єдиний унікальний номер справи 546/945/22
номер провадження 2/546/70/23
16 березня 2023 року м. Решетилівка
Решетилівський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Зіненка Ю.В., за участі секретаря судового засідання Гудзенко С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-
Згідно відповіді Виконавчого комітету Решетилівської міської ради, місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою судді від 26.12.2022 у справі відкрите спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначене судове засідання на 26 січня 2023 року, яке було відкладене на 20.02.2023. У подальшому розгляд справи було відкладено на 16.03.2023.
У судове засіданні 16.03.2023 позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 не з`явилися, разом із позовною заявою позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 19).
Відповідач у судове засідання 26.01.2023, 20.02.2023 та 16.03.2023 не з`явився, судові повістки, які направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача та за місцем його фактичного проживання, зазначеним у позовній заяві, повернулися до суду без вручення з поштовими відмітками «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. а.с. 43, 49-52). Відзиву на позовну заяву в порядку, передбаченому ЦПК України, не подав, будь-яких заяв чи клопотань від відповідача до суду не надходило.
Пунктом 4 частини 8 статті 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
З огляду на викладене відповідач вважається таким, що повідомлений про дату, час та місце судового засідання.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зважаючи на викладене, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, доходить висновку, що позов ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментівпідлягає задоволенню з огляду на наступне.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Судом встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 (а.с. 10).
Відповідно до довідки про склад сім`ї № 388, виданої Виконавчим комітетом Решетилівської міської ради Полтавської області, ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 і має такий склад сім`ї: чоловік ОСОБА_5 та дочка ОСОБА_6 (а.с. 11).
Як вбачається з копії постанови, винесеної начальницею Глобинського ВДВС у кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Суми) Шкірко Н.В., на підставі виконавчого листа № 546/1166/21, 13.06.2022 відкрите виконавче провадження № 69202676 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.11.2021 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 13).
Згідно копії довідки про неотримання аліментів, складеної начальницею Глобинського ВДВС у кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Суми) Шкірко Н.В., ОСОБА_1 не отримувала аліменти від ОСОБА_2 за період з 30.11.2021 по 31.10.2022 за виконавчим листом № 546/1166/21 від 03.05.2022 (а.с. 18).
Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд
Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано.
Приписами статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно з частиною 1 статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (частина 2 цієї статті).
Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.
Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).
Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.
На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.
У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.
До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, який викладений у постанові від 14 грудня 2020 року у справі №661/905/19.
В той же час відповідач не скористався правом на подачу відзиву на позовну заяву, свою позицію з приводу позову не висловлював, доказів на підтвердження обставин, які б свідчили на його користь про поважність причин виникнення заборгованості зі сплати аліментів до суду не подавав.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.
Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:
p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де:
p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;
A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;
Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;
A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;
Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;
An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;
Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.
Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.
Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.
Такий правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року та у справі № 333/6020/16-ц від 03 квітня 2019 року.
Таким чином, враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 не сплачував аліменти з листопада 2021 року, що підтверджується розрахунком заборгованості, заборгованість визначена за весь місяць, суму пені необхідно розраховувати наступним чином:
за листопад 2021 року пеня становить 400,66 грн (119,60 грн - нарахована сума аліментів х 1% х 335 днів прострочення сплати аліментів);
за січень 2022 року пеня становить 9795,24 грн (3588,00 грн - нарахована сума аліментів х 1% х 273 дні прострочення сплати аліментів);
за лютий 2022 року пеня становить 8790,60 грн (3588,00 грн - нарахована сума аліментів х 1% х 245 днів прострочення сплати аліментів);
за березень 2022 року пеня становить 7678,32 грн (3588,00 грн - нарахована сума аліментів х 1% х 214 днів прострочення сплати аліментів);
за квітень 2022 року пеня становить 6601,92 грн (3588,00 грн - нарахована сума аліментів х 1% х 184 дні прострочення сплати аліментів);
за травень 2022 року пеня становить 5489,64 грн (3588,00 грн - нарахована сума аліментів х 1% х 153 дні прострочення сплати аліментів);
за липень 2022 року пеня становить 3300,96 грн (3588,00 грн - нарахована сума аліментів х 1% х 92 днів прострочення сплати аліментів);
за серпень 2022 року пеня становить 2188,68 грн (3588,00 грн - нарахована сума аліментів х 1% х 61 день прострочення сплати аліментів);
за вересень 2022 року пеня становить 1112,28 грн (3588,00 грн - нарахована сума аліментів х 1% х 31 день прострочення сплати аліментів).
Щодо судових витрат
Відповідно до п. 3. ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів.
Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 3. ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Отже, позивачка ОСОБА_1 була звільнена від сплати судового збору за подачу позову.
З урахуванням вищезазначеного та у зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача у справі ОСОБА_2 в розмірі 992,40 грн на користь держави.
Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Так, 18.11.2022 між позивачкою ОСОБА_1 та адвокатом Казаковим Олегом Анатолійовичем укладений договір про надання правової допомоги та представництво в суді (далі - Договір) (а.с. 23).
Відповідно до п. 1.1. Договору, адвокат зобов`язується надати правову допомогу, в тому числі, за окремими дорученнями клієнта в цивільній справі за позовом клієнта до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в Решетилівському районному суді Полтавської області та Полтавському апеляційному суді.
Пунктом 1.5. Договору встановлено гонорар адвоката у розмірі 4000,00 грн.
18 листопада 2022 року адвокат Казаков О.А. прийняв від ОСОБА_1 в якості гонорару адвоката грошові кошти в сумі 4000,00 грн, що підтверджується квитанцією № 50/22 від 18.11.2022 (а.с. 21).
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України,за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).
Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Вищевказаний висновок Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду зазначений у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
Враховуючи вищезазначене, те, що заяв чи клопотань від відповідача, зокрема, про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, їх неспівмірності тощо, до суду не надходило, суд доходить висновку, що з відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати на користь позивачки ОСОБА_1 , понесені нею у зв`язку з отриманням професійної правової допомоги у розмірі 4000,00 грн.
На підставі викладеного, та керуючись ст. 12, 13, 137, 141, 142, 206, 247, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд,-
ухвалив:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментівзадовольнити.
Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правову допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн 00 коп.
Відповідачу направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, учасники мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Представник позивачки ОСОБА_4 , робоча адреса: АДРЕСА_4 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя Ю.В. Зіненко