Справа № 187/336/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2023 р.

Петриківський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючої судді Караула О.А., за участю секретаря судового засідання Столяренко Н.П., розглянувши в смт. Петриківка у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами окремого провадження цивільну справуза заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лимар Єгор Володимирович, про встановлення факту родинних відносин,-

В С Т А Н О В И В:

До Петриківського районного суду Дніпропетровської області через свого представника ОСОБА_2 звернувся заявник ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту родинних відносин, де заінтересованою особою є приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лимар Є.В.

Заявник зазначив що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, тому заявник у встановлені строки звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського РНО Лимара Є.В. із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири, що залишилась після померлої матері.

Однак, нотаріус відмовив заявнику у видачі такого свідоцтва через те, що родинний зв`язок між ним та ОСОБА_3 не підтверджено. Відтак у свідоцтві про народження заявника матір`ю записано ОСОБА_4 , а у свідоцтві про смерть вказано ОСОБА_3 . У нотаріуса відсутні докази того, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є одна й та сама людина.

Заявник пояснив, що його мати від народження мала прізвище ОСОБА_5 . А вже після реєстрації шлюбу 20.07.1963 року їй було присвоєно прізвище ОСОБА_6 . З невідомих заявнику причин мати свого прізвища у паспорті не змінила, тож все своє життя прожила з прізвищем ОСОБА_5 , що підтверджується доданими документами. Шлюбне прізвище матері ОСОБА_6 зазначено лише у одному документі, а саме свідоцтві про народження заявника.

Майже все своє життя заявник проживав разом із своєю матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , де вони вели спільне господарство. Окрім того, родинні відносини між ним та ОСОБА_3 підтверджуються свідками, спільними родинними фото.

Заявник зазначив, що розбіжність у прізвищах його матері не дає йому можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті матері за законом.

За наведеного заявник просить суд встановити факт родинних відносин, а саме що ОСОБА_3 , уродженка міста Дніпропетровська, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця селища Миколаївка Петриківського району Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 07.03.2023 року було відкрито провадження у справі; справу постановлено розглядати в порядку окремого провадження; в судове засідання викликати заявника та заінтересованих осіб.

Окрім того, ухвалою суду від 07.03.2023 року постановлено витребувати від приватного нотаріуса Дніпровського РНО Лимар Є.В. належним чином посвідчені копії матеріалів спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3

Ухвалу суду виконано, тож 17.03.2023 року до суду надійшла копія спадкової справи № 110/2022 заведена після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявник та його представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник ОСОБА_2 надала до суду письмову заяву, у якій просить суд розглядати справу без її участі та без участі ОСОБА_1 ; заявлені вимоги підтримала.

Заінтересована особа до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином; надіслав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Всебічно та повно дослідивши надані докази у справі, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 у місті Дніпропетровськ та була зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 виданого Петриківським РВ УМВС України в Дніпропетровській області від 2001 року (а.с.8)

20.07.1963 року ОСОБА_3 та ОСОБА_7 одружились, про що зроблено відповідний актовий запис за № 3 та видано Свідоцтво про одруження серія НОМЕР_3 . Після реєстрації одруження присвоєно прізвища: чоловіку ОСОБА_8 та дружині ОСОБА_8 (а.с.7)

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 ; батьками записано: ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , про що є копія свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 виданого повторно 12.02.2015 року (а.с.7)

Окрім того, додано копію паспорту громадянина України серія НОМЕР_5 виданого Петриківським РВ УМВС України в Дніпропетровській області від 25.05.2001 року, з якого встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5, 6).

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що складено відповідний актовий запис № 213, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 (а.с.22)

З довідки № 100 виданої заявнику адміністратором ЦНАП Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 28.02.2023 року вбачається, що мати ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрованою та проживала до дня смерті за адресою: АДРЕСА_1 разом із сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заборони та арешту на майно померлої не було. Заповіту в селищній раді не складала(а.с.9)

Постановою приватного нотаріуса Дніпровського РНО Дніпропетровської області Лимар Є.В. від 20.02.2023 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що залишилась після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , через те що надані нотаріусу документи не підтверджують що ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_1 , тож родинний зв`язок між особами не підтверджено.

Зі спадкової справи вбачається, що інші спадкоємці за законом або за заповітом відсутні.

Розглядаючи заявлені вимоги суд виходив із наступного.

Частиною 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, що відображає п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Вирішуючи питання про достатність доказів, наданих заявником на підтвердження поданої ним вимоги, суд звертає увагу на те, що на сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Кожний доказ, наданий заявником сам по собі не містить інформації, яка б беззаперечно доводила факт, який він просить встановити в судовому засіданні, однак всі ці докази разом у своїй сукупності дають можливість суду зробити висновок про те, що з високою вірогідністю можна стверджувати, що фактично ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , яка записана матір`ю заявника ОСОБА_1 є однією й тією ж особою. Різниця у написанні прізвища у свідоцтві про одруження як « ОСОБА_8 » та у свідоцтві про народження заявника, де матір`ю записано ОСОБА_10 виникла в результаті хибного перекладу прізвища з російської мови на українську мову.

Метою встановлення даного факту є отримання заявником свідоцтва про право на спадщину за законом, що відкрилася після смерті його матері ОСОБА_3 .

За наведеного, заява підлягає задоволенню, шляхом встановлення факту родинних відносин між заявником ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а саме того, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 .

Заявником при подачі заяви до суду сплачено судовий збір у повному обсязі , тож суд вважає вірним витрати по сплаті судового збору залишити за заявником.

Керуючись статтями 293, 315, 316, 319 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лимар Єгор Володимирович, про встановлення факту родинних відносин, задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт родинних відносин між фізичними особами ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІН.: НОМЕР_1 визнавши їх матір`ю та сином.

Витрати по сплаті судового збору залишити за заявником.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ІН НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2

Заінтересована особа: приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лимар Єгор Володимирович (місце знаходження: вул. Ясна, буд. 2А, смт Петриківка Дніпровського району Дніпропетровської області, 51800)

Суддя Петриківського

районного суду О. А. Караул