17.03.2023 Єдиний унікальний номер 205/2608/23
Провадження номер 2/205/1498/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2023 рік м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Бізяєва Н.О., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить розірвати шлюб зареєстрований 22.09.2001 року Ленінським Дніпропетровська, актовий запис №790 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; визначити місце проживання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з позивачем - ОСОБА_1 ..

Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами приходжу висновку, що вона подана без додержання вимог викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, що полягає у наступному.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

В позовній заяві об`єднані дві позовні вимоги, які не підлягають розгляду в одному позовному провадженні: розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей разом з позивачем - матір`ю дітей, разом з тим, спільність заявлених предметів позову відсутня, позовні вимоги не є однорідними.

Так, у справах про розірвання шлюбу передбачена можливість надання сторонам строку для примирення, та зупинення в зв`язку з цим, провадження у справі, що в свою чергу не передбачено при розгляді справи про визначення місця проживання дітей, оскільки це може призвести до безпідставного затягування розгляду позовних вимог про визначення місця проживання дитини.

Вимоги про визначення місця проживання дитини можуть залишатися невирішеними тривалий час, а вимоги про розірвання шлюбу повинні розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження. Крім того, при розгляді такого спору обов`язковим є залучення органу опіки та піклування і надання ним відповідного висновку, тобто збільшується обсяг учасників процесу, що ускладнює вирішення справи в цілому.

Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України визначення сторін та інших учасників справи є насамперед обов`язком позивача.

Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, - обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Пунктом 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008р. №866 передбачено, що для розв`язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності).

Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дітей служба у справах дітей має захищати інтереси дітей з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дітей.

В позовній заяві не зазначено, чи звертався позивач до органу опіки та піклування, чи наявний висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання дітей з позивачем, як і не залучено у якості третьої особи відповідний орган опіки та піклування.

Крім того, відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу особа має право звернутися до суду (ст. 16 ЦК України).

У поданій до суду заяві позивач не вказує, що між сторонами досягнуто згоди стосовно визнання місця проживання дитини після розірвання шлюбу, а також участі у забезпеченні умов життя дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.

Згідно зі ст. 160 СК України, місце проживання малолітньої дитини визначається за згодою батьків, якщо дитина не досягла 10 років. Якщо ж дитині від 10 до 14 років, вона спільно з батьками бере участь у прийнятті рішення щодо свого місця проживання. В свою чергу, дитина, якій виповнилося 14 років та батьки якої проживають окремо, самостійно приймає рішення щодо місця свого проживання.

Згідно ч. 4 ст. 157 СК України батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини.

Предметом даного договору є визначення місця проживання та дії з виховання, навчання, догляду за дитиною або поєднаних цих елементів, спрямованих на забезпечення нормального фізичного, духовного та морального розвитку дитини. Договір укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Проте, вказані відомості в позові відсутні.

Слід зауважити, що вимоги позову про розірвання шлюбу та вимоги про визначення місця проживання дітей не взаємопов`язані між собою, регулюються різними нормами права і правильність вирішення позовних вимог про розірвання шлюбу не залежить від правильності позовних вимог про визначення місця проживання дітей, з чого вбачається, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог, наслідком чого п. 4 ч. 4 ст. 185 ЦПК України визначає повернення позовної заяви.

На виконання п.п. 9, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві не зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи та підтвердження позивача про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно ст. 177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом (ст. 95 ЦПК України).

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до позовної заяви про розірвання шлюбу додаються: оригінал свідоцтва про реєстрацію шлюбу, копії свідоцтв про народження дітей, довідки щодо розміру заробітку та інших доходів, а також усі необхідні документи відповідно до заявлених вимог.

Таким чином, позивач, звертаючись до суду з заявою про розірвання шлюбу, повинен надати суду оригінал свідоцтва про шлюб, однак, зазначаючи у п. 1 додатків позовної заяви про надання оригіналу свідоцтва про шлюб, фактично його до матеріалів позову не додано, міститься лише копія свідоцтва про шлюб.

Згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач, у переліку додатків позовної заяви вказує п. 5 на квитанцію про сплату судового збору, проте фактично вона відсутня.

Відповідно до положень п.п. 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня - становить 2684 гривні.

Отже, судовий збір за звернення до суду з вимогою про розірвання шлюбу становить суму 1073,60 грн.

За вимогами ч. 3 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з урахуванням ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви не майнового характеру, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1073,60 грн.

Тобто, об`єднуючи позовну вимогу про розірвання шлюбу з іншою вимогою немайнового характеру, позивач повинен сплатити судовий збір в розмірі 1073,60 грн. і за іншою вимогою.

Проте, в даному випадку, вимоги про розірвання шлюбу не можуть бути об`єднані у одне провадження із вимогою про визначення місця проживання дітей та розглядатися в одній справі, у зв`язку з чим, відсутній обов`язок сплати судового збору за вимогою про визначення місця проживання дітей.

Таким чином, позивачу слід надати докази сплати судового збору за вимогою про розірвання шлюбу в сумі 1073,60 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З зазначеного вище вбачається, що позивачу слід роз`єднати в окремі позови вимоги про розірвання шлюбу шляхом подання оновленої позовної заяви про розірвання шлюбу, в якій усунути вказані порушення статті 175, 177 ЦПК України.

Також позивач має право, в окремому позовному провадженні, звернутися до відповідного суду з вимогою про визначення місця проживання дітей разом з нею, з дотриманням норм визначених законом.

Враховуючи‚ що позовну заяву подано без додержання вказаних вимог ст.ст. 175, 177, п. 4 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху, надавши строк для усунення вказаних вище недоліків.

Згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 353 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - залишити без руху.

Роз`яснити ОСОБА_1 про необхідність виправити зазначені недоліки поданої позовної заяви в п`яти денний строк з дня отримання копії даної ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: Н.О. Бізяєва