Справа №346/350/23
Провадження №2/346/604/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді: Валігурської Л.В.

за участю секретаря: Вербіщук О.Д.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Коломия позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

в с т а н о в и в:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

24.01.2023 позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 5000 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 12.08.2011 між нею та відповідачем було укладено шлюб. У шлюбі народилося двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22.03.2019 шлюб між ними розірвано, неповнолітніх дітей залишено проживати з нею. Вказує на те, що після розірвання шлюбу вона неодноразово намагалася в добровільному порядку домовитись з відповідачем щодо утримання їхніх дітей, проте відповідач відмовився в добровільному порядку сплачувати аліменти на їх утримання. Їй важко самостійно утримувати неповнолітніх дітей, так як витрати на утримання дітей значно збільшилися, подорожчали продукти харчування, предмети побуту, одягу, подорожчали житлово-комунальні послуги та витрати на лікування, що є підставою для звернення з вказаним позовом до суду. На її думку, оскільки відповідач є здоровим, працездатним, матеріально забезпеченим, працює за кордоном, де отримує високі доходи, інших утриманців не має, що дає йому можливість сплачувати аліменти на утримання їхніх дітей в розмірі по 5000 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Представник відповідача адвокат Гринів Я.В. подала відзив на позовну заяву, в якому просить частково задовольнити заявлені позовні вимоги, стягнувши з її довірителя по 2200 гривень на утримання кожної дитини. На обґрунтування своєї позиції зазначила, що відповідач у зв`язку з тимчасовими обмеженнями може працювати лише на тимчасових роботах та жодних додаткових доходів не має, а тому заявлені позивачем суми є критично високими. Просила врахувати, що відповідач не має та не мав наміру ухилятися від сплати аліментів та від виконання своїх обов`язків щодо неповнолітніх дітей.

ІІ. Процесуальні дії суду у справі.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13.02.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін та витребувано за клопотанням позивача у Коломийської державної податкової інспекції ГУ ДПС в Івано-Франківській області інформацію про отримані доходи ОСОБА_2 за період з 01.01.2022 і по день звернення до суду.

Представник позивача ОСОБА_7 надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_8 подала суду заяву, в якій просить проводити судовий розгляд за їх відсутності, зазначила, що позовні вимоги визнають частково і вважають за можливе стягувати з відповідача на утримання неповнолітніх дітей по 2500 гривень на кожного.

Суд, розглянувши заяви сторін про розгляд справи у їх відсутність, постановив: розглядати справу у відсутність сторін.

За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

VІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин.

Судом встановлено, що час проживання в зареєстрованому шлюбу у сторін по справі народилося двоє дітей: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження від 30.01.2012 серії НОМЕР_1 , видане виконавчим комітетом Королівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис №1) та дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження від 06.10.2015 серії НОМЕР_2 , видане виконавчим комітетом Королівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис №7). Батьками дітей зазначені позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 .

Як вбачається з рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22.03.2019 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який було зареєстровано 12.08.2011 року у Королівській сільській раді Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис №1 розірвано. Малолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_9 після розірвання шлюбу залишено проживати з матір`ю ОСОБА_1 .

З відповіді Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 03.03.2023 щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи за період 1 кварталу 2022 року по 4 квартал 2022 року відносно ОСОБА_2 вбачається, що відповідач в зазначений період доходів не мав.

V. Оцінка Суду.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Згідно ст. ст. 2, 8 Закону України «Про охорону дитинства» завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов?язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов?язків щодо дитини.

За приписами ст. ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини, аліменти, присуджуються в частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період (ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України).

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 2833 гривні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як батьки у рівній мірі несуть відповідальність за матеріальне забезпечення своїх дітей і саме вони зобов`язані забезпечити своїм неповнолітнім дітям рівень життя необхідний для достатнього розвитку. З урахуванням всіх обставин справи, розміру аліментів визнаних відповідачем, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини відповідного віку, гарантованого мінімального розміру стягуваних аліментів, матеріального стану сторін, доведеного згідно матеріалів справи, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_2 має можливість утримувати своїх дітей на рівні достатньому для їх нормального фізичного та духовного розвитку.

У той же час суд вважає, що розмір аліментів, заявлений позивачем до стягнення є таким, що не відповідає критеріям розумності та обґрунтованості та є таким, що жодним чином не співвідноситься з доказами, наданими суду на обґрунтування матеріального стану відповідача, який на території України офіційних джерел доходів не має. Обставини, встановлені під час судового розгляду, не свідчать про те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі, оскільки жодних достатніх доказів на доведення цього факту суду надано не було. З урахуванням тієї обставини, що на утриманні відповідача перебуває двоє неповнолітніх дітей, а розмір аліментів завлений є завищеним і жодним чином необґрунтованим, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, а розмір аліментів, з урахуванням позиції відповідача, має бути визначений на рівні 2500 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення кожною з них повноліття.

Неспроможним є посилання позивача на необхідність визначення розміру аліментів на рівні не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки у разі визначення розміру у твердій грошовій сумі, останній підлягає індексації. Крім того законом гарантований мінімальний рівень не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідно зайвим є ухвалення окремого рішення в цій частині.

У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Таким чином, вирішуючи питання з якого часу на відповідача покладається обов`язок по сплаті аліментів, суд встановлює, що згідно вимог ст. 191 СК України аліменти слід стягувати від дня пред`явлення позову, тобто з 24.01.2023

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

VІ. Заходи забезпечення позову (заяви).

Заходи забезпечення позовної заяви судом не вживались, відповідні клопотання від учасників справи не поступали.

VIІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов?язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

При такому вирішенні позову, з врахуванням того, що позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у встановленому законодавством розмірі 1073,60 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 247, 259, 263, 265, 274-284, 354-355, 430 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття, почавши стягнення з 24.01.2023.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави в рахунок відшкодування судового збору 1073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

?Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційну скаргу може бути подано до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: Л.В. Валігурська