21 березня 2023 року м.Харків
Київський районний суд м.Харкова
у складі: головуючого - судді Губської Я.В.
за участю секретаря судових засідань -Мордухович К.Г.,
Представник позивача КП «Жилкомсервіс» звернувся до суду з позовом до відповідачів, які в процесі розгляду справи уточнив, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги по утриманню будинків та прибудинкової території за період з 01.12.2009 року по 01.03.2012 року в сумі 2285,58 грн., стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за надані послуги по утриманню будинків та прибудинкової території за період з 01.03.2015 року по 01.03.2016 року в розмірі 1471,79 грн., стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за надані послуги по утриманню будинків та прибудинкової території за період з 01.03.2019 по 01.05.2021 року в розмірі 5168,52 грн., а також судовий збір у розмірі 2270,00 грн.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 були співвласниками на праві спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_2 . Згідно з інформаційною довідкою з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.05.2020 року за ОСОБА_2 03.06.2013 року було зареєстровано право власності на частину квартири. 19.02.2021 року право власності на частину квартири було зареєстровано за ОСОБА_3 . Відповідачі зареєстровані за вищевказаною адресою, що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб. Рішенням виконавчого комітету ХМР від 20.12.2006 року №1186 КП «Жилкомсервіс визначено виконавцем послуг з управління будинком, спорудою або групою споруд у фонді комунальної власності територіальної громади м.Харкова. Підприємство є балансоутримувачем багатоквартирного будинку, зобов`язане утримувати будинок, споруди будинку та його прибудинкову територію. Тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлені відповідними рішеннями виконавчого комітеті ХМР. Позивач належним чином виконує свої зобов`язання щодо надання послуг. В свою чергу відповідачі за спожиті житлово -комунальні послуги належним чином не сплачують, в результаті чого утворилася заборгованість. Крім того представник зазначив, що 17.04.2015 року Київським районним судом м.Харкова було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги по утриманню будинків та прибудинкової території за період з 01.03.2012 року по 01.03.2015 року в розмірі 4004,50 грн. 13.05.2019 року Київським районним судом м.Харкова було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги по утриманню будинків та прибудинкової території за період з 01.03.2016 року по 01.03.2019 року в розмірі 5349,08 грн.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 07.10.2021 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі. Призначено судове засідання.
В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся із заявою про розгляд справи за позовом КП «Жилкомсервіс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості без його участі, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку.
Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи відповідачі згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явились, повідомлялись про час та місце слухання справи належним чином, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомили, відзив не надали.Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідачів свідчить про їх небажання захищати свої процесуальні права.
Приймаючи рішення про ухвалення заочного рішення, суд зазначає, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення і послався, щодо тривалості розгляду даної справи, яка пов`язана поведінки відповідача, спираючись на справу «Писатюк проти України», в якій Європейський суд з прав людини зазначив, що «розумність тривалості провадження має оцінюватись в світлі обставин справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета розгляду для заявника».
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.
Суд, вивчивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 були співвласниками на праві спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_2 .
Згідно з інформаційною довідкою з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.05.2020 року за ОСОБА_2 03.06.2013 року було зареєстровано право власності на частину квартири.
19.02.2021 року право власності на частину квартири було зареєстровано за ОСОБА_3 .
Відповідачі зареєстровані за вищевказаною адресою, що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб.
Згідно довідки про нарахування та оплату житлово -комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 утворилася заборгованість за надання послуг по утриманню будинків, споруд та прибудинкових територій за період з 01.12.2009 року по 01.03.2012 року в сумі 2285,58 грн., за період з 01.03.2015 року по 01.03.2016 року в сумі 1471,79 грн., за період з 01.03.2019 року по 01.05.2021 року в розмірі 4754,24 грн. При цьому позивач в уточненій позовній заяві зазначив, що ОСОБА_3 сплачено в повному обсязі послуги позивача, тому до неї вимог не має.
Як на підставу позовних вимог, КП "Жилкомсервіс" посилалося на те, що відповідачі не виконують свої обов`язки щодо сплати вартості послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що є підставою для стягнення з них суми заборгованості.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України "Про житлово-комунальні послуги".
Відповідно до ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Частина 3 ст. 31 Закону України Про житлово-комунальні послуги визначає, що органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво.
Відповідно до положень ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.
Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Наведене свідчить, що відповідачі зобов`язані були своєчасно і в повному обсязі оплачувати витрати на утримання будинку, споруд і прибудинкової території.
Матеріали справи свідчать про те, що позивачем виконувалися обов`язки з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, якими користувались відповідачі, однак вони не здійснювали оплату їх вартості своєчасно та в повному обсязі.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.
Статтею 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг) . У разі необґрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.
Згідно п.3 ч.2 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.
Укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору.
Отже, законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови від оплати таких послуг споживачем, посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
За приписами ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. КП «Жилкомсервіс» надавало послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, а відповідачі їх отримували, не надавши суду належних доказів на підтвердження своїх доводів щодо невиконання КП «Жилкомсервіс» своїх обов`язків, передбачених договором.
Таким чином, між сторонами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг , які регулюються Цивільним Кодексом України та спеціальним законодавством-Законом України «Про житлово-комунальні послуги», позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав, а відповідачі плату за надані послуги у встановленому порядку не вносить тривалий строк.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтями 610, 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
З огляду на встановлені обставини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги КП «Жилкомсервіс» та стягнути з відповідачів заборгованість за надані послуги.
За правилами ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню судові витрати позивача по сплаті судового збору при зверненні до суду у розмірі 2270,00 грн.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 19, 81, 133,141, 259, 264, 265, 274 ЦПК України, cуд,-
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: