Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1135/21
Провадження № 2/382/46/23
РІШЕННЯ

Іменем України

(ЗАОЧНЕ)

07 березня 2023 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кисіль О.А.

при секретарі Твердохліб Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Яготин справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку в спільному майні та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Яготинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про припинення права на частку в спільному майні та визнання права власності. Позов обґрунтовано тим, що на підставі договору дарування частки житлового будинку від 24 травня 2021 року ОСОБА_1 являється власником 5/8 частин житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 . Власником решти 3/8 частин, як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно являється ОСОБА_2 . Згідно технічного паспорта спірний житловий будинок складається з 4 кімнат, житловою площею 50,20 кв.м., загальна площа будинку становить 65,30кв.м., в зв`язку з чим на належну відповідачці 3/8 частку приходиться 18,82 кв.м житлової площі, що не може бути виділено в натурі, оскільки згідно з державними будівельними нормами ДБН В.2.-15:2005 мінімальна площа однокімнатної квартири має становити не менше 30 кв.м., що підтверджується висновком ФОП ОСОБА_3 . Отже, 3/8 частини в спірному житловому будинку є незначними та не можуть бути виділеними в натурі. Крім того, відповідач по справі у вищезазначеному житловому будинку взагалі ніколи не проживав, даним будинком не користувався та не користується на даний час, оскільки фактично має у власності інше житло, де й проживає весь час. Таким чином, з огляду на вищевикладені обставини, позивач вважає, що подальше спільне володіння спірним майном разом з ОСОБА_2 є неможливим, а тому, з огляду на вимоги п.1. та п.3 ч. 1 ст. 365 ЦК України, право ОСОБА_2 на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду. Припинення права ОСОБА_2 на спірне майно з відповідною грошовою компенсацією не завдасть істотної шкоди його інтересам. З висновку ФОП ОСОБА_4 вбачається, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 в розмірі 34087 грн., таким чином вартість 3/8 частин даного будинку, що належить відповідачу по справі становить 12783 гривень. На виконання вимог ч.2 ст. 365 ЦК України, позивачем було внесено на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації в Київської області суму в розмірі 12783 грн. Враховуючи вищевикладене просив припинити право власності ОСОБА_2 на 3/8 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 . Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/8 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 . Кошти, що внесені позивачем на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації в Київській області в сумі 12783 (дванадцять тисяч сімсот вісімдесят три) гривні направити ОСОБА_2 .

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду представник позивача направив заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримали, просили позов задоволити.

В судове засідання відповідач повторно не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України, заяв та клопотань не надходило.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, враховуючи, що в справі є достатньо доказів для її заочного розгляду, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Відповідно до роз`яснень п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Так, в судовому засіданні встановлено, що з копії паспорта та ідентифікаційного номера (а.с.4-6) ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Договору дарування частки житлового будинку від 24.05.2021 року посвідченого приватним нотаріусом Яготинського районного нотаріального округу Київської області та зареєстрованого в реєстрі за №804, вбачається, що ОСОБА_1 являється власником 5/8 частин житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 . (а.с.7)

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.05.2021 року будинок, який перебуває у спільній частковій власності сторін, є одноповерховим, загальною площею 65,3 кв.м., цегляний та розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна (а.с.9-10) вбачається, що власником 5/8 частин будинку є ОСОБА_1 , а 3/8 частин будинку належить ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з технічним паспортом 5/8 частин садибного житлового будинку АДРЕСА_1 належав на праві власності ТОВ СГП «ім. Кравченка» 5/8 частин та ОСОБА_2 3/8 частин, загальною площею 65,30 кв.м. (а.с.11-12).

Згідно звіту про оцінку нерухомого майна виконаного ФОП ОСОБА_4 вбачається, що згідно технічної характеристики житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , загальна площа житлового будинку 65,3 кв.м., житлова площа 50,2 кв.м. виділ 3/8 частин є технічно неможливим, виходячи з того, що на 3/8 частини вказаного вище житлового будинку, які перебувають у власності ОСОБА_2 , припадає житлова площа 18,82 кв.м., що не відповідає нормам ДБН В.2.2-15:2019. З висновку ФОП ОСОБА_4 вбачається, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 в розмірі 34087 грн., таким чином вартість 3/8 частин даного будинку, що належить відповідачу по справі становить 12783 гривень (13-41).

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 20.02.2023 року №10085 виготовленого судовим експертом Голубенко І. М. (а.с.98-104), вбачається, що здійснити розподіл житлового будинку по АДРЕСА_1 згідно ідеальних часток 5/8 та 3/8, на які припадає відповідно 40,8 кв. м., та 24,5 кв.м від загальної площі будинку (виділити окремі приміщення) без змін його об`ємно-планувального рішення (влаштування прибудов, перепланувань), не вбачається за можливе.

Згідно частини першої статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

У відповідності до частини першої статті 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Положенням статті 364 ЦК України закріплено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною третьою статті 364 цього Кодексу визначено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється.

Разом з тим, статтею 367 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

За таких обставин, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про поділ спільного майна та/або виділ у натурі частки із спільного майна, що призвело до не можливості вчинити укладення відповідного правочину в порядку передбаченому статей 364, 367 ЦК України, Позивач має право на звернення до суду за захистом свого права, шляхом виділу у натурі своєї частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом роз`яснень Пленуму Верховного Суду України наведених в пункті 14 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», об`єкт нерухомого майна, який є спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі (виділу частки з нього), якщо можливо виділити сторонам ізольовані приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі приміщення або які можна переобладнати в такі.

У відповідності до пункту 1.2. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55, поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна (додаток 1) або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна (додаток 2).

Виходячи з положень статей 183, 367 ЦК України та роз`яснень, викладених в пунктах 6, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок» зазначено, що виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

В пункті 8 Постанови № 7 визначено, що різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Тому при відчуженні жилого будинку вони переходять до нового власника разом з будинком, якщо при укладенні договору про відчуження не було обумовлено їх знесення або перенос попереднім власником.

Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у своїй постанові від 03 квітня 2013 року по справі № 6-12цс13, аналізуючи зміст норм статей 183, 358, 364 Цивільного кодексу України зробила висновок, що виділ часток (поділ) майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину майна із самостійним виходом або у разі, коли є технічна можливість переобладнання такого майна в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», статтями 356, 358, 361, 364, 367 ЦК України, статтями 4, 81, 133, 141. 280-283 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку в спільному майні та визнання права власності, задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_2 на 3/8 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/8 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 .

Кошти, що внесені позивачем на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації в Київській області в сумі 12783 (дванадцять тисяч сімсот вісімдесят три) гривні направити ОСОБА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, котра може бути подана протягом 30 днів з дня отримання його копії. Учасник справи якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, після проголошення повного рішення 14 березня 2023 року, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кисіль О.А.