Справа № 274/1335/18
Провадження № 2/0274/150/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"23" березня 2023 р. м. Бердичів

БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючого судді Хуторної І.Ю.,

з участю секретаря Дерманської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердичеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, -

в с т а н о в и в :

1.Описова частина

15.03.2018 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом за адресою: АДРЕСА_1 .

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

На обґрунтування позову ОСОБА_1 вказав, що він є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачка ОСОБА_2 являється колишньою дружиною його сина ОСОБА_4 , а відповідачка ОСОБА_3 - це мати ОСОБА_2 .

Відповідачі в його житлі зареєстрували своє місце проживання, проте там ніколи не проживали фактично. Добровільно знятися із реєстрації не бажають.

Визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житлом є необхідним, з метою зняття їх із реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відзив на позовну заяву не надходив.

Заяви, клопотання , інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 19.04.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі (а.с.22).

У зв`язку із закінченням строку відрядження судді Скиби М.М. згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу передано на розгляд судді Замеги О.В. та ухвалою від 08.11.2018 прийнято до розгляду (а.с. 42, 43).

Ухвалою від 24.06.2019 провадження у справі зупинено до розгляду Бердичівським міськрайонним судом справи № 274/2930/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , про поділ майна подружжя визнання недійсними акту про реалізацію предмета іпотеки та свідоцтва про право власності на житловий будинок (а.с.103-104).

У зв`язку із звільненням з посади судді ОСОБА_5 , згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу передано на розгляд судді Хуторній І.Ю. (а.с. 106).

Ухвалою від 13.09.2022 провадження у справі поновлено (а.с. 115).

Ухвалою від 14.11.2022 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду (а.с. 139).

Особи, які беруть участь у справ у судове засідання не з`явилися.

Від представника позивача, адвоката Кузьміна Д.Л. у матеріалах справи наявна заява від 14.11.2022 із проханням проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав (а.с. 136).

Представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Кравець М.А. на адресу суду спрямував заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідачки. Крім того, у заяві адвокат Кравець М.А. вказує, що ОСОБА_1 на підставі Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" у 2022 році зняв відповідачів з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідачка ОСОБА_3 будь-яких заяв до суду не направляла.

2.Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності ВРТ 363479 № 907 від 15.08.2012, виданого приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу Оленюком С.Я. про посвідчення права власності ОСОБА_1 на житловий будинок та рішення про державну реєстрацію прав від 20.09.2020 - ОСОБА_1 є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7-8).

Відповідно до акта МКВЖРЕП № 7 від 24.05.2016, колишня сваха власника житла - ОСОБА_1 - ОСОБА_3 та колишня невістка ОСОБА_2 у будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані, але зі слів сусідів не проживають протягом 2 років (а.с. 13).

Відповідно до акта МКВЖРЕП № 7 від 23.05.2017 колишня сваха власника житла - ОСОБА_1 - ОСОБА_3 та колишня невістка ОСОБА_2 у будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані, але зі слів сусідів не проживають протягом 3 років (а.с. 14).

Відповідно до акта МКВЖРЕП № 7 06.02.2018 колишня сваха власника житла - ОСОБА_1 - ОСОБА_3 та колишня невістка ОСОБА_2 у будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані, але зі слів сусідів не проживають протягом трьох років та дев`яти місяців (а.с. 15).

Відповідачка ОСОБА_3 у будинку за адресою: АДРЕСА_1 була зареєстрована із 22.01.1991 до 12.12.2021, що вбачається із повідомлень УДМС України в Житомирській області та виконкому Бердичівської міської ради (а.с. 20, 173).

Відповідачка ОСОБА_2 у будинку за адресою: АДРЕСА_1 була зареєстрована із 01.12.2003 до 12.01.2021, що вбачається із повідомлень УДМС України в Житомирській області та виконкому Бердичівської міської ради (а.с. 21, 172).

Відповідно до рішення Бердичівського міськрайонного суду від 01.06.2022 у справі № 274/2930/10 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , судом, серед іншого, відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання акта про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого начальником відділу Державної виконавчої служби Бердичівського МРУЮ від 15.08.2012 р. та свідоцтва від 15.08.2012 р., виданого приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу Оленюком С.Я. про посвідчення права власності ОСОБА_1 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 - недійсним в частині покупця (переможця торгів) та переведення прав покупця на ОСОБА_4 , ОСОБА_2 ; поділу житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , визнавши за ОСОБА_2 право власності на 1/2 ідеальну частку житлового будинку та за ОСОБА_6 право власності на 1/2 ідеальну частку житлового будинку.

Норми права, які застосував суд .

Відповідно до частини першої статті 156 ЖК України, з урахуванням положень частини першої статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

За положеннями частини другої статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Права власника житлового будинку квартири визначені статтями 383 ЦК України та 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За положеннями частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», у редакції, яка була чинною до 01.12.2021, передбачалося, що рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», який набрав чинності 01.12.2021 (далі Закон № 1871-ІХ) декларування (реєстрація) місця проживання особи не є підставою для набуття нею права володіння, користування чи розпорядження житлом (у тому числі не є підставою для вселення чи визнання за особою права на проживання та/або права користування житлом), про проживання в якому така особа повідомила.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється:

1) за заявою про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування), поданою у паперовій формі такою особою, її законним представником або представником;

2) за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. У разі подання власником житла заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини чи одного з них така дитина підлягає зняттю із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) разом із її батьками або іншими законними представниками чи одним із них.

Висновки суду

Суд відмовляє у задоволенні позову, із таких підстав.

За цивільним процесуальним законодавством право на захист свого цивільного права мають особи виключно у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Даний позов про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житлом позивач пред`явив, виключно із метою необхідності зняття тих із реєстрації місця проживання за адресою АДРЕСА_1 .

Разом із тим, за наявними у справі доказами, відповідачі із грудня 2021 року не зареєстровані у житлі за адресою АДРЕСА_1 .

Також, за Законом № 1871-ІХ декларування (реєстрація) місця проживання особи не є підставою для набуття нею права користування житлом та зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання здійснюється за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності.

Тобто, за чинним законодавством, для зняття особи із зареєстрованого місця проживання потребується лише заява власника житла.

Очевидно, що позивач реалізував своє право власника житла та зняв відповідачів із реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , подавши відповідну заяву.

За такого, зважаючи, що відповідачів, яких позивач просив визнати такими, що втратили право на користування житлом по АДРЕСА_1 з 12.12.2021, знято з реєстрації місця проживання у вказаному житлі, тобто не існує порушеного, невизнаного чи оспорюваного права позивача, у задоволенні позову про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житлом належить відмовити.

Розподіл судових витрат

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, виходячи із положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати позивача суд не компенсовує, а про витрати відповідачів заяв не надходило.

Керуючись статтями 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

Відповідач 1: ОСОБА_2 , відомості про зареєстроване місце проживання відсутні, повідомлена суду адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

Відповідач 2: ОСОБА_3 , відомості про зареєстроване місце проживання відсутні, зазначена у позові адреса місця проживання: АДРЕСА_4 , відомості про РНОКПП відсутні.

Суддя І.Ю. Хуторна