Дата документу 28.04.2023 Справа № 335/7141/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/7141/22 Головуючий у 1 інстанції: Шалагінова А.В.
Провадження № 22-ц/807/683/23 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу адвоката Тихоліз Сергія Павловича, який діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 , на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що він є власником транспортного засобу марки Renault, моделі Sandero, д.р.н. НОМЕР_1 . 23.06.2022 о 15:20 год. у м. Запоріжжі по пр. Соборному, буд. 133, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем позивача, який рухався попереду. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.07.2022 у справі № 335/3706/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль позивача. Згідно зі звітом № 07/07/22 про оцінку розміру матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеним СПД ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 195 591,55 грн., величина втрати товарної вартості 9 462,29 грн., матеріальний збиток 205 053,84 грн.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 204775505 від 03.07.2021. Позивач 13.07.2022 звернувся до вказаної страхової компанії із заявою щодо направлення виплати та/або доплати на рахунок СТО ФОП ОСОБА_4 .

Платіжним дорученням № 35836997 від 14.07.2022 сума розміром 127 400 грн. (ліміт відповідальності 130 000 грн., франшиза 2 600 грн.) була перерахована на рахунок вказаного СТО.

Разом із тим, вартість ремонту автомобіля згідно з рахунком-фактурою ФОП ОСОБА_4 № 273 від 08.07.2022 склала 189 900 грн. з урахуванням знижки. За змістом акту виконаних робіт ФОП ОСОБА_4 № 273 від 25.08.2022 виконані роботи по відновленню автомобіля позивача на вказану суму. Отже, різниця між сплаченою сумою страхового відшкодування і вартістю ремонту становить 62 900 грн. Також позивач поніс витрати на евакуацію автомобіля 23.06.2022 в сумі 1 800 грн. та 01.07.2022 в сумі 1 800 грн.

Позивач 08.09.2022 направив відповідачеві письмову претензію про сплату коштів в рахунок відшкодування збитків, завданих ДТП, яку було отримано 14.09.2022, однак відповіді на претензію не отримав.

Крім того, позивач зазначає, що неправомірними діями відповідача йому була завдана моральна шкода, яка виразилась у душевних хвилюваннях через необхідність витрачати додаткові власні кошти та зусилля на відновлення транспортного засобу, позбавлення на певний час можливості користуватися транспортним засобом. Позивач є військовослужбовцем і використовував автомобіль для забезпечення потреб родини в умовах воєнного стану та розраховував на те, що дружина може використати цей автомобіль з метою евакуації дітей за межі м. Запоріжжя. Проте, понад два місяці після ДТП автомобіль перебував в ремонті, що спричиняло позивачеві душевні страждання через невпевненість в забезпеченні сім`ї автотранспортом. Також позивач був змушений відволікатись від служби через необхідність оформлення документів, доставку автомобіля на ремонт і забезпечення ремонту, що спричинило йому душевний дискомфорт.

З наведених підстав просив стягнути з відповідача на його користь завдані збитки в сумі 98 562,29 грн., у тому числі, 62 900 грн. різниця між страховим відшкодуванням та реальною вартістю відновлювального ремонту, що сплачена позивачем, 2 600 грн. франшиза, 3 600 грн. послуги евакуатора, 9 462,29 грн. втрата товарної вартості, 20 000 грн. моральна шкода, а також судові витрати, що документально підтверджені.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 січня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різницю між страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту автомобіля розміром 62 900 (шістдесят дві тисячі дев`ятсот) гривень, витрати на оплату послуг евакуатора розміром 3 600 (три тисячі шістсот) гривень, відшкодування втрати товарної вартості автомобіля розміром 9 462 (дев`ять тисяч чотириста шістдесят дві) гривні 29 копійок, відшкодування моральної шкоди розміром 4 000 (чотири тисячі) гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог розміром 804 (вісімсот чотири) гривні 84 копійки.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, адвокат Тихоліз С.П., який діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 ,подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги позивача, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на оплату послуг евакуатора розміром 3600,00 грн., франшизу в сумі 2600,00 грн., відшкодування моральної шкоди розміром 4000,00 грн.В

задоволенні іншої частини позовних вимог просить відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказано, що у сумі різниці між страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту допущено помилку, оскільки вона становить не 62 900 грн., як стягнув суд, а 62500 грн., або суд мав визначити цю суму не як різницю між страховим відшкодуванням та вартістю ремонту, а як реальний розмір понесених позивачем витрат на ремонт автомобілю.

Оцінювач ОСОБА_3 не має кваліфікації судового експерта, а тому не повноважний на виконання товарознавчих експертиз, які можуть використовуватись в судових процесах для встановлення розміру матеріального збитку, спричиненого внаслідок ДТП. У своєму звіті ОСОБА_3 , не маючи необхідних повноважень судового експерта, припустився цілого ряду грубих помилок та порушень, які, на думку апелянта, могли вплинути на висновок щодо загальної суми матеріального збитку. У переліку нормативно-законодавчих актів, використаних при виконанні звіту, не вказана та фактично не використовувалась «Методика визначення обсягу ремонтних дій при встановленні розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного ТЗ» . За таких порушень звіт оцінювача ОСОБА_3 № 07/07/22 про оцінку розміру матеріального збитку, завданого власнику КТЗ ОСОБА_2 , не може слугувати належним і достатнім доказом для суду при визначенні розміру завданої матеріальної шкоди у результаті ДТП від 23.06.2022р.

В скарзі також вказується, що суд безпідставно стягнув величину втрати товарної вартості автомобілю в сумі 9 462,29 грн. із посиланням на те, що на цю суму відбулось зменшення вартості ТЗ, зумовлене передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобілю та (або) його експлуатаційних якостей унаслідок зниження міцності та довговічності окремих деталей, вузлів і агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів у зв`язку з ДТП і подальшим ремонтом. Вважає, що за звітом оцінювача всі пошкоджені деталі мали бути замінені на нові, які, у свою чергу, мали фарбуватись за технологією у декілька шарів того ж кольору, яким пофарбовано ТЗ. Тому, на думку відповідача, не відбулось будь-якого погіршення товарного вигляду автомобілю або зниження довговічності окремих деталей, вузлів, агрегатів.

В скарзі вказується, що апелянт погоджується з рішенням суду в частині стягнення вартості послуг евакуатора в сумі 3600 грн. та стягнутої судом суми у розмірі 4 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Представником позивача ОСОБА_2 адвокатом Щасливим О.Р. подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначається, що суд першої інстанції надав відповіді на кожен довід заперечень відповідача проти позову, зокрема, й на ті, якими наразі обгрунтовано апеляційну скаргу. Висновки суду є обгрунтованими та аргументованими щодо повноважень оцінювача, застосування ним «Методики товарознавчої експертизи і оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.07.2009р. № 1335/5/1159 при складанні звіту № 07/07/22 про оцінку розміру матеріального збитку, завданого власнику КТЗ ОСОБА_2 . Вважає, що розмір відшкодування матеріального збитку визначено судом на підставі наданих позивачем доказів, без будь-якої помилки та на підставі законодавчо унормованого включення у збитки від ДТП, які покладаються на винуватця, величини втрати товарної вартості ТЗ, пошкодженого внаслідок ДТП. Позивач просить скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розгляда-

ється за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позов-

ного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За змістом статті 274 ч. 1 п.1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, якими відповідно до приписів п. 2 ч. 6 статті 19 ЦПК України є справи незначної складності та справи з ціною позову менше двохсот п`ятидесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із такого.

У ч.1 ст.1166 ЦК передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з чч.1, 2 ст.1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст.1188 ЦК).

Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно із ст.1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1.07.2004 №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Судом встановлено, що 23.06.2022 о 15:20 год. по проспекту Соборному, буд. 133 в м. Запоріжжя сталася ДТП за участі автомобілів «Daewoo Lanos», д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , та «Renault Sandero», д.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Власником автомобіля «Renault Sandero», д.н. НОМЕР_1 , є позивач ОСОБА_2 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 28.12.2016 (а.с. 10).

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.07.2022 у справі № 335/3706/22, 3/335/1299/2022, яка набрала законної сили 01.08.2022, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у цій справі закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення (а.с. 11).

Цією постановою встановлено, що порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху знаходиться у причинному зв`язку із наслідками ДТП.

Дана постанова є обов`язковою для суду відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України.

На підтвердження розміру заподіяної шкоди, завданої позивачеві внаслідок ДТП, позивачем надано Звіт № 07/07/22 від 18.08.2022 про оцінку розміру матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, складений СПД ОСОБА_3 , який є суб`єктом оціночної діяльності, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault Sandero», д.н. НОМЕР_1 , на дату оцінки 23.06.2022 складає 195 591,55 грн. з урахуванням ПДВ на складові КТЗ, що підлягають заміні, величина втрати товарної вартості автомобіля складає 9 462,29 грн., матеріальний збиток, завданий власнику вказаного автомобіля внаслідок ДТП на дату оцінки складає 205 053,84 грн. (а.с. 2461).

13.07.2022 позивач звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування»,

якою застраховано цивільно-правову відповідальність відповідача, із заявою щодо напрямку виплати та/або доплати страхового відшкодування, в якій просив перерахувати суму страхового відшкодування на рахунок СТО ФОП ОСОБА_4 (а.с. 21).

Згідно з листом ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» від 13.07.2022

вих. № 0366-22зп на адресу позивача, страховою компанією здійснено розрахунок суми страхового відшкодування в розмірі 127 400,00 грн. (130 000,00 грн. 2 600,00 грн. (франшиза) = 127 400,00 грн.) та повідомлено про перерахування вказаної суми на рахунок СТО ФОП ОСОБА_4 протягом трьох робочих днів (а.с. 22).

Згідно з платіжним дорученням № 35836997 від 14.07.2022 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» перерахувало на розрахунковий рахунок ОСОБА_4 суму розміром 127 400,00 грн. із призначенням платежу: «ІПН , Страх. Виплата ОСОБА_2 , Акт № 109.00950322-1, від 13.07.2022р. зг. Рах. № 273 від 08.07.2022р. без ПДВ» (а.с. 23).

Позивачем було відремонтовано належний йому транспортний засіб, що підтверджується актом виконаних робіт № 273 від 25.08.2022, складеним ФОП ОСОБА_4 (а.с. 63). Вартість ремонтних робіт склала 189 900,00 грн. (з урахуванням наданої позивачеві знижки).

Отже, за рахунок страхового відшкодування позивачем було оплачено відновлення

належного йому автомобіля в межах суми 127 400,00 грн.

З власних коштів позивач доплатив ФОП ОСОБА_4 за послуги з ремонту авто-

мобіля 62 900 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 19.08.2022 (а.с. 64).

Також позивачем були понесені витрати на евакуацію належного йому автомобіля загальним розміром 3 600 грн. (1 800 + 1 800 = 3 600 грн.), що підтверджується копіями квитанцій від 24.06.2022 та від 01.07.2022 (а.с. 65, 66).

Оцінивши зібрані у справі докази, суд вважав належним доказом матеріального збитку звіт № 07/07/22 від 18.08.2022 про оцінку, складений СПД ОСОБА_3 , який є суб`єктом оціночної діяльності, зокрема, визначену величину втрати товарної вартості автомобілю у розмірі 9 462,29 грн., яку не відшкодовую страховик, а тому її відшкодування покладається на винуватця ДТП.

На підставі аналізу досліджених доказів та приписів статей 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України, п. 22.1 ст. 22, ст. 28, п. 32.7 ст. 32 Закону ««Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд дійшов висновку про обгрунтованість і доведеність позовних вимог у частині різниці між страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту автомобіля розміром 62 900 гривень, витрат на оплату послуг евакуатора розміром 3 600 гривень, щодо відшкодування втрати товарної вартості автомобіля розміром 9 462,29 гривні, відшкоду-вання моральної шкоди розміром 4 000 гривень. Відмовляючи у стягненні франшизи в сумі 2600 грн., суд першої інстанції виходив із того, що позивач за рахунок власних коштів сплатив за ремонт автомобіля більшу суму, ніж франшиза, і щодо цієї суми суд дійшов висновку про необхідність її відшкодування відповідачем у повному обсязі. Отже, підстави для додаткового стягнення з відповідача на користь позивача франшизи відсутні, оскільки у такому разі буде мати місце подвійне стягнення цієї частини збитків.

В апеляційній скарзі відповідач не оспорює фактичні обставини справи, як вони встановлені судом, в частині події ДТП, пошкодження автомобілю позивача внаслідок цього, свою винуватість у ДТП. Предметом же оспорювання є сума відшкодування, стягнута судом, в частині різниці між відновлювальним ремонтом та страховим відшкодуванням, величини втрати товарної вартості автомобілю, допустимість доказу, яким підтверджується матеріальний збиток позивача, а саме, звіту СПД ОСОБА_3

про оцінку матеріальної шкоди від пошкодження ТЗ позивача, який, на думку апелянта, не може бути доказом для суду у цивільній справі як складений особою, яка не має кваліфікації судового експерта.

Насамперед, колегією перевіряється довід скарги щодо відсутності у СПД ОСОБА_3 повноважень на проведення оцінки матеріального збитку, що робить його звіт недопустимим доказом у справі.

Звіт № 07/07/22 від 18.08.2022 про оцінку розміру матеріального збитку, складений ФОП ОСОБА_3 , не є висновком експертного дослідження або судової експертизи, які проводяться згідно із Законом України «Про судову експертизу» та Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 (у редакції Наказу від 26.12.2012 № 1950/5). Цей звіт з оцінки стану ТЗ після його пошкодження внаслідок ДТП за своєю правовою природою є письмовим доказом у справі, а тому його може складати сертифікований спеціаліст, а не обов`язково судовий експерт.

За матеріалами справи встановлено, що СПД ФОП ОСОБА_5 має сертифі-

кат СОД № 12/20, виданий Фондом державного майна України 10.01.2020р., зі строком дії до 10.01.2023р. Тобто на момент проведення дослідження автомобілю позивача та складання звіту № 07/07/22 від 18.08.2022р. вказаний сертифікат був чинним.

Встановлено також, що оцінювач ОСОБА_3 має вищу технічну та економічну освіти, кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ № 5414 за напрямом «оцінка майна в матеріальній формі» по спеціальностям: «оцінка автотранспортних засобів», видане ФДМ України і ТОВ «АНЕ Егіда» 20 жовтня 2007, свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів № 6007 від 19.11.2007, свідоцтво про підвищення кваліфікації НОМЕР_4 , видане ФДМ України і ТОВ «Інформаційно-консультаційний центр АСБОУ» 26.07.2021. ОСОБА_3 зареєстровано в Державному реєстрі оцінювачів як оцінювача, який має право здійснювати оцінку майна та майнових прав. Також ОСОБА_3 має стаж експертно-оціночної діяльності з 2007р.

Отже, СПД ФОП ОСОБА_3 мав повноваження на визначення оцінки матеріального збитку, спричиненого пошкодженням автомобілю, а такий звіт є належним і допустимим письмовим доказом для суду при розгляді справ щодо відшкодування шкоди у спорі між учасниками ДТП та учасниками і страховиками.

Що стосується доводів скарги про те, що у вказаному звіті не було застосовано «Методику визначення обсягу ремонтних дій при встановленні розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного ТЗ», а тому такий звіт не може бути прийнятий до уваги судом, колегія наголошує на такому.

Досліджуючи цей довід, суд першої інстанції визнав, що при складанні звіту № 07/07/22 від 18.08.2022 року ФОП ОСОБА_3 керувався «Методикою товарознавчої експертизи і оцінки колісних транспортних засобів», затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.07.2009р. № 1335/5/1159, і це є правильним.

Між тим, апелянт не врахував того, що зазначена ним «Методика визначення обся-гу ремонтних дій при встановленні розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного ТЗ» є складовою частиною вказаної вище «Методики товарознавчої експертизи і оцінки колісних транспортних засобів», оскільки у Додатку № 6 до останньої під назвою «Перелік рекомендованих нормативно-правових актів, методичної, довідкової літератури та комп`ютерних баз даних з програмним забезпеченням» у п. 71 саме визначено «Методику визначення обсягу ремонтних дій при встановленні розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного ТЗ» як необхідний до застосування нормативний акт при здійсненні товарознавчого дослідження.

Відтак, підстав для окремого зазначення «Методики визначення обсягу ремонтних дій при встановленні розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного ТЗ» у Переліку нормативно-законодавчих актів, використаних при виконанні звіту, не мається, але фактично експерт керувався одночасно і цієї Методикою як складовою «Методики товарознавчої експертизи і оцінки колісних транспортних засобів».

Зважаючи на вказані обставини, колегія погоджується з судом першої інстанції, яким обґрунтовано взято до уваги як належний і допустимий доказ Звіт № 07/07/22 від 18.08.2022 про оцінку розміру матеріального збитку, складений ФОП ОСОБА_3 .

Відповідач у скарзі вказує, що не погоджується зі стягненням з нього різниці між страховим відшкодуванням та реальною вартістю відновлювального ремонту у сумі 62 900,00 грн., оскільки в обрахуванні допущено помилку.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції відповідач таку позицію висловлював, суд її перевіряв та не погодився із нею, вказуючи, що вимога про стягнення різниці між страховим відшкодуванням та реальною вартістю відновлювального ремонту на суму 62 900,00 грн. ґрунтується на доказах фактично проведеного ремонту автомобіля, а саме, акті виконаних робіт № 273 від 25.08.2022, складеному ФОП ОСОБА_4 (а.с. 63), рахунку-фактурі № 273 від 08.07.2022 (а.с. 62), платіжному дорученні № 35836997 від 14.07.2022 (а.с. 23) та квитанції № 0.0..1 від 19.08.2022 (а.с. 64).

Між тим, колегія не погоджується з цими висновками суду, оскільки вони не відповідають саме вище наведеній доказовій базі. Так, вказаними документами встановлено, що фактична вартість ремонту становить 189 900 грн., сума страхового відшкодування виплачена на СТО ОСОБА_4 складає 127 400 грн., а різниця між ними складає 62 500 грн., що й буде матеріальними збитками позивача, які йому має відшкодувати саме винуватець ДТП, тобто відповідач відповідно до приписів статті 1194 ЦК України.

При цьому, квитанція № 0.0..1 від 19.08.2022 на суму 62 900 грн. не відповідає ані рахунку-фактурі, ані акту виконаних робіт, у яких визначено вартість ремонту 189 900 грн. Та позивач не надав доказів, що ще 500 грн. обґрунтовано заплатив ФОП ОСОБА_4 , а тому не може відшкодовувати відповідач не підтверджені витрати позивача.

Отже, суму різниці між вартістю відновлювального ремонту та страховим відшкодуванням, стягнуту судом у розмірі 62900 грн., слід зменшити до 62 500 грн., змінивши рішення суду в цій частині.

Також апелянт не згоден зі стягненням з нього втрати товарної вартості в сумі 9 462,29 грн. як безпідставної вимоги, оскільки позивач не збирався продавати автомобіль, а відремонтував його.

В цій частині колегія не погоджується саме з доводами скарги з огляду на наступне вмотивування.

Статтями 28, 29 закону № 1961-IV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.

При цьому, п.32.7 ч.1 ст.32 закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Згідно з п.2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції, Фонду державного майна від 24.11.2003 №142/5/2092, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до п.8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

За змістом наведених положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу.

Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду.

Ураховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, зумовлене передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів і агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів у зв`язку з ДТП і подальшим ремонтом. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є наслідком проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу.

Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до реальних збитків.

Відповідно до пп.8.6.1 п.8.6 методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.

Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкоджених деталей, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації усіх типів КТЗ.

Підпунктом 8.6.2 Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина

втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема в разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо) (підпункт «е»).

Таким чином, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується.

За матеріалами справи встановлено та сам відповідач зазначає про це в своїй апеляційній скарзі, що оцінювач у своєму звіті зафіксував, що усі пошкоджені деталі транспортного засобу замінюються на нові, які, у свою чергу, фарбуються за технологією у декілька шарів того кольору, яким пофарбований ТЗ заводом-виробником. Тобто визначення величини втрати товарної вартості ТЗ за вище наведеними положеннями Методики є обов`язковим, яка є реальними збитками позивача, які у такому разі беззаперечно мають бути відшкодовані йому винуватцем ДТП.

З урахуванням зазначеного, колегія визнає обґрунтованою скаргу лише в частині безпідставного завищення стягнутої суми різниці між вартістю відновлювального ремонту та страховим відшкодуванням на 500 грн., що підлягає виправленню шляхом зміни рішення в цій частині шляхом зменшення суми відшкодування на цю суму.

В решті апеляційна скарга визнається апеляційним судом необґрунтованою.

Зміна загальної суми стягнення тягне за собою зміну розміру стягнутих судових витрат, які також підлягають перерахунку.

Так, позивачем заявлено позов на суму 98562,29 грн., за яку сплачено судовий збір в сумі 992,40 грн., а позов задоволено на суму 79562,29 грн. Тому йому до компенсації належить сума судового збору у розмірі: 79562,29 х 992,40 : 98562,29 = 801,09 грн.

Відповідачем сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги із оскарження рішення суду в сумі 1488,60 грн., а в позові відмовлено на суму 19100 грн. Тому йому належить до компенсації судовий збір: 1488,60 х 19100 : 98562,29 = 288,47 грн.

Взаємозаліком визначено до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі: 801,09 288,47 = 512,62 грн.

Керуючись ст. ст. 367-369, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Тихоліз Сергія Павловича, який діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 січня 2023 року у цій справі змінити в частині суми стягнення різниці між вартістю відновлювального ремонту автомобілю та страховим відшкодуванням, зменшивши її з 62 900 грн. до 62 500 грн., та в частині стягнутої суми судового збору, зменшивши суму судового збору з 804,84 грн. до 512,62 грн.

В іншій оскаржуваній частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково

Постанова прийнята, складена та підписана 28 квітня 2023 року.

Головуючий: С.В. Маловічко

Судді: М.С. Гончар

Г.С. Подліянова