Постанова

Іменем України

01 березня 2023 року

м. Київ

справа № 442/3663/20

провадження № 61-6501св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І., суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: державний реєстратор Підбузької селищної ради Дрогобицького району Львівської області Янів Роман Петрович, відкрите акціонерне товариство «Рембуд»,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Рембуд» на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 вересня 2020 року у складі судді: Крамара О. В., та постанову Львівського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року у складі колегії суддів: Цяцяка Р. П., Ванівського О. М., Шеремети Н. О.,

Історія справи

Короткий зміст позову

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до державного реєстратора Підбузької селищної ради Дрогобицького району Львівської області Яніва Р. П. (далі - державний реєстратор Янів Р. П.), відкритого акціонерного товариства «Рембуд» (далі - ВАТ «Рембуд»), третя особа - ОСОБА_2 , про скасування записів щодо скасування державної реєстрації права власності та скасування державної реєстрації права власності з припинення права власності.

Позов мотивований тим, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 жовтня 2019 року у справі № 442/4500/19, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 22 січня 2020 року, визнано недійсними договори, на підставі яких позивач набув право власності на нерухоме майно.

На підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 жовтня 2019 року у справі № 442/4500/19 рішеннями державного реєстратора Яніва Р. П. від 11 лютого 2020 року, 02 та 03 березня 2020 року скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на спірні об`єкти нерухомого майна.

У результаті скасування державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна за ОСОБА_1 як попереднім власником цього майна, 05 березня 2020 року державний реєстратор Янів Р. П. здійснив державну реєстрацію права власності на спірні об`єкти нерухомого майна за ВАТ «Рембуд».

Позивач указував, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 жовтня 2019 року у справі № 442/4500/19 вимоги про скасування рішення чи запису про проведену державну реєстрацію прав на нерухоме майно не вирішувались, тому скасування права власності ОСОБА_1 на об`єкти нерухомого майна на підставі цього судового рішення є незаконним.

На спірні об`єкти нерухомого майна накладено арешт у межах виконавчого провадження, яке відкрите на підставі заяви ОСОБА_2 . Зокрема, постановою приватного виконавця від 05 лютого 2020 року у виконавчому провадженні № 61180444 внесено записи про обтяження (арешт) об`єктів нерухомого майна, щодо якого виник спір.

ОСОБА_1 просив:

скасувати запис про скасування державної реєстрації права власності (перехід права) на 1/2 частки об`єкта нерухомого майна, реєстраційний № 06, запис про право власності № 14133726, внесений до Реєстру державним реєстратором Янівим Р. П., рішення від 11 лютого 2020 року № 51084602;

скасувати запис про скасування державної реєстрації права власності (перехід права) на 1/2 частки об`єкта нерухомого майна, реєстраційний № 06, запис про право власності 13990136, внесений до Реєстру державним реєстратором Янівим Р. П., рішення від 11 лютого 2020 року № 51084262;

скасувати запис про скасування державної реєстрації права власності (перехід права) на 1/2 частки об`єкта нерухомого майна, реєстраційний № 06, запис про право власності 14134134, внесений до Реєстру державним реєстратором Янівим Р. П., рішення від 02 березня 2020 року № 51420233;

скасувати запис про скасування державної реєстрації права власності (перехід права) на 1/2 частки об`єкта нерухомого майна, реєстраційний № 06, запис про право власності 13990479, внесений до Реєстру державним реєстратором Янівим Р. П., рішення від 02 березня 2020 року № 51419399;

скасувати запис про скасування державної реєстрації права власності (перехід права) на 1/2 частки об`єкта нерухомого майна, реєстраційний № 06, запис про право власності 14134098, внесений до Реєстру державним реєстратором Янівим Р. П., рішення від 02 березня 2020 року № 51421077;

скасувати запис про скасування державної реєстрації права власності (перехід права) на 1/2 частки об`єкта нерухомого майна, реєстраційний № 06, запис про право власності 13990404, внесений до Реєстру державним реєстратором Янівим Р. П., рішення від 02 березня 2020 року № 51420774;

скасувати запис про скасування державної реєстрації права власності (перехід права) на 1/2 частки об`єкта нерухомого майна, реєстраційний № 06, запис про право власності 14133856, внесений до Реєстру державним реєстратором Янівим Р. П., рішення від 02 березня 2020 року № 51421678;

скасувати запис про скасування державної реєстрації права власності (перехід права) на 1/2 частки об`єкта нерухомого майна, реєстраційний № 06, запис про право власності 13990324, внесений до Реєстру державним реєстратором Янівим Р. П., рішення від 02 березня 2020 року № 51421474;

скасувати запис про скасування державної реєстрації права власності (перехід права) на 1/2 частки об`єкта нерухомого майна, реєстраційний № 06, запис про право власності 14134058, внесений до Реєстру державним реєстратором Янівим Р. П., рішення від 03 березня 2020 року № 51441152;

скасувати запис про скасування державної реєстрації права власності (перехід права) на 1/2 частки об`єкта нерухомого майна, реєстраційний № 06, запис про право власності 13990238, внесений до Реєстру державним реєстратором Янівим Р. П., рішення від 03 березня 2020 року № 51438452;

скасувати запис про скасування державної реєстрації права власності (перехід права) на 1/2 частки об`єкта нерухомого майна, реєстраційний № 06, запис про право власності 14133519, внесений до Реєстру державним реєстратором Янівим Р.П., рішення від 02 березня 2020 року № 51422123;

скасувати запис про скасування державної реєстрації права власності (перехід права) на 1/2 частки об`єкта нерухомого майна, реєстраційний № 06, запис про право власності 13990025, внесений до Реєстру державним реєстратором Янівим Р. П., рішення від 02 березня 2020 року № 51421907;

скасувати запис про скасування державної реєстрації права власності (перехід права) на 1/2 частки об`єкта нерухомого майна, реєстраційний № 06, запис про право власності 14132329, внесений до Реєстру державним реєстратором Янівим Р. П., рішення від 03 березня 2020 року № 51442274;

скасувати запис про скасування державної реєстрації права власності (перехід права) на 1/2 частки об`єкта нерухомого майна, реєстраційний № 06, запис про право власності 13989583, внесений до Реєстру державним реєстратором Янівим Р. П., рішення від 03 березня 2020 року № 51441850;

скасувати запис про скасування державної реєстрації права власності (перехід права) на 1/2 частки об`єкта нерухомого майна, реєстраційний № 06, запис про право власності 14131842, внесений до Реєстру державним реєстратором Янівим Р. П., рішення від 03 березня 2020 року № 51443066;

скасувати запис про скасування державної реєстрації права власності (перехід права) на 1/2 частки об`єкта нерухомого майна, реєстраційний № 06, запис про право власності 13989872, внесений до Реєстру державним реєстратором Янівим Р. П., рішення від 03 березня 2020 року № 51442694;

скасувати державну реєстрацію права власності ВАТ «Рембуд» на об`єкт нерухомого майна: будівлі складу літ. Г-1, загальною площею 353,2 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06), запис про право власності від 05 березня 2020 року № 35812703 з припинення права власності ВАТ «Рембуд» на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний № 06;

скасувати державну реєстрацію права власності ВАТ «Рембуд» на об`єкт нерухомого майна: будівлі складу літ. Є-1, загальною площею 247,6 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06), запис про право власності від 05 березня 2020 року № 35813218 з припинення права власності ВАТ «Рембуд» на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний № 06;

скасувати державну реєстрацію права власності ВАТ «Рембуд» на об`єкт нерухомого майна: будівлі складу літ. Е-1, загальною площею 687,4 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06), запис про право власності від 05 березня 2020 року № 35813697 з припинення права власності ВАТ «Рембуд» на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний № 06;

скасувати державну реєстрацію права власності ВАТ «Рембуд» на об`єкт нерухомого майна: будівлі складу літ. Ж-1, загальною площею 1 401,9 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06), запис про право власності від 05 березня 2020 року № 35815405 з припинення права власності ВАТ «Рембуд» на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний № 06;

скасувати державну реєстрацію права власності ВАТ «Рембуд» на об`єкт нерухомого майна: будівлі складу літ. Д-1, загальною площею 44,6 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06), запис про право власності від 05 березня 2020 року № 35816553 з припинення права власності ВАТ «Рембуд» на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний № 06;

скасувати державну реєстрацію права власності ВАТ «Рембуд» на об`єкт нерухомого майна: будівлі складу літ. В-1, загальною площею 209,2 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06), запис про право власності від 05 березня 2020 року № 35815873 з припинення права власності ВАТ «Рембуд» на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний № 06;

скасувати державну реєстрацію права власності ВАТ «Рембуд» на об`єкт нерухомого майна: будівлі складу літ. Б-1, загальною площею 1 217,6 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06), запис про право власності від 05 березня 2020 року № 35817329 з припинення права власності ВАТ «Рембуд» на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний № 06;

скасувати державну реєстрацію права власності ВАТ «Рембуд» на об`єкт нерухомого майна: будівлі складу літ. А-2, загальною площею 712,4 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06), запис про право власності від 05 березня 2020 року № 35818165 з припинення права власності ВАТ «Рембуд» на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний № 06.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено:

скасовано запис про скасування державної реєстрації права власності (перехід права) на 1/2 частки об`єкта нерухомого майна, реєстраційний № 06, запис про право власності № 14133726, внесений до Реєстру державним реєстратором Янівим Р. П., рішення від 11 лютого 2020 року № 51084602;

скасовано запис про скасування державної реєстрації права власності (перехід права) на 1/2 частки об`єкта нерухомого майна, реєстраційний № 06, запис про право власності 13990136, внесений до Реєстру державним реєстратором Янівим Р. П., рішення від 11 лютого 2020 року № 51084262;

скасовано запис про скасування державної реєстрації права власності (перехід права) на 1/2 частки об`єкта нерухомого майна, реєстраційний № 06, запис про право власності 14134134, внесений до Реєстру державним реєстратором Янівим Р. П., рішення від 02 березня 2020 року № 51420233;

скасовано запис про скасування державної реєстрації права власності (перехід права) на 1/2 частки об`єкта нерухомого майна, реєстраційний № 06, запис про право власності 13990479, внесений до Реєстру державним реєстратором Янівим Р. П., рішення від 02 березня 2020 року № 51419399;

скасовано запис про скасування державної реєстрації права власності (перехід права) на 1/2 частки об`єкта нерухомого майна, реєстраційний № 06, запис про право власності 14134098, внесений до Реєстру державним реєстратором Янівим Р. П., рішення від 02 березня 2020 року № 51421077;

скасовано запис про скасування державної реєстрації права власності (перехід права) на 1/2 частки об`єкта нерухомого майна, реєстраційний № 06, запис про право власності 13990404, внесений до Реєстру державним реєстратором Янівим Р. П., рішення від 02 березня 2020 року № 51420774;

скасовано запис про скасування державної реєстрації права власності (перехід права) на 1/2 частки об`єкта нерухомого майна, реєстраційний № 06, запис про право власності 14133856, внесений до Реєстру державним реєстратором Янівим Р. П., рішення від 02 березня 2020 року № 51421678;

скасовано запис про скасування державної реєстрації права власності (перехід права) на 1/2 частки об`єкта нерухомого майна, реєстраційний № 06, запис про право власності 13990324, внесений до Реєстру державним реєстратором Янівим Р. П., рішення від 02 березня 2020 року № 51421474;

скасовано запис про скасування державної реєстрації права власності (перехід права) на 1/2 частки об`єкта нерухомого майна, реєстраційний № 06, запис про право власності 14134058, внесений до Реєстру державним реєстратором Янівим Р. П., рішення від 03 березня 2020 року № 51441152;

скасовано запис про скасування державної реєстрації права власності (перехід права) на 1/2 частки об`єкта нерухомого майна, реєстраційний № 06, запис про право власності 13990238, внесений до Реєстру державним реєстратором Янівим Р. П., рішення від 03 березня 2020 року № 51438452;

скасовано запис про скасування державної реєстрації права власності (перехід права) на 1/2 частки об`єкта нерухомого майна, реєстраційний № 06, запис про право власності 14133519, внесений до Реєстру державним реєстратором Янівим Р. П., рішення від 02 березня 2020 року № 51422123;

скасовано запис про скасування державної реєстрації права власності (перехід права) на 1/2 частки об`єкта нерухомого майна, реєстраційний № 06, запис про право власності 13990025, внесений до Реєстру державним реєстратором Янівим Р. П., рішення від 02 березня 2020 року № 51421907;

скасовано запис про скасування державної реєстрації права власності (перехід права) на 1/2 частки об`єкта нерухомого майна, реєстраційний № 06, запис про право власності 14132329, внесений до Реєстру державним реєстратором Янівим Р. П., рішення від 03 березня 2020 року № 51442274;

скасовано запис про скасування державної реєстрації права власності (перехід права) на 1/2 частки об`єкта нерухомого майна, реєстраційний № 06, запис про право власності 13989583, внесений до Реєстру державним реєстратором Янівим Р. П., рішення від 03 березня 2020 року № 51441850;

скасовано запис про скасування державної реєстрації права власності (перехід права) на 1/2 частки об`єкта нерухомого майна, реєстраційний № 06, запис про право власності 14131842, внесений до Реєстру державним реєстратором Янівим Р. П., рішення від 03 березня 2020 року № 51443066;

скасовано запис про скасування державної реєстрації права власності (перехід права) на 1/2 частки об`єкта нерухомого майна, реєстраційний № 06, запис про право власності 13989872, внесений до Реєстру державним реєстратором Янівим Р. П., рішення від 03 березня 2020 року № 51442694;

скасовано державну реєстрацію права власності ВАТ «Рембуд» на об`єкт нерухомого майна: будівлі складу літ. Г-1 загальною площею 353,2 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06), запис про право власності від 05 березня 2020 року № 35812703 з припинення права власності ВАТ «Рембуд» на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний № 06;

скасовано державну реєстрацію права власності ВАТ «Рембуд» на об`єкт нерухомого майна: будівлі складу літ. Є-1 загальною площею 247,6 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06), запис про право власності від 05 березня 2020 року № 35813218 з припинення права власності ВАТ «Рембуд» на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний № 06;

скасовано державну реєстрацію права власності ВАТ «Рембуд» на об`єкт нерухомого майна: будівлі складу літ. Е-1 загальною площею 687,4 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06), запис про право власності від 05 березня 2020 року № 35813697 з припинення права власності ВАТ «Рембуд» на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний № 06;

скасовано державну реєстрацію права власності ВАТ «Рембуд» на об`єкт нерухомого майна: будівлі складу літ. Ж-1 загальною площею 1401,9 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06), запис про право власності від 05 березня 2020 року № 35815405 з припинення права власності ВАТ «Рембуд» на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний № 06;

скасовано державну реєстрацію права власності ВАТ «Рембуд» на об`єкт нерухомого майна: будівлі складу літ. Д-1 загальною площею 44,6 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06), запис про право власності від 05 березня 2020 року № 35816553 з припинення права власності ВАТ «Рембуд» на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний № 06;

скасовано державну реєстрацію права власності ВАТ «Рембуд» на об`єкт нерухомого майна: будівлі складу літ. В-1 загальною площею 209,2 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06), запис про право власності від 05 березня 2020 року № 35815873 з припинення права власності ВАТ «Рембуд» на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний № 06;

скасовано державну реєстрацію права власності ВАТ «Рембуд» на об`єкт нерухомого майна: будівлі складу літ. Б-1 загальною площею 1217,6 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06), запис про право власності від 05 березня 2020 року № 35817329 з припинення права власності ВАТ «Рембуд» на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний № 06;

скасовано державну реєстрацію права власності ВАТ «Рембуд» на об`єкт нерухомого майна: будівлі складу літ. А-2 загальною площею 712,4 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06), запис про право власності від 05 березня 2020 року № 35818165 з припинення права власності ВАТ «Рембуд» на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний № 06.

Стягнено солідарно з державного реєстратора Яніва Р. П. і ВАТ «Рембуд» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 20 180 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що:

спірні об`єкти нерухомого майна, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , набуті позивачем у власність на підставі договорів купівлі-продажу (між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ; між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 ). Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 жовтня 2019 року у справі № 442/4500/19, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 22 січня 2020 року вказані договори купівлі-продажу визнано недійсними. Статтею 26 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав);

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено вичерпний перелік рішень суду, на підставі яких здійснюється державна реєстрація прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме набуття, зміна або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяження таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру речових прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора. Окрім того, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2018 року в справі №909/968/16 сформовано наступну позицію: «рішення суду про визнання недійсним договору не є підставою для внесення запису про скасування прав на нерухоме майно без скасування відповідного рішення про державну реєстрацію прав. У разі визнання недійсним договору, що став підставою для прийняття рішення про державну реєстрацію прав, слід одночасно заявляти вимогу про скасування вказаного рішення про державну реєстрацію прав. Такі вимоги є відповідним і законним способом судового захисту в даному випадку, оскільки за чинним ЦК України право власності виникає з моменту його реєстрації». Таким чином, згідно із Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», рішення суду щодо недійсності правочину не зумовлює виникнення обов`язку скасування рішення про державну реєстрацію права власності на відповідний об`єкт нерухомого майна. Запис про скасування державної реєстрації прав вноситься до Державного реєстру речових прав саме на підставі рішення суду про скасування рішення про державну реєстрацію прав. За відсутності такого рішення суду реалізувати рішення суду про визнання правочинів недійсними, тобто відновити порушені права позивача, буде неможливо;

рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 жовтня 2019 року у справі № 442/4500/19 не задовольнялися вимоги про скасування рішення чи запису про проведену державну реєстрацію прав на нерухоме майно, оскільки позивач не заявляв таких. Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області, задовольняючи позов, лише визнав недійсними вказані договори, на підставі яких ОСОБА_1 набув право власності на об`єкти нерухомого майна. Проте, державним реєстратором всупереч вимогам закону, прийняті рішення про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на спірні об`єкти нерухомого майна. Внаслідок скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 та внесення записів про скасування державної реєстрацію права власності на спірне майно за попередніми власниками здійснено державну реєстрацію права власності на вказані об`єкти нерухомого майна за ВАТ «Рембуд»;

рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у справі № 442/4500/19 про визнання недійсними договорів, на підставі якого скасовано право власності ОСОБА_1 , ухвалено 03 жовтня 2019 року. Проте, на вказане рішення суду було подано апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої постановою Львівського апеляційного суду від 22 січня 2020 року рішення першої інстанції залишено без змін. Відтак, з урахуванням положень статті 273 ЦПК України, рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 жовтня 2020 року набрало законної сили тільки 22 січня 2020 року. Водночас, Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» № 340-IX від 05 грудня 2019 року, на перехідні положення якого посилається відповідач, набрав чинності 16 січня 2020 року. Оскільки рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 жовтня 2019 року, на момент набрання чинності цим законом, не набрало законної сили і ним не передбачено набуття, зміна або припинення речових прав на нерухоме майно, воно не могло бути підставою для скасування права власності ОСОБА_1 на спірне майно;

зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що державним реєстратором всупереч вимогам статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» прийняті рішення про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на об`єкти нерухомого майна, відтак позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Львівського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 , представника ВАТ «Рембуд», залишено без задоволення, а рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 вересня 2020 року - без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що:

рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області (залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 22 січня 2020 року) задоволено позов ВАТ «Рембуд» до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та визнано недійсними ряд договорів купівлі-продажу об`єктів нерухомості, які були укладеними у 2016 році між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ;

згідно вказаних судових рішень предметом спору було лише визнання недійсними ряд договорів купівлі-продажу об`єктів нерухомості, однак скасування прав ОСОБА_1 (покупця) на ці об`єкти нерухомості та/чи скасування відповідних рішень про державну реєстрацію його прав не було предметом позовних вимог. За наведених обставин суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про те, що рішення суду про визнання недійсними договорів не є підставою для внесення запису про скасування прав на нерухоме майно без скасування відповідного рішення про державну реєстрацію прав, оскільки у разі визнання недійсним договору, що став підставою для прийняття рішення про державну реєстрацію прав, слід одночасно заявляти вимогу про скасування вказаного рішення про державну реєстрацію прав, чого в цій справі позивачем зроблено не було. Наведена правова позиція відповідає висновкам щодо застосування відповідних норм права, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 і у відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України є обов`язковою для застосування до спірних правовідносин;

оскільки за чинним ЦК України право власності виникає з моменту його реєстрації, то доводи апеляційної скарги стосовно того, що «наявність записів щодо реєстрації права власності на спірне майно в державному реєстрі прав за ВАТ «Рембуд» прав не власника майна ОСОБА_1 (позивача) ніяким чином не порушує», є надуманими, а тому такими, що не можуть прийматися до уваги. Про наведене свідчить також і те, що саме за касаційною скаргою ОСОБА_1 Верховний Суд ухвалою від 14 лютого 2020 року відкрив касаційне провадження у згаданій справі за позовом ВАТ «Рембуд» до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про визнання недійсними ряду договорів купівлі-продажу об`єктів нерухомості, які були укладені у 2016 році між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (том 1, а. с. 135-136), а ця справа (за позовом ОСОБА_1 про скасування записів про скасування державної реєстрації права власності на ряд об`єктів нерухомості) є похідною від справи за позовом ВАТ «Рембуд».

Аргументи учасників справи

У квітні 2021 року ВАТ «Рембуд» подало касаційну скаргу, в якій просило: скасувати оскаржені судові рішення; ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга, з урахуванням її уточнення, мотивована тим, що:

з 16 січня 2020 року і на час ухвалення оскаржуваних рішень матеріально-правове регулювання спірних відносин істотно змінилось. Тому висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 щодо застосування у подібних правовідносинах частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, що втратила чинність з 16 січня 2020 року, є нерелевантним;

у зв`язку із викладенням статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у новій редакції, норми цієї статті взагалі не передбачають можливість скасування записів про проведену державну реєстрацію прав. Навпаки, норми вказаної статті визначають, що такі відомості не підлягають скасуванню або вилученню. Отже, вимоги позивача не підлягали задоволенню у спосіб скасування запису щодо скасування проведеної державної реєстрації речових прав на спірне нерухоме майно. Належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не судове рішення про скасування запису про скасування державної реєстрації права власності, а судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про скасування державної реєстрації прав, на підставі якого державний реєстратор скасував у Державному реєстрі право власності на спірні об`єкти нерухомого майна за ОСОБА_1 . Тобто, позивач в частині позовних вимог про скасування запису про скасування державної реєстрації права власності звернувся до суду із неналежним способом захисту, який у практичному аспекті не може забезпечити і гарантувати ефективне відновлення права у разі його порушення;

суд апеляційної інстанцій не звернув увагу на те, що задоволення позовних вимог про скасування державної реєстрації права власності ВАТ «Рембуд» могло відбутися виключно із одночасним припиненням цим судовим рішенням права власності ВАТ «Рембуд» на спірні вісім об`єктів нерухомого майна, та/або пред`явлення вимоги про визнання права власності (набуття права) на вказане нерухоме майно за ОСОБА_1 . Проте такої вимоги позивач не заявляв, право власності на нерухоме майно ВАТ «Рембуд» не оспорював, а тому суд першої інстанції не міг вийти за межі позовних вимог;

до загальних засад державної реєстрації прав належить гарантування державою достовірності відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно, тому якщо правова підстава для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав (правочин) визнана недійсною, то такий правочин не породжує у його сторін прав, а правовстановлюючий документ втрачає свою юридичну силу і не може підтверджувати право, якого вже немає;

суди не надали оцінки добросовісності позивача, а також тій обставині, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» договори, які у судовому порядку визнані недійсними, не можуть бути підставою для державної реєстрації права власності на майно за ОСОБА_1 . Таким чином, спірні рішення державного реєстратора не створюють жодних юридичних наслідків для позивача та не порушують його прав;

відсутність у рішенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 жовтня 2019 року у справі № 442/4500/19 вказівки щодо застосування наслідків недійсності правочину (реституції) не може бути підставою для відмови у вчиненні реєстраційних дій, оскільки суд визнав недійсними правочини, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав;

позивач звернувся до суду із неналежним способом захисту своїх прав та інтересів, який суперечить частині другій статті 16, частині першій статті 216 ЦК України, оскільки він вправі вимагати у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 лише повернення того, що вони одержали на виконання недійсного правочину. Проте норми законодавства не наділяють ОСОБА_1 можливістю вимагати повернення того, що не належить йому по праву. Скасування реєстрації права власності ОСОБА_1 на об`єкти нерухомого майна, які йому не належать, не порушує його законних прав та інтересів. Тому в цій справі не було підстав для скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно достовірних відомостей про державну реєстрацію права власності ВАТ «Рембуд», який є власником нерухомого майна;

після набрання законної сили судовим рішенням у справі № 442/4500/19 про визнання недійсними правочинів (з 22 січня 2020 року), ВАТ «Рембуд» у лютому та березні 2020 року самостійно звернулось у позасудовому порядку до державного реєстратора Яніва Р. П. із заявою про скасування державної реєстрації, тобто самостійно захистило свої права та інтереси. Такі дії призвели до повернення у його власність майна, яке належить товариству на законних підставах. Крім того, суд апеляційної інстанції не звернув увагу на те, що суд першої інстанції, пославшись на положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, скасував державну реєстрацію права власності власника нерухомого майна ВАТ «Рембуд», тим самим фактично повернув майно не його власнику ОСОБА_1 .

У травні 2021 року від представника ОСОБА_1 надійшов відзив на касаційну скаргу. Просить касаційну скаргу ВАТ «Рембуд» залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду - без змін.

Відзив на касаційну скаргу мотивований тим, що:

на момент прийняття державним реєстратором рішень про скасування державної реєстрації права власності, ОСОБА_1 був власником спірних об`єктів нерухомого майна, оскільки наслідки недійсності договорів купівлі-продажу застосовані не були. ОСОБА_1 вважався б таким, що не набув права власності на спірні об`єкти нерухомого майна лише у разі скасування державної реєстрації права власності на таке майно. Проте рішення суду про припинення за позивачем права власності на майно відсутнє. Таким чином, державний реєстратор протиправно, всупереч нормам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», скасував державну реєстрацію права власності на спірні об`єкти нерухомого майна за ОСОБА_1 ;

державний реєстратор скасував державну реєстрацію права власності на нерухоме майно не тільки за позивачем, а й за попередніми власниками, в результаті чого ним було зареєстровано право власності за ВАТ «Рембуд». Проте, Верховний Суд у постанові від 25 листопада 2020 року у справі № 442/4841/17 за позовом ВАТ «Рембуд» до ОСОБА_1 про витребування майна зазначив: «Верховний Суд погоджується із висновками суду першої та апеляційної інстанцій про те, що позивач, як власник майна переданого на примусову реалізацію, не має права віндикаційної вимоги до набувача цього майна ОСОБА 1, при цьому наявність судового рішення про визнання недійсними прилюдних торгів не є безумовною підставою для повернення майна у власність його попереднього власника»;

у провадженні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області перебуває справа № 442/3588/21 за позовом ВАТ «Рембуд» до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 і ОСОБА_1 про застосування наслідків недійсності правочинів, визнання права власності на нерухоме майно, скасування державної реєстрації права власності.

У червні 2021 року від ВАТ «Рембуд» надійшли заперечення на відзив ОСОБА_1 .

Заперечення на відзив мотивовані тим, що:

дії державного реєстратора щодо скасування державної реєстрації права власності на нерухомість як за ОСОБА_1 , так і за попередніми власниками, в результаті яких реєстратор зареєстрував право власності за ВАТ «Рембуд», не порушують жодних права та інтересів позивача, тому позивач не є особою, яка може їх оспорювати. При цьому скасування проведених реєстраційних дій жодних прав позивача не відновить, адже правовстановлюючі документи (договори купівлі-продажу спірної нерухомості) визнано недійсними у судовому порядку. У зв`язку з цим суди помилково вважали, що колишній власник майна ОСОБА_1 може бути позивачем у цій справі;

скасування державної реєстрації права власності за ВАТ «Рембуд» в Державному реєстрі прав впливає на виконання виконавчого напису № 181, вчиненого 26 травня 2009 року приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Лаганяк Т. І. Зазначеним виконавчим написом запропоновано для задоволення вимог ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у розмірі 2 115 501,03 грн звернути стягнення на належне ВАТ «Рембуд» спірне нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 . Водночас зазначене майно підлягає повторному продажу з публічних торгів.

У жовтні 2021 року від ВАТ «Рембуд» надійшла заява про врахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01 липня 2021 року у справі № 442/4500/19. Товариство наголошувало, що вказаною постановою суду касаційної інстанції касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 жовтня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 22 січня 2020 року - без змін. Суд касаційної інстанції вказав, що суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, встановивши, що ВАТ «Рембуд» не був стороною оспорюваних договорів купівлі-продажу, а також те, що право власності на майно, яке було предметом цих договорів, було зареєстровано за продавцями на підставі рішень суду, які у подальшому були скасовані, дійшов правильного висновку, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не були законними власниками та не мали права відчужувати спірні об`єкти нерухомого майна. Тому суд апеляційної інстанції безпідставно відхилив доводи ВАТ «Рембуд» у цій справі про те, що наявність записів щодо реєстрації права власності на спірне майно в Державному реєстрі прав за ВАТ «Рембуд», прав не власника майна ОСОБА_1 (позивача) не порушує, оскільки на момент прийняття постанови апеляційного суду у цій справі, рішення суду щодо визнання договорів купівлі-продажу недійсними набрало законної сили 22 січня 2020 року.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 21 квітня 2021 року: відкрито касаційне провадження в справі; у задоволенні клопотання ВАТ «Рембуд» про зупинення дії рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 вересня 2020 року та постанови Львівського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року до закінчення їх перегляду в касаційному порядку відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 01 червня 2021 року: клопотання ВАТ «Рембуд» про зупинення виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 вересня 2020 року та постанови Львівського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року задоволено частково; зупинено виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 вересня 2020 року в частині солідарного стягнення з державного реєстратора Яніва Р. П. і ВАТ «Рембуд» на користь ОСОБА_1 судових витрат у розмірі 20 180 грн до закінчення його перегляду в касаційному порядку; у задоволенні іншої частини клопотання відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 29 червня 2022 року справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 20 липня 2022 року касаційне провадження у справі зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 914/235/18 (914/608/20) (провадження № 12-83гс21).

Ухвалою Верховного Суду від 08 лютого 2023 року касаційне провадження у справі поновлено.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 21 квітня 2021 року вказано, що доводи касаційної скарги містять підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, що неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Зазначено, що апеляційний суд в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладений у постановах Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 922/2589/19, від 18 листопада 2020 року у справі № 154/883/19-ц, від 28 жовтня 2020 року у справі № 910/10963/19, від 23 червня 2020 року у справі № 922/2589/19, від 03 вересня 2020 року у справі № 914/1201/19, від 04 листопада 2020 року у справі № 910/7648/19, від 06 лютого 2019 року у справі № 154/3223/15, від 26 червня 2019 року у справі № 669/927/16-ц, від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17, від 02 вересня 2020 року у справі № 370/3039/18, від 22 серпня 2018 року у справі № 521/11064/15-ц, від 16 лютого 2021 року у справі № 914/2006/17.

Фактичні обставини

Суди встановили, що ОСОБА_1 належало:

1/2 частки будівлі складу літ. Г-1, загальною площею 353,2 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06), запис про право власності № 14133726;

1/2 частки будівлі складу літ. Г-1, загальною площею 353,2 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06), запис про право власності № 13990136;

1/2 частки будівлі складу літ. Є-1, загальною площею 247,6 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06), запис про право власності № 14134134;

1/2 частки будівлі складу літ. Є-1, загальною площею 247,6 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06), запис про право власності № 13990479;

1/2 частки будівлі складу літ. Е-1, загальною площею 687,4 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06), запис про право власності № 14134098;

1/2 частки будівлі складу літ. Е-1, загальною площею 687,4 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06), запис про право власності № 13990404;

1/2 частки будівлі складу літ. Ж-1, загальною площею 1 401,9 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06), запис про право власності № 14133856;

1/2 частки будівлі складу літ. Ж-1, загальною площею 1 401,9 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06), запис про право власності № 13990324;

1/2 частки будівлі складу літ. Д-1, загальною площею 44,6 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06), запис про право власності № 14134058;

1/2 частки будівлі складу літ. Д-1, загальною площею 44,6 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06), запис про право власності № 13990238;

1/2 частки будівлі складу літ. В-1, загальною площею 209,2 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06), запис про право власності № 14133519;

1/2 частки будівлі складу літ. В-1, загальною площею 209,2 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06), запис про право власності № 13990025;

1/2 частки будівлі складу літ. Б-1, загальною площею 1 217,6 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06), запис про право власності № 14132329;

1/2 частки будівлі складу літ. Б-1, загальною площею 1 217,6 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06), запис про право власності № 13989583;

1/2 частки будівлі складу літ. А-2, загальною площею 712,4 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06), запис про право власності № 14131842;

1/2 частки будівлі складу літ. А-2, загальною площею 712,4 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06), запис про право власності № 13989872.

Спірні об`єкти нерухомого майна набуті позивачем у власність на підставі договорів купівлі-продажу, а саме договорів, укладених між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 :

від 06 квітня 2016 року щодо купівлі 1/2 частки адміністративного корпусу (літ. «А-2»), загальною площею 712,4 кв. м;

від 06 квітня 2016 року щодо купівлі 1/2 частки деревообробного цеху (літ. «Б-1»), загальною площею 1 217,6 кв. м;

від 06 квітня 2016 року щодо купівлі 1/2 частки лісопильного відділення (літ. «В-1»), загальною площею 209,2 кв. м;

від 07 квітня 2016 року щодо купівлі 1/2 частки будівлі складу («Д-1»), загальною площею 44,6 кв. м;

від 07 квітня 2016 року щодо купівлі 1/2 частки будівлі ремонтної майстерні із цехом (літ. «Ж-1»), загальною площею 1 401,9 кв. м;

від 07 квітня 2016 року щодо купівлі 1/2 частки будівлі гаражу (літ. «Е-1»), загальною площею 687,4 кв. м;

від 06 квітня 2016 року щодо купівлі 1/2 частки будівлі складу (літ. «Є-1»), загальною площею 247,6 кв. м;

від 07 квітня 2016 року щодо купівлі 1/2 частки будівлі складу (літ. «Г-1»), загальною площею 353,2 кв. м;

та договорів, укладених між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 :

від 27 березня 2016 року щодо купівлі 1/2 частки адміністративного корпусу (літ. «А-2»), загальною площею 712,4 кв. м;

від 27 березня 2016 року щодо купівлі 1/2 частки деревообробного цеху (літ. «Б-1»), загальною площею 1 217,6 кв. м;

від 27 березня 2016 року щодо купівлі 1/2 частки лісопильного відділення (літ. «В-1»), загальною площею 209,2 кв. м;

від 27 березня 2016 року щодо купівлі 1/2 частки будівлі складу («Д-1»), загальною площею 44,6 кв. м;

від 27 березня 2016 року щодо купівлі 1/2 частки будівлі ремонтної майстерні із цехом (літ. «Ж-1»), загальною площею 1 401,9 кв. м;

від 27 березня 2016 року щодо купівлі 1/2 частки будівлі гаражу (літ. «Е-1»), загальною площею 687,4 кв. м;

від 27 березня 2016 року щодо купівлі 1/2 частки будівлі складу (літ. «Є-1»), загальною площею 247,6 кв. м;

від 27 березня 2016 року щодо купівлі 1/2 частки будівлі складу (літ. «Г-1»), загальною площею 353,2 кв. м.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 жовтня 2019 року у справі № 442/4500/19, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 22 січня 2020 року, вказані договори купівлі-продажу визнано недійсними.

На підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 жовтня 2019 року у справі № 442/4500/19 державний реєстратор Янів Р. П. прийняв рішення про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на спірні об`єкти нерухомого майна, а саме:

рішення від 11 лютого 2020 року № 51084602 про скасування державної реєстрації права власності (перехід права) на 1/2 частки об`єкту нерухомого майна, реєстраційний № 06, запис про право власності 14133726;

рішення від 11 лютого 2020 року № 51084262 про скасування державної реєстрації права власності (перехід права) на 1/2 частки об`єкту нерухомого майна, реєстраційний № 06, запис про право власності 13990136;

рішення від 02 березня 2020 року № 51420233 про скасування державної реєстрації права власності (перехід права) на 1/2 частки об`єкту нерухомого майна, реєстраційний № 06, запис про право власності 14134134;

рішення від 02 березня 2020 року № 51419399 про скасування державної реєстрації права власності (перехід права) на 1/2 частки об`єкту нерухомого майна, реєстраційний № 06, запис про право власності 13990479;

рішення від 02 березня 2020 року № 51421077 про скасування державної реєстрації права власності (перехід права) на 1/2 частки об`єкту нерухомого майна, реєстраційний № 06, запис про право власності 14134098;

рішення від 02 березня 2020 року № 51420774 про скасування державної реєстрації права власності (перехід права) на 1/2 частки об`єкту нерухомого майна, реєстраційний № 06, запис про право власності 13990404;

рішення від 02 березня 2020 року № 51421678 про скасування державної реєстрації права власності (перехід права) на 1/2 частки об`єкту нерухомого майна, реєстраційний № 06, запис про право власності 14133856;

рішення від 02 березня 2020 року № 51421474 про скасування державної реєстрації права власності (перехід права) на 1/2 частки об`єкту нерухомого майна, реєстраційний № 06, запис про право власності 13990324;

рішення від 03 березня 2020 року № 51441152 про скасування державної реєстрації права власності (перехід права) на 1/2 частки об`єкту нерухомого майна, реєстраційний № 06, запис про право власності 14134058;

рішення від 03 березня 2020 року № 51438452 про скасування державної реєстрації права власності (перехід права) на 1/2 частки об`єкту нерухомого майна, реєстраційний № 06, запис про право власності 13990238;

рішення від 02 березня 2020 року № 51422123 про скасування державної реєстрації права власності (перехід права) на 1/2 частки об`єкту нерухомого майна, реєстраційний № 06, запис про право власності 14133519;

рішення від 02 березня 2020 року № 51421907 про скасування державної реєстрації права власності (перехід права) на 1/2 частки об`єкту нерухомого майна, реєстраційний № 06, запис про право власності 13990025;

рішення від 03 березня 2020 року № 51442274 про скасування державної реєстрації права власності (перехід права) на 1/2 частки об`єкту нерухомого майна, реєстраційний № 06, запис про право власності 14132329;

рішення від 03 березня 2020 року № 51441850 про скасування державної реєстрації права власності (перехід права) на 1/2 частки об`єкту нерухомого майна, реєстраційний № 06, запис про право власності 13989583;

рішення від 03 березня 2020 року № 51443066 про скасування державної реєстрації права власності (перехід права) на 1/2 частки об`єкту нерухомого майна, реєстраційний № 06, запис про право власності 14131842;

рішення від 03 березня 2020 року № 51442694 про скасування державної реєстрації права власності (перехід права) на 1/2 частки об`єкту нерухомого майна, реєстраційний № 06, запис про право власності 13989872.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державний реєстратор Янів Р. П. скасував державну реєстрацію права власності на спірне майно за попередніми власниками: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 .

Внаслідок внесення записів про скасування державної реєстрації права власності на спірне майно ОСОБА_1 та попередніх власників здійснено державну реєстрацію права власності на спірні об`єкти нерухомого майна за ВАТ «Рембуд», а саме:

запис про право власності від 05 березня 2020 року № 35812703 на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний № 06;

запис про право власності від 05 березня 2020 року № 35813218 на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний № 06;

запис про право власності від 05 березня 2020 року № 35813697 на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний № 06;

запис про право власності від 05 березня 2020 року № 35815405 на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний № 06;

запис про право власності від 05 березня 2020 року № 35816553 на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний № 06;

запис про право власності від 05 березня 2020 року № 35815873 на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний № 06;

запис про право власності від 05 березня 2020 року № 35817329 на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний № 06;

запис про право власності від 05 березня 2020 року № 35818165 на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний № 06.

Суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру (частина третя статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 травня 2018 року у справі № 442/4841/17, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 12 червня 2019 року та постановою Верховного Суду від 25 листопада 2020 року, за позовом ВАТ «Рембуд» до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме: адміністративного корпусу (літ. «А-2»), деревообробного цеху (літ. «Б-1»), лісопильного відділення (літ. «В-1»), будівлі складу (лід. «Д-1»), будівлі ремонтної майстерні із цехом (літ. «Ж-1»), будівлі гаража (літ. «Е-1»), будівлі складу (літ. «Є-1»), будівлі складу (літ. «Г-1») за адресою: АДРЕСА_1 , у задоволенні позову відмовлено.

У справі № 442/4841/17, зокрема, встановлено, що:

ОСОБА_1 придбав спірне майно за договорами купівлі-продажу від 06 квітня 2016 року;

ОСОБА_1 не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження спірного нерухомого майна, вжив усіх розумних заходів, не усвідомлював і не бажав, не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника, доказів протилежного не надано;

на момент набуття спірного майна право власності на нього в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстроване за відчужувачем;

ОСОБА_1 є добросовісним набувачем спірного нерухомого майна;

у діях ВАТ «Рембуд», як власника, наявна воля на передачу цього майна, тому, спірне нерухоме майно вибуло з володіння позивача із його волі.

Позиція Верховного Суду

Щодо наявності порушеного права позивача

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина четверта статті 82 ЦПК України).

Якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього (стаття 330 ЦК України).

Тлумачення статті 330 ЦК України свідчить, що виникнення права власності у добросовісного набувача відбувається за таких умов:

факт відчуження майна;

майно відчужене особою, яка не мала на це права;

відчужене майно придбав добросовісний набувач;

відповідно до статті 388 ЦК, майно, відчужене особою, яка не мала на це право, не може бути витребуване у добросовісного набувача (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 березня 2019 року в справі № 521/8368/15-ц (провадження № 61-17779св18), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 травня 2019 року в справі № 523/17358/16-ц (провадження № 61-48373св18).

Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (стаття 13 ЦК України).

Рішенням Конституційного Суду України від 28 квітня 2021 року № 2-р(II)/2021 у справі № 3-95/2020(193/20) визнано, що частина третя статті 13, частина третя статті 16 ЦК України не суперечать частині другій статті 58 Конституції України та вказано, що «оцінюючи домірність припису частини третьої статті 13 Кодексу, Конституційний Суд України констатує, що заборону недопущення дій, що їх може вчинити учасник цивільних відносин з наміром завдати шкоди іншій особі, сформульовано в ньому на розвиток припису частини першої статті 68 Основного Закону України, згідно з яким кожен зобов`язаний не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Водночас словосполука «а також зловживання правом в інших формах», що також міститься у частині третій статті 13 Кодексу, на думку Конституційного Суду України, за своєю суттю є засобом узагальненого позначення одразу кількох явищ з метою уникнення потреби наведення їх повного або виключного переліку. Здійснюючи право власності, у тому числі шляхом укладення договору або вчинення іншого правочину, особа має враховувати, що реалізація свободи договору як однієї із засад цивільного законодавства перебуває у посутньому взаємозв`язку з установленими Кодексом та іншими законами межами здійснення цивільних прав, у тому числі права власності. Установлення Кодексом або іншим законом меж здійснення права власності та реалізації свободи договору не суперечить вимогам Конституції України, за винятком ситуацій, коли для встановлення таких меж немає правомірної (легітимної) мети або коли використано юридичні засоби, що не є домірними. У зв`язку з тим, що частина третя статті 13 та частина третя статті 16 Кодексу мають на меті стимулювати учасників цивільних відносин до добросовісного та розумного здійснення своїх цивільних прав, Конституційний Суд України дійшов висновку, що ця мета є правомірною (легітимною)».

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу (частина третя статті 16 ЦК України).

Зловживання правом проявляється в тому, що:

особа (особи) «використовувала/використовували право на зло»;

наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які «потерпають» від зловживання нею правом, або не перебувають);

враховується правовий статус особи /осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин).

Загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання, насамперед, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, виявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність.

Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Для приватного права, з урахуванням принципу розумності, є неприйнятним використання правомірних приватно-правових конструкцій (зокрема, конструкції оспорюваного правочину) з метою створення передумов для позбавлення права власності добросовісного набувача, у випадку коли існує судове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову про витребування майна в добросовісного набувача. Правопорядок не може допускати ситуації коли нівелюється законна сила судового рішення та створюються передумови для виникнення «колізії» судових рішень.

Застосування приватно-правових конструкцій для позбавлення права власності у добросовісного набувача, у випадку коли існує судове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову про витребування майна в добросовісного набувача, та нівелювання законної сили судового рішення по своїй суті є недобросовісним і свідчить про зловживання учасниками цивільного обороту.

У справі, що переглядається:

ключовим питанням, на яке мали відповісти суди в цій справі було те, чи існує приватне (цивільне) право, яке порушене (невизнане чи оспорюване), та підлягає судовому захисту;

суди по суті на це ключове питання не відповіли;

відповідач наполягає на тому, що недійсний правочинне породжує у його сторін прав, а тому в позивача відсутнє порушене право, яке підлягає захисту;

суди не звернули увагу, що виникнення права власності у добросовісного набувача відбувається за таких умов: факт відчуження майна; майно відчужене особою, яка не мала на це права; відчужене майно придбав добросовісний набувач; відповідно до статті 388 ЦК, майно, відчужене особою, яка не мала на це право, не може бути витребуване у добросовісного набувача;

суди не врахували, що для приватного права, з урахуванням принципу розумності, є неприйнятним використання правомірних приватно-правових конструкцій (зокрема, конструкції оспорюваного правочину) з метою створення передумов для позбавлення права власності добросовісного набувача, у випадку коли існує судове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову про витребування майна в добросовісного набувача. Правопорядок не може допускати ситуації коли нівелюється законна сила судового рішення та створюються передумови для виникнення «колізії» судових рішень;

суди не звернули увагу, що оскільки у справі № 442/4841/17 встановлено, що ОСОБА_1 є добросовісним набувачем спірного нерухомого майна та відмовлено в задоволенні позову про витребування майна в добросовісного набувача, то він набув право власності на підставі статті 330 ЦК України.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 до ВАТ «Рембуд»

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша та друга статті 5 ЦПК України).

Цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

Віндикаційний позов - це вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння. Тобто позов неволодіючого власника до володіючого невласника. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а) фізично - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) «юридично» - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 липня 2020 року в справі № 752/13695/18 (провадження № 61-6415св19).

Добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому за відсутності в цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень (пункт 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17).

Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем. Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18).

Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (див. принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю у пункті 89 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц). Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Цей припис слід розуміти так, що рішення суду про витребування з незаконного володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем. На підставі такого рішення суду для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем, не потрібно окремо скасовувати запис про державну реєстрацію права власності за відповідачем. Відтак, пред`явлення власником нерухомого майна вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18).

Відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту є віндикаційний позов, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права. Задоволення віндикаційного позову є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас такий запис вноситься виключно в разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою (див. пункти 84, 85 постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 466/8649/16-ц (провадження № 14-93цс20).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2021 року у справі № 726/1524/19 (провадження № 61-1946св21) вказано, що:

«задоволення віндикаційного позову є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас такий запис вноситься виключно в разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. Ефективність віндикаційного позову забезпечується саме наявністю державної реєстрації права власності за відповідачем, оскільки за відсутності такої реєстрації судове рішення про задоволення віндикаційного позову не є підставою для державної реєстрації права власності за позивачем. Тому позовна вимога про скасування державної реєстрації права власності відповідача суперечить позовній вимозі про витребування нерухомого майна. Виходячи з цього в задоволенні позовних вимог про скасування державної реєстрації права власності слід відмовити. Велика Палата Верховного Суду також звертає увагу на те, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності підлягає державній реєстрації. Задоволення позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності суперечить зазначеній імперативній вимозі закону, оскільки виконання судового рішення призведе до прогалини в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в частині належності права власності на спірне майно. Отже, замість скасування неналежного запису про державну реєстрацію до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно має бути внесений належний запис про державну реєстрацію права власності позивача. Такий запис, як зазначено вище, вноситься на підставі судового рішення про задоволення віндикаційного позову. Якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту є віндикаційний позов, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права».

У справі, що переглядається:

ОСОБА_1 і ВАТ «Рембуд» в договірних відносинах не перебувають;

позивач є власником спірного майна (восьми об`єктів нерухомості, а саме: адміністративного корпусу (літ. «А-2»), деревообробного цеху (літ. «Б-1»), лісопильного відділення (літ. «В-1»), будівлі складу («Д-1»), будівлі ремонтної майстерні із цехом (літ. «Ж-1»), будівлі гаражу (літ. «Е-1»), будівлі складу (літ. «Є-1»), будівлі складу (літ. «Г-1») за адресою: АДРЕСА_1 );

станом на час звернення ОСОБА_1 з позовом право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за відповідачем ВАТ «Рембуд»;

позовних вимог про витребування спірного майна ОСОБА_1 не заявляв;

суди не звернули уваги на те, що ефективним способом захисту права власності позивача є віндикаційний позов про витребування спірного майна від ВАТ «Рембуд».

За таких обставин, суди зробили помилковий висновок про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ВАТ «Рембуд» про скасування записів щодо скасування державної реєстрації права власності та скасування державної реєстрації права власності.

Щодо позовних вимог до державного реєстратора

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в його задоволенні.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року в справі № 200/11374/18 (провадження № 61-17508св20) зроблено висновок, що «спір про скасування рішення, запису про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно. Суди попередніх інстанцій не звернули увагу на те, що відповідно до змісту та характеру відносин між сторонами, спір виник з приводу порушення ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», права власності ОСОБА_1 на квартиру, внаслідок здійснення державної реєстрації такого права за ПАТ «Укрсоцбанк», а тому належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати від 20 жовтня 2021 року в справі № 509/3995/15 (провадження № 61-7070св20) зазначено, що «належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача».

У справі, що переглядається, ОСОБА_1 пред`явив позов до державного реєстратора Яніва Р. П., ВАТ «Рембуд» про скасування записів щодо скасування державної реєстрації права власності на певні об`єкти нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , внесених до Реєстру рішеннями державного реєстратора Яніва Р. П. від 02 та 03 березня 2020 року, та про скасування державної реєстрації права власності ВАТ «Рембуд» на ці об`єкти нерухомості з припиненням права власності товариства на них.

Зміст і характер відносин між учасниками справи з урахуванням установлених судами попередніх інстанцій обставин справи свідчать, що спір у справі в частині пред`явлених позовних вимог про скасування записів щодо скасування державної реєстрації права власності та скасування державної реєстрації права власності виник між ОСОБА_1 і ВАТ «Рембуд» як особою, за якою зареєстровано право власності на спірне нерухоме майно. Таким чином, державний реєстратор Янів Р. П. є неналежним відповідачем у справі, а тому в задоволенні позовних вимог до державного реєстратора слід було відмовити з цієї підстави.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку про те, що оскаржені судові рішення ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що: касаційна скарга підлягає задоволенню; оскаржені судові рішення скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Оскільки за результатами касаційного перегляду рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 вересня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, то підстави для поновлення виконання вказаного судового рішення в частині солідарного стягнення з державного реєстратора Яніва Р. П. і ВАТ «Рембуд» на користь ОСОБА_1 судових витрат у розмірі 20 180 грн відсутні.

З урахуванням результатів касаційного розгляду справи із ОСОБА_1 на користь ВАТ «Рембуд» підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання апеляційної та касаційної скарг, у загальному розмірі 70 628,40 грн (30 270,00 грн + 40 358,40 грн).

Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Рембуд» задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 вересня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до державного реєстратора Підбузької селищної ради Дрогобицького району Львівської області Яніва Романа Петровича, Відкритого акціонерного товариства «Рембуд», третя особа - ОСОБА_2 , про скасування записів щодо скасування державної реєстрації права власності та скасування державної реєстрації права власності з припинення права власності відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства «Рембуд» судові витрати, пов`язані з розглядом справи в судах апеляційної та касаційної інстанцій, у розмірі 70 628,40 грн.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 вересня 2020 року та постанова Львівського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук