Справа № 2-1410/2003
Провадження № 4-с/175/27/22
УХВАЛА

Іменем України

"14" березня 2023 р. смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Білоусової О.М.,

за участю секретаря судового засідання Одоєвець А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: Індустріальний відділ виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) на дії державного виконавця Індустріального відділу виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Михайленко Ю.В.,-

ВСТАНОВИВ

31.10.2022 року ОСОБА_1 заінтересована особа: Індустріальний відділ виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Дніпро) звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Індустріального відділу виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Дніпро) Михайленко Ю.В.

В обґрунтування скарги заявниця зазначила, що на виконанні в Індустріальному відділі державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Дніпро) перебувало виконавче провадження №54377148, по якому вона є стягувачем за виконавчим листом №2-1410 від 17.02.2002 року, виданого Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області.

Вказує, що 02.11.2021 року ВП №54377148 було закінчено на підставі п.9 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження», про що вона дізналася випадково на сайті https://asvpweb.minjust.gov.ua/., постанову вона не отримувала. Вважає, що державний виконавець не в повному обсязі провів виконавчі дії. Зазначає, щов матеріалах виконавчого провадження містяться копії квитанцій, які є нечитаємі та вони не могли бути взяті до уваги державним виконавцем. Просить визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Індустріального відділу виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Дніпро) Михайленко Ю.В. від 02.11.2021 року про закінчення виконавчого провадження по виконавчому листі №2-1410 від 17.02.2002 року, а виконавчий лист повернути у відділ виконавчої служби у м.Дніпрі. В заяві від 09.02.2023 року просить поновити строк звернення до суду в зв`язку з неможливістю отримати необхідні документи для звернення до суду.

01.11.2022 року ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області відкрито провадження по скарзі та призначено судове засідання.

02.12.2022 року до суду надійшло заперечення на скаргу представника заінтересованої особи, в якому зазначено, що 07.08.2017 року з Центрального відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі до Індустріального відділу виконавчої служби у м.Дніпрі надійшли матеріали виконавчого провадження №54377148. Відповідно до постанови про передачу вищевказаного виконавчого провадження, станом на 01.01.2017 року у боржника була заборгованість зі сплати аліментів. Державним виконавцем було здійснено нарахування заборгованості боржникові за період з 01.01.2017 року по 08.01.2021 року, яку боржник станом на 02.11.2021 року погасив на загальну суму 74922.00грн. В зв`язку з чим, 02.11.2021 року державним виконавцем скасовано заходи примусового виконання та винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №54377148. З огляду на викладене, представник заінтересованої особи вважає, що посилання ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця є безпідставними та необґрунтованими.Крім того, зазначив, що 17.02.2022 року ОСОБА_1 була ознайомлена з матеріалами виконавчого провадження №54377148, тому вважає, що ОСОБА_1 пропустила строк на звернення до суду.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд скарги без його участі, скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Представник заінтересованої особи- Індустріального відділу виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) в судове засідання не з`явився,належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду скарги, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовано Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.1З Закону України«Про виконавчепровадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу,порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом. Доказування неможе ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Всі судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. У рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року Європейський суд вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,для цілейякої виконаннярішення,ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт43).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а також юридичних осіб, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Судом встановлено, що 07.08.2017 року з Центрального відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі до Індустріального відділу виконавчої служби у м.Дніпрі надійшли матеріали виконавчого провадження №54377148 з примусового виконання виконавчого листа №2-1410 від 17.02.2002 року виданого Дніпровським районним судом Дніпропетровської області про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 1/6 частини від доходу на утримання неповнолітньої дитини.

Встановлено, щостаном на 01.01.2017 року у боржника була заборгованість зі сплати аліментів та державним виконавцем було здійснено нарахування заборгованості боржникові за період з 01.01.2017 року по 08.01.2021 року, яку боржник станом на 02.11.2021 року погасив на загальну суму 74922.00грн.

З`ясовано, що ОСОБА_1 не оскаржувала нарахування заборгованості зі сплати аліментів.

Постанововід 02.11.2021 року державним виконавцем скасовано заходи примусового виконання та винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №54377148.

Судом вивчено матеріали виконавчого провадження, надані державним виконавцем на ухвалу суду, так з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що в ньому містяться копії квитанцій на виконання аліментних зобов`язань, які є належної якості, а тому посилання заявника, що вони є «нечитаємі» є безпідставними.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що постанова державного виконавця Індустріального відділу виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Дніпро) Михайленко Ю.В. від 02.11.2021 року про закінчення виконавчого провадження по виконавчому листі №2-1410 від 17.02.2002 року є обгрунтованою.

Крім того, судом встановлено, що 17.02.2022 року ОСОБА_1 була ознайомлена з матеріалами виконавчого провадження №54377148, що підтверджується особистим підписом скаржниці, наявним в матеріалах виконавчого провадження.

Статтею 451 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. Виконавче провадження розпочато за правилами Закону України від 21 квітня 1999 року №606-XIV" Провиконавче провадження" (далі - Закон № 606-XIV), а з набранням чинності Законом Українивід 02 червня 2016 року №1404-VIII" Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII) виконавчі дії підлягали здійсненню відповідно до Закону № 1404-VIII.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.447-452 ЦПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересована особа: Індустріальний відділ виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) щодо визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця Індустріального відділу виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Дніпро) Михайленко Ю.В. від 02.11.2021 року про закінчення виконавчого провадження по виконавчому листі №2-1410 від 17.02.2002 року, виконавчий лист повернути у відділ виконавчої служби у м.Дніпрі - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалу можна оскаржити до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя О. М. Білоусова