ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3119/23 Справа № 2-3596/10 Суддя у 1-й інстанції - Пустовіт О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року м.Кривий Ріг

справа № 2-3596/10

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.,

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони:

позивач Акціонерний комерційний банк «Форум», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»,

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» на ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 серпня 2022 року, яка постановлена суддею Пустовітом О.Г. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 23 серпня 2022 року,

УСТАНОВИВ:

В червні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про поворот виконання судового рішення у цивільній справі за позовом АКБ «Форум» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заяви заявник зазначив, що рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 вересня 2010 року було стягнуто з ОСОБА_2 , як з поручителя, в рахунок заборгованості по кредиту загалом 124 714,74 грн. на користь АКБ «Форум». Після набрання чинності вказане рішення було звернуто кредитором до виконання та на підставі заяви АКБ «Форум» Покровським ВДВС у м. Кривому Розі було відкрито виконавче провадження № 45238376.

Вказане рішення було виконано ОСОБА_2 шляхом проведення утримань з його заробітної платні та шляхом вилучення та реалізації належного йому автомобіля марки Хюндай Матрикс.

В травні 2021 року заявник намагався зняти кошти зі своєї банківської карти, однак не зміг цього зробити. В результаті звернення до банку та адвоката він дізнався, що приватним виконавцем Ресецькою О.О. було накладено арешт на його кошти відповідно до постанови в рамках ВП № 65324664, при цьому жодних документів він не отримував. Пізніше заявник дізнався, що вказане виконавче провадження було відкрито за відповідною заявою кредитора ТОВ ФК «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», яке отримало право вимоги стягнення боргу з нього від попереднього кредитора - АКБ «Форум», відповідно до рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу по справі № 2-3596/10.

Заявник, посилаючись на положення ст. 444 ЦПК України, просив вирішити питання про поворот виконання рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 вересня 2010 року та в порядку повороту виконання рішення суду стягнути з ТОВ ФК «Інвестохіллс Веста» на його користь безпідставно стягнуту суму у розмірі 138 654,21 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 серпня 2022 року заяву ОСОБА_2 про поворот виконання рішення суду задоволено.

Допущено поворот виконання рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 2-3596/2010, винесеного 24 вересня 2010 року за позовною заявою АКБ «Форум» про стягнення з ОСОБА_2 суми боргу за кредитом в загальному розмірі 125 714,74 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» безпідставно стягнену, відповідно до платіжної вимоги № 65324664/1 від 02 червня 2021року, суму в розмірі 138 654,21 грн.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції та прийняття постанови про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про поворот виконання судового рішення посилаючись на те, що рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 2-3596/2010 заявником повністю не виконано, оскільки за вказаним рішенням з заявника було стягнуто 15 574,22 доларів США, а утримання з ОСОБА_2 проводилось в національній валюті України гривні.

Крім того апелянт зазначає, що для настання повороту виконання рішення необхідні умови: одержання майна або коштів у порядку виконання рішення суду, зміна чи скасування судового рішення і прийняття нового рішення про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду, повну відмову в позові, задоволення позовних вимог в меншому розмірі, тобто поворот виконання рішення допускається у разі його фактичного виконання і ухвалення судом нового рішення у справі, а заява про поворот виконання судового рішення повинна бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення.

Також апелянт зауважує на тому, що повертаючи заявнику суму в розмірі 138 654,21 грн., суд першої інстанції не врахував складові цієї суми, оскільки до вказаної суми входять витрати виконавчого провадження та основна винагорода приватного виконавця, які не були зараховані на рахунок апелянта.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ТОВ Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» - Бовгирю О.П., в режимі відеоконференції, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Звертаючись до суду з заявою про поворот виконання рішення, заявник посилався на положення ст. 444 ЦПК України та просив вирішити питання про поворот виконання рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 вересня 2010 року та в порядку повороту виконання рішення суду стягнути з ТОВ ФК «Інвестохіллс Веста» на його користь безпідставно стягнуту суму у розмірі 138 654,21 грн.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про поворот виконання рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 2-3596/2010, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для її задоволення.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника.

Як правило, особа, чиї права порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

У п.49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року в справі № 905/2260/17 зазначено, що як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Згідно зі ст.16 ЦК України, захист цивільних прав та інтересів здійснюється у встановленому порядку судом шляхом: визнання цих прав; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусового виконання обов`язку в натурі; зміни правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та іншими способами відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абз.12 ч.2 ст.16 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача.

При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах.

Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Аналіз ч.2 ст.14 ЦК України свідчить, що критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст.55,124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст.ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений ст.16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Принцип ефективності закріплений і у чинному ЦПК України, відповідно до правил ст.ст.2,5 якого застосований судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності. Тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів правомочної особи.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, судам належить зважати й на його ефективність з огляду на норми ст.13 Конвенції.

У § 145 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 15 листопада 1996 року у справі «Chahal v. the United Kingdom» (заява № 22414/93, [1996] ECHR 54) суд зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові способи здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, ця стаття містить вимогу надати особі такі способи правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ зазначив, що за деяких обставин вимоги ст.13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю способів, що передбачаються національним правом.

Статтею 13 Конвенції гарантується доступність на національному рівні засобу захисту, здатного втілити в життя сутність прав та свобод за Конвенцією, у якому б вигляді вони не забезпечувались у національній правовій системі. Таким чином, ст.13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування, хоча держави-учасниці мають певну свободу розсуду щодо способу, у який вони виконують свої зобов`язання за цим положенням Конвенції. Зміст зобов`язань за ст.13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається ст.13, має бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (§ 75 рішення ЄСПЛ у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

ЄСПЛ, ухвалюючи рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов та Купчик проти України», яке набрало статусу остаточного 09 березня 2011 року, вказав, що п.1 ст.6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Суду включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутій проти Хорватії» (Kutit v Croatia), № 48778/99, пункт 25, ЕCHR 2002-II).

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18) та у постанові Верховного Суду від 24 червня 2020 року у справі № 686/936/19 (провадження № 61-14894св19).

Як убачається із матеріалів справи, рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 вересня 2010 року, в якому виправлено описку ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 квітня 2021 року, задоволено позов АКБ «ФОРУМ» в особі Криворізької філії до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми основного боргу, нарахованих та прострочених процентів за користування кредитними коштами, пені та дострокового повернення кредиту за кредитним договором. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Криворізької філії АКБ «Фрорум» за кредитним договором від 29 грудня 2009 року № 0184/05/05-N за невиконання своїх зобовязань достроково кредитні кошти в сумі 7299,05 доларів США, що еквівалентно 58282,91 гривень, основний борг кредитні кошти в сумі 2700,00 доларів США, що еквівалентно 21559,50 гривень, проценти за користування кредитними коштами в сумі 2396,60 доларів США, що еквівалентно 19136,85 гривень, пеню в розмірі 3178,57 доларів США, що еквівалентно 25380,88 гривень, всього 15574,22 доларів США, що еквівалентно 124360 гривень 14 копійок. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Криворізької філії АКБ «Фрорум» судовий збір у сумі - 1234,60 гривень та витрати на інформаційне технічне забезпечення розгляду справи у сумі - 120 гривень.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 серпня 2019 року задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВЕСТА» про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником у цивільній справі за позовом АКБ «Форум» в особі Криворізької Філії до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми основного боргу, нарахованих та прострочених процентів за користування кредитними коштами, пені та дострокового повернення кредиту за кредитним договором. Замінено вибулого стягувача публічне Акціонерне товариство банк «Форум» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВЕСТА» у справі 2-3596/10 за позовом Акціонерного товариства Банк «Форум» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0184/05/05-N.

З листа Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного управління міністерства юстиції (м. Дніпро) № 18.31-34/834 від 03 серпня 2022 року убачається, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/3596/2010 від 22 грудня 2010 року, виданого Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу, про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Форум» у сумі 100 011,33 грн. 14 липня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», (в редакції на момент прийняття) копії якої направлено сторонам. Виконавчий лист з відміткою було направлено до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу. Також у вказаному листі зазначено, що станом на 09 серпня 2022 року виконавчий лист № 2/3596/2010 від 22 грудня 2010 року, виданий Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу, про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Форум» у сумі 100 011,33 повторно на виконання до відділу не надходив та на виконанні не перебуває.

Відповідно до платіжної вимоги № 65324664/1 від 02 червня 2021 року ОСОБА_2 , у зв`язку з повторним пред`явленням до виконання ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» виконавчого листа № 2-3596/10, виданого Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу 26 лютого 2021 року, перерахував ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» грошові кошти в розмірі 138 654,21 грн.,

Заявник просив стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» вказані грошові кошти в порядку повороту виконання рішення, оскільки рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 вересня 2010 року ним уже виконано в повному обсязі.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 444 ЦПК України, питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

Поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника. Воно можливе лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть - у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.

Поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала. Як наголошено в Рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року N 3-рп/2003, «правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах».

У рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року N 13-рп/2011 зазначено, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Поворот виконання можливий, у разі якщо: а) позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти; б) виконане рішення скасовано судом чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі.

Застосовуючи поворот виконання рішення суду, суд повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві стягнене з нього за скасованим рішенням.

З наведено вище слідує, що поворот виконання це спосіб захисту прав боржника, який полягає у поверненні йому стягувачем всього одержаного за скасованим рішенням.

Аналізуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку про те, що вимога ОСОБА_2 про поворот виконання рішення, в порядку норм ст.444 ЦК України, є неналежним способом захисту порушеного права, оскільки судове рішення за яким з заявника стягнуті грошові кошти, не скасовано.

Поворот виконання рішення це процесуальна гарантія захисту майнових прав учасників справи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.

Тому суди на забезпечення такої гарантії відновлення прав учасників процесу, як поворот виконання рішення мають задовольняти відповідні заяви та повертати відповідачеві стягнуті кошти за скасованим судовим рішенням, у разі відсутності обмежень, установлених законом.

Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що питання про поворот виконання рішення суду врегульовано положеннями цивільного процесуального законодавства та дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для повороту виконання судового рішення, яке не скасоване.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття майна виникають за наявності таких умов: наявність факту набуття або зберігання майна; набуття або зберігання здійснено за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для набуття або зберігання майна.

Кондикційний позов (позов про повернення безпідставно набутого майна) урегульовано нормами матеріального права, а поворот виконання рішення процесуального права. За змістом кондикційний позов та поворот виконання рішення схожі, проте не перетинаються та регулюються різними нормами права.

Схожий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 336/9595/14, провадження № 61-14640сво18 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 569/15646/16-ц, провадження № 14-375цс19.

Отже, оскільки в даному випадку заявником обрано неефективний (невірний) спосіб захисту порушеного права, в задоволенні його заяви про поворот виконання судового рішення слід відмовити, що не позбавляє заявника права звернутися до суду за захистом свого порушеного права з вимогою, яка буде ефективною для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу заявника.

Колегією суддів не перевіряються доводи апеляційної скарги ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про те, що рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 2-3596/2010 заявником повністю не виконано, оскільки за вказаним рішенням з заявника було стягнуто 15 574,22 доларів США, а утримання з ОСОБА_2 проводилось в національній валюті України гривні та про те, що повертаючи заявнику суму в розмірі 138 654,21 грн., суд першої інстанції не врахував складові цієї суми, оскільки до вказаної суми входять витрати виконавчого провадження та основна винагорода приватного виконавця, які не були зараховані на рахунок апелянта, оскільки в даному випадку в задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено у зв`язку з обранням заявником неефективного (невірного) способу захисту порушеного права, тому аналіз наведених доводів апеляційної скарги судом апеляційної інстанції є передчасним.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 серпня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 про поворот виконання рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 вересня 2010 року у справі № 2-3596/2010 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 березня 2023 року.

Головуючий:

Судді: