Справа № 689/601/23
РІШЕННЯ

Іменем України

16.03.2023 року Ярмолинецький районний суд Хмельницької області -

головуючий - суддя Баськов М. М.

за участю:

секретаря судового засідання Грановської Д. А.

представника позивачки ОСОБА_1

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Ярмолинці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Солобковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю,

встановив:

У березні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Солобковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання за нею права власності на житловий будинок загальною площею 108,6 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що з 1968 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , у якому у них народилися двоє синів: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У 1979 році їм як молодій сім"ї надали для проживання приміщення колишньої школи, оскільки в с. Солобківці побудували нове приміщення школи. Чоловік працював директором музичної школи в с. Солобківці, а вона - поваром школи у цьому ж селі. Діти вибули на навчання в м. Кам"янець-Подільський 31.08.1990 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , а позивачка з чоловіком продовжили проживати в цьому будинку. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 помер. З дня смерті чоловіка і до теперішнього часу в будинку проживає тільки позивачка.

Оскільки позивачка відкрито та безперервно користувалася спірним будинком, а відтак заявляє про давність володіння майном і вважає, що в неї є законні підстави бути визнаною власником цього будинку за набувальною давністю на підставі статті 344 Цивільного кодексу України.

Представник позивачки в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Представник відповідача Солобковецької сільської ради, який у встановленому порядку був оповіщений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив справу розглянути без його участі.

Заслухавши представника позивачки, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , які перебували у зареєстрованому шлюбі, з 03 грудня 1979 року проживали у будинку АДРЕСА_1 , який до цього був приміщенням колишньої школи с. Солобківці.

Разом з ними проживали діти: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вибув 31.08.1990, та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який вибув 20.08.1991.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З дня смерті ОСОБА_3 і до теперішнього часу тільки позивачка проживає в будинку АДРЕСА_1 , та користується ним.

Дані обставини підтверджуються: свідоцтвом про одруження між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 від 16.11.1971 ( а.с. 7); даними паспорта ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 , виданим 16.08.2001 Ярмолинецьким РВ УМВС України в Хмельницькій області, згідно якого 03.12.1979 року було зареєстровано її місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6); випискою з погосподарської книги Солобковецької сільської ради від 13.02.2023 за №91 про те, що згідно погосподарської книги № 11 особовий рахунок НОМЕР_3 за 1991-1995 роки будинок в АДРЕСА_1 рахувався за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який значиться головою двору і власником будинку, до складу його сім"ї входили: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - дружина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - син, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - син (а.с. 14); довідкою Солобковецької сільської ради №92 від 13.02.2023 про те, що ОСОБА_2 зареєстрована та проживає по АДРЕСА_1 (а.с. 15); даними погосподарської книги №11 (а.с. 17).

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п. 9 постанови Пленуму ВССУ).

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади (п. 13 постанови Пленуму ВССУ).

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 постанови Пленуму ВССУ)

Приймаючи до уваги, що відповідно до ст. 206 ЦПК України визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав і свобод сторін та інших осіб, а також те, що вищевказаний будинок набутий позивачкою правомірно, тобто вона добросовісно заволоділа майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном більше десяти років і іншим шляхом визнати за нею право власності неможливо, суд вважає, за можливе задовольнити позовні вимоги.

Судові витрати на користь позивачки з відповідача не стягуються відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України за клопотанням позивачки.

На підставі ст. 15, 16, 335, 344 ЦК України, керуючись ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Михайлівка Чемеровецького району Хмельницької області, РНОКПП НОМЕР_4 ) за набувальною давністю право власності на житловий будинок загальною площею 108,6 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя М.М.Баськов