СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 6/759/100/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Гаєвської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ПАТ АБ «Укргазбанк», боржник: ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання,

ВСТАНОВИВ:

у лютому 2023 р. заявник ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до суду із зазначеною заявою, просить суд видати дублікат виконавчого листа та поновити строк для його пред`явлення на примусове виконання.

Заяву обґрунтовано, тим що на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21.01.2020 у справі ун. №759/17897/19 та було видано виконавчий лист.

29.05.2018 державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП №62189393 з виконання виконавчого листа по справі ун. №759/17897/19 виданого Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість у розмірі 14245 грн 88 коп.

24.12.2021 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу ПАТ АБ «Укргазбанк», який як зазначає стягувач не було отримано.

Представник заявника у судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомлено.

Боржник в судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у заяві докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

15.12.2017 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У ч. 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Як встановлено п. 17.4 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як передбачено п. 1 ч. 1. ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21.01.2020 у вказаній цивільній справі ун. №759/17897/19 задоволено позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 14245 грн 88 коп. (а.с. 64).

18.03.2020 судом за заявою стягувача направлено виконавчий лист по даній справі (а.с. 68-72).

Із відповіді від 13.09.2022 державним виконавцем вбачається, що ними винесено постанову про проведення перевірки законності матеріалів виконавчого провадження, в якій зазначалося про те, що постанову про повернення виконавчого документа та оригінал виконавчого листа було направлено на адресу банку.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26.06.2013 по справі №1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Як встановлено ч. 1 ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент отримання виконавчого листа) виконавчі листи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом.

Як передбачено ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Так, причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування; тобто, якщо свідчить про відсутність у заінтересованої особи об`єктивної можливості подати виконавчій документ до виконання у встановлені строки.

Надаючи оцінку доказам, які надано заявником при зверненні з заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, заявником не надано належних та допустимих доказів, які б могли підтвердити поважні причини пропуску пред`явлення виконавчого листа до виконання стягувачем за весь прострочений період.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, суд звертає увагу на те, що в силу ст. 55 ЦПК України, суд досліджує поважність причини пропуску не лише за термін який починається з моменту вступу нового стягувача, але і термін, який існував з моменту отримання виконавчого листа стягувачем.

Крім того, при вирішенні даного питання суд звертає увагу на те, що безпідставне поновлення судом строку пред`явлення виконавчого листа до виконання в даному випадку є порушенням права на справедливий суд та принцип юридичної визначеності. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях «Пономарьов проти України», «Щокін проти України», «Белле проти Франції» зазначив про те, що питання поновлення процесуального строку в контексті реалізації права доступу до справедливого суду не є абсолютним, і при вирішенні цього питання не може застосовуватися автоматично. В даному випадку доказів наявності передбачених законом підстав для вчинення такої процесуальної дії представлено не було, що в свою чергу виключає можливість задоволення заяви в цій частині.

Надаючи оцінку доказам, які надано заявником при зверненні з заявою про видачу дублікату виконавчого листа, заявником не надано належних та допустимих доказів, які б могли підтвердити втрату зазначеного виконавчого листа, не підтверджено факту відсутності у стягувача вищевказаного виконавчого документа, або його втрату.

Також, суд зауважує, що заявник звернувся із заявою про видачу дублікату виконавчого листа за межами встановленого законом строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, що в свою чергу, є самостійною, безумовною підставою для відмови у задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого документа.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява ПАТ АБ «Укргазбанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись п. 17.4 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 260, 261, 353, 354, 433 Цивільного процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні заяви ПАТ АБ «Укргазбанк», боржник: ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання цієї ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.В. Ул`яновська