Провадження № 2/712/526/23
Справа № 712/8171/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2023 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі НАГАЄВСЬКІЙ В.Б., КАПЛЯ А.С.

з участю адвокатів СУЧИЛО А.О., МАНЗАР Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до Черкаської міської ради (адреса: м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького 36) ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ) про скасування рішень та запису про реєстрацію права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з позовом до відповідачів про скасування рішень та запису про реєстрацію права власності, посилаючись на те, що відповідно до довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем) станом на 31.12.2015 року зареєстрованої за номером №1421/180-17 та виданої 22.06.2017 року земельна ділянка площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_3 не була надана у власність та постійне користування в межах населених пунктів.

Отримавши інформацію, що дана земельна ділянка є вільною, вона звернулася до Черкаської міської ради з заявою від 07.08.2017 року (вхідний №50484-3) про безоплатну передачу у приватну власність земельної ділянки площею, 0,1000 га на розі АДРЕСА_3 .

18.08.2017 року Департамент архітектури та містобудування Черкаської міської ради надав лист №50484-з, яким повідомлено, що нею не була надана довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем).

Після цього, позивач звернулась до ФОП ОСОБА_3 для розроблення документації із землеустрою, що підтверджується договором на розробку проектної документації із землеустрою №1209-17 від 12.09.2017 року.

13.09.2017 року позивачем було подано заяву про повернення справи №50484-3 від 07.08.2017 року з підстав застосування принципу мовчазної згоди на підставі ч. 7 ст. 118 ЗКУ та укладення договору №1209-17 від 12.09.2017 року на розробку проектної документації із землеустрою.

Після виготовлення проектної документації, проект землеустрою був поданий на екстериторіальне погодження, після якого було отримано позивний висновок екстериторіального погодження.

02.08.2018 року земельна ділянка була сформована на підставі проекту землеустрою розробленого від 20.11.2017 року розробленого ФОП ОСОБА_3 замовником якого була позивач - ОСОБА_4 , що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-018 від 02.08.2018 року.

25.04.2018 року позивачем була подана заява до Черкаської міської ради через ЦНАП м. Черкаси (вхідний № 29653-В) про надання висновку щодо відповідності розміщення об`єкту містобудівній документації та про наявність/відсутність містобудівних обмежень та обтяжень у використанні земельної ділянки по АДРЕСА_3 , яка відводиться у власність та (або) оренду із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

14.08.2018 року позивач подала на затвердження документацію із землеустрою по АДРЕСА_3 , орієнтовною площею 0,0970 га шляхом подачі заяви.

13.09.2018 року Департаментом архітектури та містобудування Черкаської міської ради було надано лист №63775-з про повернення без розгляду дозвільної справи від 14.08.2018 року з підстав відсутності на затвердженні технічної документації підпису начальника управління земельних ресурсів та землеустрою Черкаської міської ради.

Після приведення документації із землеустрою у відповідність, 12.12.2018 року позивач повторно звернулась із заявою про затвердження документації.

13.03.2019 року позивачем повторно подано на затвердження документацію із землеустрою, що підтверджується описом №20666-3.

23.05.2019 року Черкаська міська рада прийняла рішення №2-4638 про передачу земельної ділянки у власність по АДРЕСА_3 . Мудрого громадянину ОСОБА_5

05.06.2019 року було зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:019:0107 за ОСОБА_5

02.10.2019 року Черкаською міською радою було прийнято рішення №2-5153 про відмову у передачі земельної ділянки у власність по АДРЕСА_3 громадянці ОСОБА_4 .

Про існування даного рішення стало відомо з сайту Черкаської міської ради. Фізично рішення отримано не було. Позивач вважає, що вище вказані рішення Черкаської міської ради порушують її права та підлягають скасуванню, оскільки нею було першою подано заяву про надання дозволу на розробку документації із землеустрою та першою подано заяву про її затвердження. При цьому, земельна ділянка, яка була сформована на підставі проекту землеустрою позивача, згодом була передана у власність ОСОБА_5 .

Тобто, внаслідок бездіяльності Черкаської міської ради склалася ситуація, коли на одну земельну ділянки претендували дві особи, та з невідомих причин, перевагу отримала особа, яка зареєструвала право власності на земельну ділянку, сформовану за проектом землеустрою розробленим позивачем.

На момент розгляду заяви Позивача про затвердження проекту землеустрою, право власності на спірну земельну ділянку вже було зареєстровано за ОСОБА_5 , проте Черкаською міською радою жодним чином про це позивача не було повідомлено та не відображено в оскаржуваному рішенні від 02.10.2019 року.

Вважає, що при винесенні рішення №2-4638 від 23.05.2019 року про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_5 . Черкаська міська рада вчинила недобросовісно, порушуючи принцип мовчазної згоди та позбавляючи права позивача на правомірне очікування щодо передачі саме їй у власність земельної ділянки застосовуючи правило першочергового звернення з заявою та враховуючи факт формування спірної земельної ділянки на підставі проекту землеустрою позивача.

У зв`язку з цим, просить визнати незаконним та скасувати рішення Черкаської міської ради від 23.05.2019 року №2-4638 «Про передачу земельної ділянки у власність по АДРЕСА_3 , громадянину ОСОБА_5 (вільна земельна ділянка); скасувати запис про державну реєстрацію прав права власності за ОСОБА_6 на земельну ділянку з кадастровим номером: :01:019:0107, площею 0,097 га, від 05.06.2019 року, номер: 31896248 внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47241757 від 07.06.2019 року винесеного державним реєстратором Виконавчого комітету Смілянської міської ради Миколенко Тарасом Олександровичем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; визнати незаконним та скасувати рішення Черкаської міської ради від 02.10.2019 року №2-5153 «Про передачу земельної ділянки у власність по АДРЕСА_3 , громадянці ОСОБА_4 (вільна земельна ділянка), а також стягнути з відповідачів витрати на професійну правничу допомогу згідно наданих документів.

13 жовтня 2022 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено до судового розгляду.

17 листопада 2022 року відповідачем Черкаською міською радою подано відзив на позовну заяву.

22 листопада 2022 року відповідачем ОСОБА_5 подано відзив на позовну заяву.

Адвокат позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача Черкаської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_5 адвокат Манзар Т.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила в їх задоволенні відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами земельного законодавства.

Судом встановлено, що відповідно до довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем) станом на 31.12.2015 року зареєстрованої за номером №1421/180-17 та виданої 22.06.2017 року земельна ділянка площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_3 не була надана у власність та постійне користування в межах населених пунктів.

Отримавши інформацію, що дана земельна ділянка є вільною, позивач ОСОБА_4 звернулася до Черкаської міської ради з заявою від 07.08.2017 року (вхідний №50484-3) про безоплатну передачу у приватну власність земельної ділянки площею, 0,1000 га на розі АДРЕСА_3 .

18.08.2017 року Департамент архітектури та містобудування Черкаської міської ради надав лист №50484-з, яким повідомлено, що позивачем не була надана довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем).

Після цього, позивач звернулась до ФОП ОСОБА_3 для розроблення документації із землеустрою, що підтверджується договором на розробку проектної документації із землеустрою №1209-17 від 12.09.2017 року.

13.09.2017 року позивачем було подано заяву про повернення справи №50484-3 від 07.08.2017 року з підстав застосування принципу мовчазної згоди на підставі ч. 7 ст. 118 ЗКУ та укладення договору №1209-17 від 12.09.2017 року на розробку проектної документації із землеустрою.

Після виготовлення проектної документації, проект землеустрою був поданий на екстериторіальне погодження, після якого було отримано позивний висновок екстериторіального погодження.

02.08.2018 року земельна ділянка була сформована на підставі проекту землеустрою розробленого від 20.11.2017 року розробленого ФОП ОСОБА_3 замовником якого була позивач - ОСОБА_4 , що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-018 від 02.08.2018 року.

25.04.2018 року позивачем була подана заява до Черкаської міської ради через ЦНАП м. Черкаси (вхідний № 29653-В) про надання висновку щодо відповідності розміщення об`єкту містобудівній документації та про наявність/відсутність містобудівних обмежень та обтяжень у використанні земельної ділянки по АДРЕСА_3 , яка відводиться у власність та (або) оренду із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

14.08.2018 року позивач подала на затвердження документацію із землеустрою по АДРЕСА_3 , орієнтовною площею 0,0970 га шляхом подачі заяви.

13.09.2018 року Департаментом архітектури та містобудування Черкаської міської ради було надано лист №63775-з про повернення без розгляду дозвільної справи від 14.08.2018 року з підстав відсутності на затвердженні технічної документації підпису начальника управління земельних ресурсів та землеустрою Черкаської міської ради.

Після приведення документації із землеустрою у відповідність, 12.12.2018 року позивач повторно звернулась із заявою про затвердження документації.

13.03.2019 року позивачем повторно подано на затвердження документацію із землеустрою, що підтверджується описом №20666-3.

23.05.2019 року Черкаська міська рада прийняла рішення №2-4638 про передачу земельної ділянки у власність по АДРЕСА_3 . Мудрого громадянину ОСОБА_5

05.06.2019 року було зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:019:0107 за ОСОБА_5

02.10.2019 року Черкаською міською радою було прийнято рішення №2-5153 про відмову у передачі земельної ділянки у власність по АДРЕСА_3 громадянці ОСОБА_4 .

Разом з цим, судом в судовому засіданні також встановлено, що згідно довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями управління Держгеокадастру у Черкаському районі Черкаської області станом на 31.12.2015 року від 08.08.2018 року №0-23-0.221-3977/180-18 земельна ділянка, яка передбачена до відводу обліковується як землі не надані у власність або постійне користування в межах насели пунктів (шифр рядка 96), сільськогосподарські землі, у тому числі рілля (0,1000 га.).

08.08.2018 року відповідач ОСОБА_5 звернувся до Черкаської міської ради із заявою (вх..№ 62115-3), де керуючись ст.ст. 118, 123 ЗК України просив передати безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,0970 га, яка розташована по АДРЕСА_3 .

11.09.2018 року ОСОБА_5 звернувся до Черкаської міської ради із заявою про залишення без розгляду та поверненням на доопрацювання справу № 62113-3 від 08.08.2018 року у зв`язку із застосуванням принципу мовчазної згоди відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України, до заяви додав договір № 0510-18 про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 10.09.2018 року.

16.10.2018 року за № 62115-3 ОСОБА_5 отримав від Черкаської міської лист, яким підтверджено мовчазну згоду.

03.01.2019 року ОСОБА_5 звернувся до Черкаської міської ради (вх. № 720-3) про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 у власність.

Рішенням Черкаської міської ради від 23.05.2019 року за № 2-4638 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_3 та передано громадянину ОСОБА_5 земельну ділянку по АДРЕСА_3 , площею 0,0970 га (кадастровий номер :01:019:0107) безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

У своєму позові позивач посилається на те, що про існування даного рішення стало відомо з сайту Черкаської міської ради. Фізично рішення отримано не було. Позивач вважає, що вище вказані рішення Черкаської міської ради порушують її права та підлягають скасуванню, оскільки нею було першою подано заяву про надання дозволу на розробку документації із землеустрою та першою подано заяву про її затвердження. При цьому, земельна ділянка, яка була сформована на підставі проекту землеустрою позивача, згодом була передана у власність ОСОБА_5 . Тобто, внаслідок бездіяльності Черкаської міської ради склалася ситуація, коли на одну земельну ділянки претендували дві особи, та з невідомих причин, перевагу отримала особа, яка зареєструвала право власності на земельну ділянку, сформовану за проектом землеустрою розробленим позивачем.

Оцінюючи надані сторонами письмові докази, суд приходить до наступного.

Статтею 41 Конституції України гарантовано кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 1 статті 81 ЗК України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

У частинах 1-3 статті 116 ЗК України зазначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема шляхом одержання громадянами земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0, 25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара (пункт «г» частини першої статті 121 ЗК України).

Згідно з ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Стаття 118 ЗК України визначає, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної власності або комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Цей орган розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проєктів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання відповідний орган не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність особи, якій належить право власності на об`єкт нерухомості (жилий будинок, іншу будівлю, споруду), розташований на такій земельній ділянці, або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою відведення земельної ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Не можуть передаватися у власність земельні ділянки, які уже перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб. Такі земельні ділянки можуть бути передані у власність лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законодавством.

Згідно з ч.ч. 1-5 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті; здійснюється за проєктами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки означає дозвіл власника земельної ділянки здійснити певні дії на землі власника, аби мати змогу в подальшому точно визначити предмет відведення. Отже, цей дозвіл наділяє заінтересовану особу повноваженням ідентифікувати на землі власника земельну ділянку, яку ця особа бажає отримати у власність в майбутньому.

У постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц (провадження № 14- 28цс20) за позовом про визнання наказу про надання у користування земельної ділянки на умовах оренди протиправним та його скасування, визнання договору оренди землі недійсним і скасування рішення про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки Велика Палата Верховного Суду зазначила, що, починаючи з моменту звернення особи до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, тривають переддоговірні відносини: сторони ведуть переговори щодо предмета договору, а саме щодо можливості укладення договору оренди в майбутньому та визначення певної земельної ділянки на масиві земель державної або комунальної власності у встановленому законом порядку.

Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що у дозволі на виготовлення проекту землеустрою визначається лише приблизна площа земельної ділянки та орієнтовне місцезнаходження (наприклад, земельний масив, у межах якого вона буде знаходитись). Конкретизується ж земельна ділянка у проекті землеустрою Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки включає інформацію щодо меж земельної ділянки та інформацію, важливу для визначення можливості використання земельної ділянки у той чи інший спосіб, зокрема, перелік обмежень у використанні земельних ділянок (меж охоронних зон (наприклад, біля ліній електропередач), зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель); матеріали погодження проекту землеустрою тощо (стаття 50 Закону України «Про землеустрій»).

Видача дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки означає надання згоди власника земельної ділянки здійснити певні дії на землі власника, аби мати змогу в подальшому точно визначити предмет оренди Відповідно цей дозвіл наділяє заінтересовану особу повноваженням ідентифікувати на землі власника земельну ділянку, яку ця особа бажає отримати в оренду в майбутньому. Затвердження проекту землеустрою щодо відведення ділянки засвідчує згоду власника земельної ділянки (в особі органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування) із вибором предмета оренди - земельної ділянки, конкретизованої у проекті землеустрою. Отже, внаслідок зазначених дій майбутніми орендарем та орендодавцем погоджується одна із умов майбутнього договору - земельна ділянка, яка стане предметом оренди земельна ділянка сформована, то розробка проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та його затвердження позбавлені будь-якого сенсу.

Водночас Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що не виникнення договірних відносин між сторонами до моменту укладення договору не означає, переддоговірній стадії сторони не несуть жодних обов`язків стосовно одна одної. Добросовісність та розумність належать до фундаментальних засад цивільного права (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Отже, і на переддоговірній стадії сторони повинні діяти правомірно, поводитися добросовісно, розумно враховувати інтереси одної, утримуватися від недобросовісних дій чи бездіяльності. Прояви недобросовісної чи нерозумної поведінки є численними і їх не може бути упорядковано у вичерпний перелік. Зокрема, недобросовісну поведінку може становити необґрунтоване припинення переговорів, пропозиція нерозумних умов, які завідомо є неприйнятними для контрагента, вступ у переговори без серйозних намірів (зокрема з метою зірвати укладення договору з третьою особою, наприклад, з конкурентом недобросовісної сторони переговорів) не розкриття потрібної контрагенту інформації тощо.

Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що обов`язок діяти добросовісно поширюється на обидві сторони.

Можна кваліфікувати як недобросовісну таку поведінку власника земельної ділянки (в особі органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування), коли необґрунтовано зволікає з наданням дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не повідомляє чи несвоєчасно повідомляє про відмову у наданні дозволу або не наводить вичерпні мотиви такої відмови, надає дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, завідомо знаючи про перешкоди у наданні земельної ділянки в оренду, необґрунтовано зволікає з розглядом проекту землеустрою щодо відведення, безпідставно відмовляє у його затвердженні і у той же час надає дозвіл на розробку проекту землеустрою та затверджує цей проект щодо іншої особи.

З іншого боку, якщо особа, отримавши дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, сама зволікає з його розробкою та поданням на затвердження, вона цілком може очікувати, що земельна ділянка буде надана в користування іншій особі. Не вважатиметься добросовісною і поведінка особи, яка отримала дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробила проєкт та подала його на затвердження, завідомо знаючи про перешкоди у наданні земельної ділянки в оренду.

Виходячи з викладеного, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що неможливо надати єдину універсальну відповідь на питання про те, чи є поведінка органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який надав дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кільком особам, правомірною чи неправомірною Відповідь на це питання залежить від оцінки такої поведінки як добросовісної чи недобросовісної, і така оцінка має здійснюватися у кожній справі окремо виходячи з її конкретних обставин.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/1 б-ц (провадження № 14-28цс20) звернула увагу на те, що не можна вважати справедливим і розумним надання землі особі, яка раніше за інших дізналася про існування вільної земельної ділянки і звернулася з відповідною заявою. Такий підхід стимулює використання інсайдерської інформації, що є одним із проявів корупції, а тому є неприпустимим. Тим більше, не можна вважати справедливим і розумним надання землі особі, яка пізніше за інших звернулася з відповідною заявою, але якій тим не менше надано перевагу. Такий підхід може створювати підгрунтя для розвитку корупції

Отже лише факт звернення особи до компетентного органу з метою реалізації нею свого права на отримання земельної ділянки не підтверджує виникнення у такої особи обґрунтованого права на звернення до суду в разі надання у власність земельної ділянки, на яку вона претендувала, іншій особі. Вирішення питання про передачу особі у власність земельної ділянки має здійснюватися із дотриманням принципів добросовісності та розумності.

Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц (провадження № 14-301цс18) сформулювала висновок про те, що рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку.

Водночас у постановах Верховного Суду, зокрема, від 11 листопада 2020 року у справі № 472/1282/17 (провадження № 61-41390св18), від 09 червня 2021 року у справі № 128/1329/18 (провадження № 61-18426св19), від 13 червня 2022 року у справі № 278/2592/20 (провадження № 61-1 Г128св21), від 30 червня 2022 року у справі № 700/305/20 (провадження № 61-4429св21) та від 01 липня 2022 року у справі № 700/309/20 (провадження № 61-11769св21), зроблено висновки про те, що за наявності двох або більше бажаючих отримати земельну ділянку державної чи комунальної власності у власність при безоплатній передачі земельних ділянок в межах встановлених правових норм, першочергове право на таке отримання має особа, на підставі проєкту землеустрою якої сформована відповідна ділянка, якщо для цього не існує законних перешкод.

За змістом статті 118 ЗК України завершальним етапом процедури безоплатної приватизації земельних ділянок є саме затвердження пре землеустрою та передача (надання) земельної ділянки у власність. Таким чином, реальні законні сподівання на оформлення права власності на земельну ділянку виникають не після отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою погодження проекту у порядку статті 186-1 ЗК України, а саме з моменту звернення до відповідного органу виконавчої влади, чи органу місцевого самоврядування із проханням затвердити погоджений проект землеустрою та передання земельної ділянки у власність, оскільки до цього моменту особа повинна усвідомлювати, що земельна ділянка може бути надана у власність іншій особі. (Даний прав висновок викладений у постанові Верховного Суду від 08 листопада 2022 по справі № 402/979/20).

Виходячи з цього, аби міська рада розглянула заяву будь-якої особи щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність, подані особою документи повинні відповідати чинному законодавству України.

Враховуючи те, що позивачем було подано до Черкаської міської ради документи, які не відповідали вимогам законодавства України, тому Черкаська міська рада і не могла їх розглянути на сесії, щоб прийняти відповідне рішення.

При цьому, встановлено, що відповідач ОСОБА_5 першим подав заяву про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність за адресою: АДРЕСА_3 , а саме 03 січня 2019 року була розглянута Черкаською міською радою, що підтверджується рішенням від 23.05.2019 року № 2-4638 «Про передачу земельної ділянки у власність по АДРЕСА_3 гр.. ОСОБА_5 (вільна земельна ділянка)». Позивач ОСОБА_4 звернулася з такою заявою разом з розробленою документацією) пізніше - 13 березня 2019 року.

Суд вважає, щорозглядаючи заяву ОСОБА_5 від 03.01.2019 року Черкаська міська рада діяла добросовісно, адже будь-яких інших заяв від будь-яких інших осіб, які бажали отримати дану земельну ділянку на той момент не було, про що свідчить рішення Черкаської міської ради від 02.10.2019 року, так як саме тоді розглядалася заява позивача ОСОБА_4 від 13.03.2019 року.

Таким чином, посилання позивача на те, що нею було розроблено першою проект землеустрою, не свідчить про набуття останньою права власності. Крім того, позиції Верховних Судів зазначають, що лише за наявності двох або більше бажаючих отримати земельну ділянку державної чи комунальної власності у власність при безоплатній передачі земельних ділянок в межах встановлених правових норм, першочергове право на таке отримання має особа, на підставі проекту землеустрою якої сформована відповідна ділянка, якщо для цього не існує законних перешкод.

З письмових матеріалів справи, а також пояснень представника Черкаської міської ради, вбачається, що на сесії Черкаської міської ради була лише одна бажаюча особа отримати земельну ділянку - ОСОБА_5 , який подав першим заяву на затвердження документації із землеустрою - 03 січня 2019 року, в той час як позивач ОСОБА_4 подала заяву пізніше - 13.03.2019 року. Отже, суд вважає, що Черкаська міська рада діяла в межах повноважень відповідно до чинного законодавства України.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.

Верховний Суд України у постанові від 03 вересня 2014 року у справі № 6-84цс14 виклав правову позицію, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до положень статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи обставини справи та правові норми, суд прийшов до висновку що при поданні заяви про затвердження документації із землеустрою та передачі земельної ділянки у власність відповідача ОСОБА_5 , Черкаською міською радою було дотримано визначену законом процедуру. З огляду на зазначене відсутні підстави для визнання незаконним та скасування рішення Черкаської міської ради від 23.05.2019 року № 2-4638 «Про передачу земельної ділянки у власність по АДРЕСА_3 .Мудрого громадянину ОСОБА_5 (вільна земельна ділянка)», а тому дана позовна вимога задоволенню не підлягає. Інші дві позовні вимоги позивача є похідними від першої позовної вимоги, а тому зважаючи на прийняття рішення судом про відмову у задоволенні за першою позовною вимогою, у задоволенні інших позовних вимог позивача слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові на позивача (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Враховуючи те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст.ст.12,13,259,263-265,268 ЦПК, ст.ст. 116,118, 122 ЗК України, суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 у задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст судового рішення складено 10 березня 2023 року.