Справа № 202/8608/22
Провадження № 6/202/91/2023
УХВАЛА

Іменем України

10 березня 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мачуського О.М.

за участю секретаря судового засідання Різниченко Я.М.,

державного виконавця Коломойця К.В.,

представників боржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представника стягувача ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро подання державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Коломойця К.В. про розшук боржника ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Коломоєць К.В. звернувся до суду з поданням, відповідно до якого просить суд оголосити в розшук ОСОБА_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .

Подання обґрунтовує тим, що на виконанні Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)перебуває виконавче провадження №70632503 з примусового виконання Ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.12.2022р. по справі № 202/8608/22. Виконавче провадження відкрито 05 січня 2023 року. У ході проведення виконавчих дій встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 боржник фактично не проживає, фактичне місце його проживання не відоме. Відповідно до акту державного виконавця від 03.02.2023 року боржник відсутній за адресою реєстрації. Згідно відомостей з Державної фіскальної служби у боржника відсутні джерела отримання доходів.

Для подальшого вчинення виконавчих дій, необхідно встановити фактичне місце проживання боржника, яке державному виконавцю невідоме. Тому він змушений завернутися з вказаним поданням до суду.

Державний виконавець Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Коломоєць К.В. в судовому засіданні підтримав своє подання. Зазначив, що згідно наданих відомостей представником стягувача, боржник знаходиться за межами України. Ним зроблено запит до Державної прикордонної служби України, проте відповіді на теперішній час не отримано.

Представник стягувача ОСОБА_4 адвокат Бєлік А.С. в судовому засіданні підтримав подання, зазначив, що рішення суду фактично не виконується у зв`язку з невідомим місцезнаходженням боржника та дітей.

Представники боржника ОСОБА_1 адвокати Голубніченко В.О., Кисельов Б.В.в судовому засіданні у задоволенні подання просили відмовити у зв`язку з його необґрунтованістю та безпідставністю. Пояснили, що боржник у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні виїхав за кордон разом з дітьми. Державному виконавцю було направлено інформацію про місцезнаходження боржника у республіці Угорщина.

Суд, розглянувши подання про розшук боржника, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів подання, на виконанні Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)перебуває виконавче провадження №70632503 з примусового виконання Ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.12.2022р. по справі № 202/8608/22.

Згідно вказаного судового рішення зобов`язано ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) забезпечити зустріч дітей ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) з матір`ю ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідно до акту державного виконавця від 03.02.2023 року, встановлено, що боржник відсутній за адресою реєстрації: АДРЕСА_1

Згідно відомостей з Державної фіскальної служби у боржника відсутні джерела отримання доходів.

Частиною 1 ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» визначено перелік заходів щодо примусового виконання рішення суду, одним з яких є розшук боржника.

Відповідно до п.1 ч.2ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Згідно з ч.1 ст. 438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Відповідно до п.1 розділу 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мінюсту від 02.04.2012 року № 512/5, ця Інструкція розроблена відповідно до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Закону України від 02 червня 2016 року N 1404-VIII «Про виконавче провадження», інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. 4 розділу IХ Інструкції за неможливості з`ясування місцезнаходження боржника чи дитини державний виконавець звертається з поданням до суду про розшук дитини або боржника.

Отже, перед зверненням до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника - фізичної особи або дитини, який здійснюється відповідно до ч. 1ст. 36 Закону N 1404-VIII, державний виконавець має вжити заходів, спрямованих на встановлення фактичного місцезнаходження боржника - фізичної особи або дитини.

Звертаючись до суду з поданням про розшук боржника державний виконавець повинен надати докази щодо того, що ним з`ясовувалось місцезнаходження боржника, але вони не дали позитивних результатів. Такими доказами можуть бути: а) отриманні відповіді на запит від відповідних територіальних органів МВС України щодо місця реєстрації особи; б) отримана інформації від учасників виконавчого провадження та інших осіб, у тому числі усно (в такому випадку отримана інформація відображається в акті державного виконавця), про можливі місця перебування боржника; в) перевірка наявності боржника за можливими місцями його перебування, встановленими під час проведення виконавчих дій; г) отримана інформації щодо місця роботи боржника; ґ) отримана інформації про боржника з інших джерел.

Відповідно до п.14 ч.2ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Відповідно до приписів ч.1ст. 81 ЦПК України обов`язок доказування заявлених вимог покладено на сторону, яка звернулась до суду.

Так, до подання державний виконавець додав лише один акт від 03.02.2023 року згідно якого вбачається, що боржник не проживає за адресою реєстрації.

Однак, зазначений документ не свідчить про те, що державним виконавцем вживалися усі передбачені законодавством заходи щодо встановлення фактичного місцезнаходження боржника.

Також, державний виконавець не надав відомостей про те, які саме заходи, передбачені чинним законодавством України, були ним застосовані з метою примусового стягнення за виконавчим документом, та у чому саме полягає ухилення боржника від виконання рішення суду.

Так, зокрема, за наявності відомостей наданих представником стягувача щодо можливого перетину кордону України, державний виконавець не дочекався отримання офіційної відповіді з Державної прикордонної служби України, та передчасно звернувся з поданням про розшук боржника.

Крім того, як зазначено представниками боржника, ними направлено на електронну адресу державного виконавця документи на підтвердження фактичного місцезнаходження ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що державним виконавцем не доведено наявності обставин, які на теперішній час є підставою для оголошення розшуку боржника, а тому у задоволенні подання необхідно відмовити.

Керуючись ст..438 ЦПК України, ст.36 Закону України Про виконавче провадження, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Коломойця К.В. про розшук боржника ОСОБА_1 відмовити.

Повне судове рішення складено 15 березня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду в 15-ти денний строк з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.М. Мачуський