Справа № 2-8386/2004
Провадження № 4-с/161/20/23
У Х В А Л А

09 березня 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді Крупінської С.С.,

з участю секретаря судових засідань Лесько Б.Я.,

представника скаржника Поліщука В.А.,

державного виконавця Петріщевої О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Дубинюк І.О. від 11.09.2018 року про накладення штрафу в межах виконавчого провадження,-

В С Т А Н О В И В :

27.01.2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою напостанову старшого державного виконавця Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Дубинюк І.О. від 11.09.2018 року про накладення штрафу в межах виконавчого провадження.

Скаргу мотивував тим, що на виконанні у Луцькому районному відділі державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) перебуває виконавче провадження (ВП №3924466) з примусового виконання виконавчого листа №2-8386/2004, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення ним повноліття.

Станом на 01.09.2018 у нього утворилась заборгованість по сплаті аліментів за період з 17.01.2007 по 01.09.2018 в розмірі 83032,21 грн.

У зв`язку з існуванням заборгованості сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, державним виконавцем 11.09.2018 року відносно нього було складено постанову про накладення штрафу в розмірі 41616,10 грн.

З даною постановою не згідний, оскільки період нарахування заборгованості передував набранню чинності ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», а тому не може бути підставою для настання відповідальності.

Крім того, просив поновити пропущений для звернення із скаргою строк, оскільки останній дізнався про нього 17.01.2023 року після ознайомлення його представником з матеріалами виконавчого провадження. Копію оскаржуваної постанови він не отримував, тому вважає що звернувся в суд із скаргою у десятиденний строк з дня, коли дізнався про порушення його права.

А тому, просив визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Луцького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Волинській області Дубинюк І.О. від 11.09.2018 року про накладення на нього штрафу в розмірі 41516,10 грн., винесеною в межах виконавчого провадження № 3924466.

Представник скаржника Поліщук В.А. в судовому засіданні вимоги скарги підтримав з підстав у ній викладених. Просив скаргу задовольнити.

Старший державний виконавець Луцького районного відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Петріщева О.С. в судовому засіданні вимоги скарги заперечувала, просила відмовити у скарзі у зв`язку з пропущеним строком звернення до суду зі скаргою

Стягувач в судове засідання не з`явилась будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника скаржника, державного виконавця, враховуючи обставини викладені у запереченні на скаргу, дослідивши письмові матеріали скарги, матеріали виконавчого провадження, суд дійшов висновку, що скарга підставна та підлягає до задоволення.

В частині вирішення питання за клопотанням скаржника щодо поновлення строку на звернення до суду з даною скаргою, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатись про порушення її права або свободи; пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлений судом.

За змістом положень ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи наведене вище, а також приймаючи до уваги обставини даної конкретної справи, суд дійшов висновку про наявність підстав, передбачених ст.ст.127,449 ЦПК України, для поновлення скаржнику пропущеного строку для звернення до суду з даною скаргою, оскільки в матеріалах справи відсутні дані, що ОСОБА_1 отримував постанову про накладення на нього штрафу.

Посилання суб`єкта оскарження на строки зберігання підтверджуючого документа про надсилання постанови судом не приймається так як його копія або ж оригінал повинні долучатися до матеріалів провадження, однак такий доказ відсутній.

Крім того, не можуть бути застосовані строки на звернення до суду з 09.12.2022 року, тобто з моменту отримання відповіді Луцького районного відділу ДВС, де зазначено що в суму боргу включено штраф в розмірі 41516,10 грн., однак такий строк повинен бути застосований з моменту ознайомлення зі змістом постанови, тобто коли особа про це дізналася, а саме 17.01.2023 року.

Відповідно до ч. 1ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що на виконанні у Луцького районного відділу державної виконавчої служби Луцького районного відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) перебуває виконавчий лист № 2-8386/2004 виданий 27.12.2004 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області на виконання рішення суду щодо стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Постановою від 17.01.2007 року було відкрито виконавче провадження № 3924466.

З пояснень наданих в судовому засіданні встановлено, що боржник ОСОБА_1 протягом тривалого часу належним чином не виконував покладені на нього рішенням суду обов`язків по сплаті аліментів. Внаслідок чого у боржника утворилась заборгованість.

У зв`язку з частковою сплатою ОСОБА_1 аліментів станом на 01.09.2018 заборгованість становила 83032,21 грн., сума заборгованості включає суму несплачених аліментів за період з 17.01.2007 року по 01.09.2018 року, (з моменту відкриття виконавчого провадження по час формування розрахунку заборгованості по аліментах).

11.09.2018 року старшим державним виконавцем Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Дубинюк І.О., у зв`язку з наявністю у боржника заборгованості, скупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки була винесена постанова, відповідно до якої на боржника ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів, що становить 41516,10 грн. При винесені даної постанови було встановлено, що з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання у ОСОБА_1 утворилась заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно з розрахунком від 01.09.2018 за період з 17.01.2007 по 01.09.2018 становить 83032,21 грн., що перевищує суму відповідних платежів за три роки.

Відповідно до пункту третього частини чотирнадцятої ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» (зі змінами від 03.07.2018, що набрали чинності 28.08.2018) за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Разом з тим, відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Виходячи з вищевикладеного, зміни в законодавстві визначені у ч.14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» можуть бути застосовані до тих випадків, які будуть виникати після 28.08.2018. На заборгованість по сплаті аліментів, яка існувала у боржника до 28.08.2018 її розмір та тривалість накопичення вказана новація законодавства не розповсюджується.

З оскаржуваної постанови вбачається, що підставою її винесення є існування заборгованості, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання (за період з 17.01.2007 по 01.09.2018). Тобто, заборгованість в цілому нарахована за період задовго до внесених до закону змін.

Проаналізувавши вимоги чинного законодавства, суд вважає, що раніше вже існуюча заборгованість не може впливати і враховуватись при визначенні штрафних санкцій у майбутньому на заборгованість, яка виникне після 28.08.2018.

Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається та діє принцип верховенства права.

Оскільки Конституція України має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Враховуючи обставини викладені вище, суд дійшов висновку про незаконність постанови старшого державного виконавця Луцького районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області Дубинюк І.О. від 11.09.2018 у виконавчому провадженні №3924466 про накладення штрафу в розмірі 83032,21 грн. на ОСОБА_1 .

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість скарги, у зв`язку з чим її слід задовольнити, а оскаржувану постанову скасувати.

Керуючись ст.ст. 260, 450, 451 ЦПК України, на підставі ст.ст. 19, 69, 71 Закону України «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Луцького відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Дубинюк І.О. від 11.09.2018 у виконавчому провадженні №3924466 про накладення штрафу в розмірі 41516,10 грн. на ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 09 березня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області С.С.Крупінська