ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-з/821/34/23; 22-з/821/32/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Сіренко Ю.В.
секретар Любченко Т.М.

розглянувши заяви представника скаржника адвоката Весеньова Є.В. та Центрального ВДВС у місті Черкаси про прийняття додаткової постанови у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Центрального ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про закриття виконавчого провадження, боржник - ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, якою просила визнати протиправні дії державного виконавця щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження та скасувати відповідну постанову від 01.11.2022, посилаючись на те, що державний виконавець неправомірно закінчив виконавче провадження, а тому постанова про закінчення виконавчого провадження є передчасною та протиправною, оскільки рішення суду фактично виконано не було.

Ухвалою Соснівського районного суду міста Черкаси від 13.01.2023 вказану скаргу задоволено та скасовано постанову державного виконавця від 01.11.2022 та відновлено виконавче провадження з посиланням на те, що державним виконавцем не вжито всіх передбачених законодавством заходів для фактичного виконання судового рішення.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, Центральний ВДВС у місті Черкаси подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та новим рішенням залишити без задоволення вимоги скарги.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 04.04.2023 зазначену апеляційну скаргу задоволено частково. Ухвалу Соснівського районного суду міста Черкаси від 13.01.2023 у даній цивільній справі скасовано в частині вказівки на відновлення виконавчого провадження. У решті ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

11.04.2023 представник скаржника адвокат Весеньов Є.В. подав заяву про ухвалення додаткового рішення, якою просив стягнути з Центрального ВДВС у місті Черкаси на користь скаржника витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн., зазначаючи про те, що під час розгляду справи суду було подано відзив на апеляційну скаргу разом з доказами понесених витрат на правову допомогу.

У свою чергу 14.04.2023 Центральний ВДВС у місті Черкаси також подав заяву про ухвалення додаткової постанови, якою просив стягнути на свою користь зі скаржника 1342,00 грн. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги, мотивуючи про її часткове задоволення.

20.04.2023 Другий відділ ДВС у місті Черкаси (правонаступник Центрального ВДВС у місті Черкаси) подав клопотання в якому просить відмовити ОСОБА_1 у покладенні на ДВС судових витрат на професійну правничу допомогу, мотивуючи тим, що апеляційну скаргу було задоволено частково та в частині вимог скаржника відмовлено, отже відповідні витрати орган виконавчої служби відшкодовувати не повинен.

Дослідивши матеріали справи та поданих заяв сторін про ухвалення додаткового рішення, апеляційний суд прийшов до такого висновку.

Згідно п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до положень ч.ч.3,4 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підставі договору про надання послуг адвоката від 09.03.2023 та згідно квитанції до прибуткового касового ордеру від 10.03.2023 адвокат Весеньов Є.В. надав скаржнику ОСОБА_1 правову допомогу на загальну суму 5000,00 грн. щодо вчинення процесуальних дій при розгляді апеляційної скарги в Черкаському апеляційному суді.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Черкаського апеляційного суду від 04.04.2023 апеляційну скаргу ДВС було задоволено частково та скасовано ухвалу районного суду в частині вказівки про відновлення виконавчого провадження, а в частині скасування постанови державного виконавця - залишено без змін. При цьому скаржник не порушувала перед судом питання про відновлення виконавчого провадження, про що помилково зазначив суд першої інстанції.

Таким чином, оскільки вимоги скарги ОСОБА_1 були задоволені, представником ОСОБА_1 адвокатом Весеньовим Є.В. обґрунтовано понесення судових витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 5000,00 грн., які є співмірними зі складністю справи та обґрунтовуються належними доказами, наявними у матеріалах справи, відповідні витрати в силу приписів ст. 452 ЦПК України мають покладатися на орган виконавчої служби.

Відтак доводи заяви ДВС про зменшення витрат на правову допомогу скаржника мають бути відхилені як необґрунтовані.

Одночасно, апеляційний суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви Центрального ВДВС у місті Черкаси про відшкодування за рахунок іншої сторони судового збору, сплаченого за апеляційний перегляд справи, оскільки по його результатам постановою Черкаського апеляційного суду від 04.04.2023 подану ДВС апеляційну скаргу хоча й задоволено частково, однак ухвала Соснівського районного суду міста Черкаси від 13.01.2023, якою вимоги скарги ОСОБА_1 на постанову державного виконавця задоволено, у зазначеній частині змін не зазнала.

Отже вимоги скарги сторони виконавчого провадження на рішення (постанову) державного виконавця було задоволено, а згідно ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на орган державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Керуючись ст.ст.141, 270, 368, 452 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

заяву представника ОСОБА_1 адвоката Весеньова Є.В. про прийняття додаткової постанови - задовольнити.

Стягнути з Центрального ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 5000,00 грн. витрат на правничу допомогу при апеляційному перегляді даної справи.

У задоволенні заяви Центрального ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про прийняття додаткової постанови щодо стягнення сплаченого судового збору - відмовити.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повний текст постанови складено 03.05.2023.

Суддя-доповідач

Судді