Справа № 643/1560/23
Провадження № 2/643/608/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2023 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Афанасьєва В.О., за участю секретаря судового засідання Мітягіна К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем ОСОБА_2 , який зареєстрований 20.02.1993 року у м. Харкові палацом одруження «Центральний», актовий запис за № 276.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між ним та відповідачем 20.02.1993 зареєстровано шлюб у м. Харкові палацом одруження «Центральний», актовий запис за № 276. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Шлюбні відносини припинено з червня 2022 року, спільне господарство сторони не ведуть, спільного бюджету не мають. Позивач вважає, що збереження сім`ї є неможливим і суперечить його інтересам, можливості продовжувати спільне життя та примирення позивач не бачить, вимушене перебування позивача у шлюбі з відповідачем проти його волі буде суперечити нормам суспільної моралі та його правам, у зв`язку з чим просить суд не застосовувати заходи примирення. Неповнолітніх дітей сторони не мають. Спір щодо спільно нажитого майна відсутній.

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 28.02.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач до початку судового засідання надав суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи за відсутності позивача, позов підтримав та просив задовольнити.

Відповідач до початку судового засідання надала суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, заперечувала проти розірвання шлюбу. Обґрунтовувала свою позицію тим, що під час воєнного стану залишилась без праці, має дохід у розмірі мінімальної пенсії 2090 грн та заробітної плати в розмірі 2/3 від окладу, а саме 2300,00 грн., влаштуватися на нове місце роботи не має можливості, так як під час війни отримала травму (перелом ноги) та ще відновила стан здоров`я, вважає, що в такий період часу позивач робить неправильні дії та ця людина є небайдужою їй.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані до суду докази у їх сукупності були встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно із положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя.

Так, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення.

Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

З матеріалів справи встановлено, що сторони 20.02.1993 року уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , видане у м. Харкові палацом одруження «Центральний», актовий запис за № 276.

Від шлюбу у сторін є неповнолітніх дітей немає, майнового спору між сторонами немає.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони припинили шлюбні відносини з червня 2022 року, взаємини подружжя не підтримують, взаємних прав та обов`язків не виконують, тобто розлад у сім`ї має не короткочасний характер, що на думку суду свідчить про відсутність ознак сім`ї, примирення між ними до цього часу не відбулося і позивач проти нього заперечує.

Як зазначено позивачем, шлюбні стосунки між ними припинені, внаслідок чого, позивач вважає, що спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу є неможливими та суперечить його інтересам. Відповідач заперечує проти розірвання шлюбу через поганий майновий стан, але суд не приймає до уваги доводи відповідача, виходячи з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

Оскільки, як встановлено судом, примирення між сторонами не можливе, приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам та вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами, а тому позов підлягає задоволенню.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд враховує приписи статті 141 Цивільного процесуального кодексу України та вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст. ст. 89, 141, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 110, 112, 113 СК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , фактично мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований 20.02.1993 у м. Харкові палацом одруження «Центральний», актовий запис за № 276, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; місце реєстрації: АДРЕСА_3 , фактично мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомо) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення.

Суддя В.О. Афанасьєв