СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 4-с/759/18/23
ун. № 2-1087-1/10
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді - Шум Л.М.

за участю секретаря - Лешко О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві скаргу ОСОБА_1 до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), по виконавчому провадженні НОМЕР_1,

ВСТАНОВИВ:

14.11.2022 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_1 до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), по виконавчому провадженні НОМЕР_1.

Заява мотивована тим, що на виконанні у Святошинському Відділі Державної виконавчої служби у м. Києві відносно скаржниці ОСОБА_1 , здійснювалося виконавче провадження номер НОМЕР_2 від 17 12.2010 року на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16.09.2010 року на виконання виконавчого листа номер 2-1087-1/10 від 28.10.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь "Індекс банк» (правонаступник ПАТ Кредіагріколь банк) боргу в розмірі 673903грн. 12 коп.

В рамках цього провадження, за поданням Відділу, Святошинський районний суд м. Києва виніс ухвалу від 11.06.2012 року про тимчасове обмеження скаржниці у праві виїзду за межі України до завершення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа 2-1087-1/10 від 28.10.2010 року Святошинським райсудом.

Водночас, в рамках проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні про стягнення коштів в 2013 році була реалізована з прилюдних торгів квартира по АДРЕСА_1 , яка належала скаржниці і здана в іпотеку.

В жовтні 2019 року Відділом було виселено скаржницю, її доньку ОСОБА_2 , та її малолітніх дітей з вказаної вище квартири.

Виконавче провадження щодо стягнення коштів було завершене у зв`язку з реалізацією квартири і виселенням. За законом після завершення виконавчого провадження повинні були зняті всі обмеження щодо прав скаржниці і свобод, як до громадянина, який виконав свої зобов`язання перед стягувачем.

Скаржниця звертає увагу, що перед стягувачем в неї, як основною стороною по всіх договорам, відсутня будь-яка заборгованість, про що свідчить копія довідки від Креді Агріколь Банку про погашення заборгованості. Закінчення виконавчого провадження було здійснено, постанови про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_2 скаржниці ніхто не надав.

З відповіді ЦМУМЮ видно, що виконавче провадження закінчене, на підставі п.9 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» на підставі акту державного виконавця від 1.10.2019 року, який свідчить про фактичне виконання рішення. Скаржниця чотири рази зверталася у Відділ письмово: 26.08.22р., 14.10.2022., 28.10.2022р., проте відповіді від відділу не отримала, в зв"язку з чим просить суд визнати бездіяльність Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві в частині обмеження її прав, зняти тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон та надіслати подання про зняття тимчасового обмеження у виїзді за кордон відносно неї до Адміністрації прикордонної служби України.

Ухвалою суду від 06.01.2023 року відкрито судове засідання(ас.38).

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала свою скаргу та просила її задовольнити.

В судове засідання представник Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві не з"явився, направив відзив на скаргу здіно якого заперечував проти її задоволення, при цьому зазначив, що в рамках виконавчого провадження НОМЕР_1 ні боржник, ні скаржник у праві виїзду за межі України не обмежувався(ас.90-93).

Суд, заслухавши скаржницю та долучені до неї документи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16.09.2010 р. задоволено позов ПАТ "Індустріально-експортний банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Стягнено заборгованість в розмірі 673903 грн.12 коп.(ас.3-4).

Судом встановлено, що ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11.06.2012 року в рамках виконавчого провадження задовольнив подання ВДВС Святошинського РУЮ та тимчасово обмежив ОСОБА_1 право виїзду за межі України до закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-1087-1/10 виданого 28.10.2010 року та виконання даної ухвали доручено Адміністрації Державної прикордонної служби України(ас.7).

Судом встановлено, що в рамках проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні про стягнення коштів в 2013 році була реалізована з прилюдних торгів квартира по АДРЕСА_1 , яка належала скаржниці і здана в іпотеку та в жовтні 2019 року Відділом було виселено скаржницю, її доньку ОСОБА_2 , та її малолітніх дітей з вказаної вище квартири.

Судом встановлено, що постановою від 07.10.2019 року виконавче провадження НОМЕР_1 закінчено(ас.8).

Судом встановлено, що згідно довідки від 06.06.2022 року, яка видана АТ "Креді Агріколь Банком" на ім"я ОСОБА_1 її заборгованість погашено(ас.25).

Судом встановлено, що 15.11.2012 року Державною Прикордонною службою України ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 11.06.2012 року відносно ОСОБА_1 щодо її тимчасового обмеженнявиїзду за межі України прийнята до виконання(ас.13).

Відповідно ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Так, відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

У відповідності до ст. 313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» ( в редакції № 3857-XII від 21.01.1994 року)право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно зі ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» Європейський суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, які обмежують свободу пересування.

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку з неоплаченими боргами, Європейський Суд зазначив, що таке обмеження є виправданим лише настільки, наскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (рішення Європейського Суду від 13.11.2003 р. у справі «Напияло проти Хорватії» скарга № 66485/01).

Окрім того, якщо міра, що обмежує свободу пересування особи, є початково обґрунтованою, вона може стати неспівмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (рішення Європейського Суду у справі «Луордо проти Італії» скарга № 31190/96; у справі «Фельдшер та Фельдшне Хайлік проти Угорщини, скарга № 41463/02, у справі «Рінер проти Болгарії».

Європейський Суд у п. 50 вказаного рішення підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Отже, вирішуючи спірні правовідносини, суд має надати оцінку співмірності і пропорційності обмежувального заходу, застосованого до боржника.

Суд також враховує, що законом встановлено можливість тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань боржником, а при ухиленні боржника від їх виконання.

Отже, на даний час залишення обмеження права громадянки ОСОБА_1 на виїзд з України, на думку суду, є непропорційним і неспівмірним заходом, який не відповідає обставинам справи та не є обґрунтованим .

Частинами 5, 7статті 441 ЦПК України визначено, що суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Беручи до уваги вищевикладені обставини, враховуючи, що постановою від 07.10.2019 року виконавче провадження НОМЕР_1 закінчено, та що згідно довідки від 06.06.2022 року, яка видана АТ "Креді Агріколь Банком" на ім"я ОСОБА_1 її заборгованість погашено, вказані обмеження застосовувались до боржника в межах даного виконавчого провадження, суд вважає, що відпали підстави для тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.260-261,353,441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), по виконавчому провадженні НОМЕР_1 - задовольнити частково.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосоване на підставі ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 11 червня 2012 року у справі ун.н. № 2608/9031/12-ц; н.пр.6/2608/263/12.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Л.М. Шум