Справа № 302/177/23
Номер рядка звіту 68
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

15.03.2023 смт. Міжгір`я

Міжгірський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді: Сидоренко Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

25 січня 2023 року до Міжгірського районного суду Закарпатської області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якому позивачка ОСОБА_1 просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем ОСОБА_2 , зареєстрований 05.08.1999 року виконкомом Присліпської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, актовий запис № 9.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка ОСОБА_1 зазначає, що 05.08.1999 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 у виконавчому комітеті Присліпської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області. У шлюбі у них народилося троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які вже досягли повноліття, та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є неповнолітнім. Вказує, що сімейне життя між сторонами погіршилося, між ними почали виникати непорозуміння, сварки у зв`язку з різними поглядами на життя. Та як вказує у позові, у вересні 2020 року після чергової сварки вона переїхала проживати із меншим сином ОСОБА_6 до будинку своїх батьків за адресою: АДРЕСА_2 , де і проживає по теперішній час. Та з цього часу вона з відповідачем спільно не проживають та шлюбних стосунків не підтримують. Позивачка вказує, що наміру примиритися та зберегти сім`ю у неї немає, шлюбні відносини між сторонами припинені та вважає, що їх сім`я розпалася остаточно, її збереження вважає недоцільним, а примирення з відповідачем неможливим, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з даним позовом про розірвання шлюбу.

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 07 лютого 2023 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін по справі.

Відповідачу ОСОБА_2 в ухвалі суду було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі з позовом та долученими до нього матеріалами надіслана відповідачу ОСОБА_2 13.02.2023 року за зареєстрованим місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до відмітки поштового відправлення на поштовому повідомленні зазначено, що адресат ОСОБА_2 «відмовився від отримання», та отже, відповідно до приписів ч.9 ст.130 ЦПК України, відповідач ОСОБА_2 вважається повідомленим.

Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Станом на час розгляду справи в суді 15.03.2023 року відповідачем ОСОБА_2 відзив на позовну заяву суду не подано, заперечень на заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги на адресу суду не надано.

Таким чином, оскільки відповідач ОСОБА_2 , належним чином повідомлений про розгляд цивільної справи, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, суд згідно ч.5 ст.279 ЦПК України розглядає цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ст.ст.280,281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Згідно полодень ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутністю учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини по справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_7 уклали шлюб, який 05 серпня 1999 року зареєстрований виконкомом Присліпської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області та у книзі реєстрації актів зроблено відповідний актовий запис № 9 та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , оригінал якого міститься в матеріалах даної справи. Та як вбачається з вказаного свідоцтва, після реєстрації шлюбу дошлюбне прізвище дружини « ОСОБА_8 » змінено на прізвище « ОСОБА_9 ».

Від подружнього життя сторони мають трьох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на теперішній час досяг повноліття, а також неповнолітніх синів - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвами про народження, копії яких є в матеріалах справи (а.с.5-7).

Подружні стосунки між сторонами припинені по причині розбіжностей характерів та різних поглядів на життя, відсутністю взаєморозуміння, що в цілому призвело до втрати почуття любові та довіри один до одного, та припинення шлюбних відносин, у зв`язку з чим позивач звертається до суду з даним позовом про розірвання шлюбу.

Чинним законодавством України передбачено право подружжя на розірвання шлюбу за позовом одного із них на підставі рішення суду: зокрема, положеннями ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України (далі СК України).

Частинами 3,4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно ст.111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, сторони вважають неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати їх прийняти заходи до примирення.

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх неповнолітньої дитини, що мають істотне значення.

Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи вищенаведені законодавчі норми, виходячи з принципів об`єктивності, розумності, справедливості та доцільності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі та суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалася остаточно та будь-яких підстав до її збереження судом не встановлено та відповідачем в суді не доведено.

Крім того, оскільки позивачка ОСОБА_1 наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням її до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши обґрунтування заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, викладені у позовній заяві свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, шлюбні стосунки сторони не підтримують, та формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу позивачки та порушує її особисті інтереси, що мають істотне значення, відзив на позов відповідачем ОСОБА_2 не подано, заперечень не надано, а тому суд приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересах їх неповнолітніх дітей.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 9, 12, 13, 81, 137, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, ст.ст.105, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який зареєстрований 05 серпня 1999 року виконавчим комітетом Присліпської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, актовий запис № 9.

Прізвище позивачки ОСОБА_1 після розірвання шлюбу залишити « ОСОБА_9 ».

Заочне рішення може бути переглянуто Міжгірським районним судом Закарпатської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п.15.5) п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області: Ю. В. Сидоренко