеріали справи їх не містять.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо неможливості повернення частин суми наданої позики, оскільки з огляду на положення ст. 1049 ЦК України, якими передбачено, що позика, надана за договорм безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не передбачено договорм, та порядок її повернення, а умови договорів містять положення п. 5, в яких зазначено і про повернення поворотної безоплатної фінансової допомоги частинами. Отже, твердження відповідача про протилежне свідчить лише про його довільне трактування умов договору.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст.610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов`язання.

Отже, оскільки судом встановлено факт перерахування позивачем відповідачу поворотної безоплатної фінансової допомоги за договором №06/02/20-1 від 06.02.2020, яку не повернено останнім у розмірі 1 664 790, 39 грн., та за договором №07/12/20 від 07.12.2020 у розмірі 1 283 160,00 грн, вимоги позивача про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю АТ Біофарм заборгованості за договорами є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню на зазначену суму заборгованості.

Таким чином, позов в цій частині підлягає частковому задоволенню, оскільки позивачем зазначено суму заборгованості за договором №06/02/20-1 від 06.02.2020 - 1667950,39 грн. Натомість сума заборгованості у розмірі 3160 грн. (166790,39 грн. - 1664790,39 грн.) не доведена, а з огляду на розрахунки позивача помилково зазначена. Тому у цій частині у позові належить відмовити.

Частиною 1 ст. 1050 ЦК визначено, що в тому разі, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частина 2 ст. 625 ЦК України встановлює, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, стосовно стягнення матеріальних втрат у вигляді інфляційної складової боргу та 3 % річних , нараховані за період прострочення виконання зобовязання за договорами, то суд враховує, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних (в порядку статті 625 ЦК України) є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За змістом статті 1 Закону «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти

Суд не погоджується з розрахунком інфляційних втрат, наданим позивачем.

У зв`язку з тим, що Договором позики передбачено повернення позики частинами, інфляційні втрати мають бути розраховані за кожною неповернутою частиною позики окремо.

Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції виконується шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення виплати заборгованості.

При цьому сума боргу, яка виникла з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу виникла з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Відповідні індекси розраховуються Державним комітетом статистики України щомісячно і публікуються вофіційних виданнях.

Враховуючи суму позики та періоди прострочення кожної частини суми позики та сукупний індекс інфляції за період неповернення цієї частини позики, інфляційні втрати складають загальну суму 161401,45 грн., з яких за договором №06/02/20-1 від 06.02.2020 - 105332,56 грн. та за договором №07/12/20 від 07.12.2020 - 56 068,89 грн., яка розрахована з огляду на таке.

У період з 01.05.2021 року по 31.07.2021 року індексаційні нарахування №06/02/20-1 від 06.02.2020 на суму 3 714 790,39 грн. склали 55 818,44 грн.

З 01.07.2021 по 07.07.2021 індексаційні нарахування на суму 3214790,39 грн. (3714790,39 грн.- 500000 грн.) склали 0,00 грн.

З 08.07.2021 по 25.08.2021 індексаційні нарахування на суму 2714790,39 грн (3214790,39 грн. - 500000 грн.) склали 0,00 грн.

З 26.08.2021 по 08.09.2021 індексаційні нарахування на суму 2214790,39 грн. (2714790,39 грн. - 500000 грн.) склали 0,00 грн.

З 09.09.2021 по 22.10.2021 індексаційні нарахування на суму 1714790,39 грн. (2214790,39 грн. - 500000 грн.) склали 36 195,80 грн.

З 23.10.2021 по 09.12.2021 індексаційні нарахування на суму 1664790,39 грн. (1714790,39 грн. - 50000 грн.) склала 13 318,32 грн.

У період з 22.01.2021 року по 09.12.2021 року індексаційні нарахування за договором №07/12/20 від 07.12.2020 на суму 1283160 грн. склали 56 068,89 грн.

Враховуючи суму позики та періоди прострочення кожної частини суми позики 3 % річних складають загальну суму 73941,24 грн, з яких за договором №06/02/20-1 від 06.02.2020 - 49473,31 грн. та за договором №07/12/20 від 07.12.2020 - 24 467,93грн.

Суд, перевіривши розрахунок позивача щодо заявлених до стягнення матеріальних втрат, встановив, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3 % річних в сумі 73941,24 грн. та інфляційна складова боргу в сумі 161401,45грн., тобто у меншій сумі, ніж заявлено позивачем, враховуючи встановлену судом суму основної заборгованості.

Щодо відповідальності сторін, передбаченої розділом 6 Договорів. Так, п.6.1. як договору №06/02/20-1 від 06.02.2020, так і договору №07/12/20 від 07.12.2020 передбачено, що у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чиним законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. За порушення умов цього договору вина сторона відшкодовує завдані збитки, у тому числі втрачену вигоду, у порядку, передбаченому чинним законодавством (п.6.2. Договору). За порушення строку повернення позики позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період порушення за кожен день прострочення (п.6.3. Договору).

Суд враховує, що 11.03.2020, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Cov-2, була прийнята постанова Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 (з подальшими змінами), якою з 12.03.2020 на усій території України встановлено карантин, який діє і на час розгляду даної справи. Зокрема, постановою Кабінету Міністрів № 641 від 22.07.2020 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби (COVID-2019), спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" в країні продовжено карантин з 01.08.2020 по 19.12.2020, постановою Кабінету Міністрів України "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" № 1236 від 09.12.2020 - карантин продовжено до 31.12.2021, який на даний час триває.

Отже, оскільки періодом, за який нарахована пеня за прострочення зобов`язання за договорами за період квітень-грудень 2021 року, то нарахована позивачем її сума задоволенню не підлягає, враховуючи норми Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 17 березня 2020 року № 530-ІХ.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у розмірі 11 350,00 грн. (а.с.5), заявлені позовні вимоги задовольняються на 63.73%, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 7 233.36 грн. сплаченого судового збору (11350.00/100х 63.73%).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст., 15, 16, 192, 526, 625-627, 1046, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 19, 77, 76, 81, 133, 137, 141, 174, 178, 187, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ТОВ «АТ БІОФАРМ» (Код , адреса місцезнаходження: 61057, м. Харків, пров. Театральний, буд. 5, кв. 1-А), на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) заборгованість за договором про надання поворотної безоплатної фінансової допомоги №06/02/20-1 від 06.02.2020 у розмірі 1 664 790,39 (один мільйон шістсот шістдесят чотири тисячі сімсот дев`яносто) грн. 39 коп., інфляційні витрати у розмірі 105332,56 (сто п`ять тисяч триста тридцять дві) грн. 56 коп., 3 (три) % річних у розмірі 73941,24 (сімдесят три тисячі дев`ятсот сорок одну) грн. 24 коп., а всього 1844064,19 (один мільйон вісімсот сорок чотири тисячі шістдесят чотири) грн. 19 коп.;

Стягнути з ТОВ «АТ БІОФАРМ» (Код , адреса місцезнаходження: 61057, м. Харків, пров. Театральний, буд. 5, кв. 1-А, на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) заборгованість за договором про надання поворотної безоплатної фінансової допомоги №07/12/20 від 07.12.2020 у розмірі 1 283 160,00 (один мільйон двісті вісімдесят три тисячі сто шістдесят) грн., інфляційні витрати у розмірі 56068,89 (п`ятдесят шість тисяч шістдесят вісім) грн. 89 коп., 3 (три) % річних у розмірі 24 467,93 (двадцять чотири тисячі чотириста шістдесят сім) грн. 93 коп., а всього 1 363696,82 (один мільйон триста шістдесят три тисячі шістсот дев`яносто шість) грн. 82 коп.;

Стягнути з ТОВ «АТ БІОФАРМ» (Код , адреса місцезнаходження: 61057, м. Харків, пров. Театральний, буд. 5, кв. 1-А, на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 7 233 (сім тисяч двісті тридцять три) гривні 36 копійок.

У задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud2021.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «АТ БІОФАРМ» (адреса місцезнаходження: 61057, м. Харків, пров. Театральний, буд. 5, кв. 1-А, Код .

Повне судове рішення складено та підписано 14 березня 2023 року.

Суддя Колесник С.А.