Справа №949/368/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2023 року суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Отупор К.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 боргу за спожиту електроенергію,

в с т а н о в и в:

Заявник Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 19969,53 грн. заборгованості по оплаті за спожиту електроенергію та витрат по сплаті судового збору у розмірі 268,40 грн.

Вивчивши подану заяву, приходжу до висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно положення п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Частиною 5 ст. 165 ЦПК України передбачено, що у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи боржника.

Відповідно до ч. 6 ст. 165 ЦПК України, інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання (перебування) особи відповідного звернення суду.

02 березня 2023 року, суд звернувся до Дубровицької міської ради Сарненського району Рівненської області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) боржника.

Згідно ч. 1 ст. 167 ЦПК України, суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження, а якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, - протягом п`яти днів з дня отримання судом у порядку, передбаченому частинами п`ятою, шостою статті 165 цього Кодексу, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника.

Як вбачається з наданої Дубровицькою міською радою Сарненського району Рівненської області інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) боржника №07-293 від 06.03.2023 року, зареєстрованої за Вх. №1109 від 07.0.2023 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 06.02.2006 зареєстрована в АДРЕСА_1 .

За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу (ч. 2 ст. 167 ЦПК України).

Так, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 163 ЦПК України,до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Підпунктом 4-1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено розмір судового збору за подання до суду заяви про видачу судового наказу, який складає 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, що становить 268,40 грн.

Заявником до заяви про видачу судового наказу додано документи про сплату судового збору, а саме: платіжне доручення №702 від 28.04.2022 на суму 248,10 грн. та платіжне доручення №68245 від 16.02.2023 на суму 20,30 грн.

Разом з тим, у відповідності до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про судовий збір", суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до даних Автоматизованої системи документообігу суду платіжне доручення №702 від 28.04.2022 про сплату судового збору попередньо долучалась заявником до заяви про видачу іншого судового наказу з вимогою про стягнення заборгованості із зовсім іншого боржника.

Зокрема, за результатами проведеної перевірки щодо зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України встановлено, що судовий збір на суму 248,10 грн. відповідно до платіжного доручення №702 від 28.04.2022 було сплачено за подання ТзОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 боргу за спожиту електроенергію, справа №949/558/22 по якій судом ухвалою від 01 червня 2022 року було відмовлено заявнику у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Вказане свідчить про те, що законодавець встановив спеціальний режим щодо судового збору у випадку відмови у видачі судового наказу, яким є виключно можливість зарахування такого судового збору при пред`явленні позову до боржника, відносно якого попередньо відмовлено у видачі судового наказу.

Тобто повторне зарахування судового збору за подачу до суду заяви про видачу судового наказу сплаченого хоч одним і тим самим заявником, але за подання іншої заяви про видачу судового наказу, законом не передбачено.

З огляду на це, платіжне доручення №702 від 28.04.2022 про сплату судового збору в розмірі 248,10 грн. не може вважатись належним доказом виконання вимог п. 1 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, щодо сплати судового збору при пред`явленні заяви про стягнення боргу за спожиту електроенергію з боржника.

На думку суду, повернення заявнику матеріалів, в тому числі оригіналу платіжного доручення про сплату судового збору у зв`язку з відмовою у видачі судового наказу, спровокувало до недобросовісної поведінки заявника, що виразилось у неодноразовому додані цього ж платіжного доручення до інших заяв від імені заявника про видачу судового наказу, що є неприпустимим.

Окрім того, у п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" зазначено, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Водночас, платіжне доручення №68245 від 16.02.2023 на суму 20,30 грн. додане до заяви не в оригіналі, а у виготовленій з використанням технічних засобів копії, що, відповідно, також не може бути належним доказом сплати судового збору на вказану суму.

Між іншим, як убачається із вказаних вище платіжних доручень, які надано заявником на підтвердження сплати судового збору за видачу судового наказу, то останні не містять відомостей про те, за яку саме заяву сплачується судовий збір.

При цьому інша інформація, яка б надавала можливість ідентифікувати, що саме за подачу заяви про видачу судового наказу, боржником за яким є ОСОБА_3 , заявником сплачено судовий збір, відсутня, а отже у суду є ще одна підстава вважати вказані платіжні доручення неналежним доказом сплати судового збору за даною заявою.

Вказаний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 13 лютого 2020 року по справі №910/4557/18, в якій наголошено, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція банку про прийняття платежу готівкою додається до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Разом з тим, на момент здійснення платежу судового збору по платіжному дорученню №702 від 28.04.2022 року на суму 248,10 грн. діяла затверджена Постановою Правління Національного банку України №22 від 21 січня 2004 року Інструкція про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, якою було встановлено загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків. Положеннями Інструкції встановлено вимоги про заповнення розрахункових документів.

Згідно з додатками 2, 8 до Інструкції одним із реквізитів платіжного доручення зазначено "Призначення платежу", який мав би заповнюватися з урахуванням вимог, установлених главою 3 Інструкції.

Положеннями п. 3.8. Інструкції визначено, що реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, які зазначено в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу".

На даний час чиною є Інструкція про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, яка затверджена Постановою Правління Національного банку України №163 від 29 липня 2022 року (набрала чинності з 01 грудня 2022 року), яка визначає, в тому числі, обов`язкові реквізити платіжної інструкції, вимоги щодо їх заповнення

Згідно з п. 37 Р. ІІ Інструкції, платіжна інструкція, оформлена платником в електронній або паперовій формі, повинна містити такі обов`язкові реквізити, як призначення платежу.

У відповідності до п. 41 Інструкції, платник заповнює реквізит "Призначення платежу" платіжної інструкції так, щоб надавати отримувачу коштів повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється платіжна операція. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Таким чином, необхідними реквізитами ідентифікації платіжного доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанції установи банку про прийняття платежу готівкою при сплаті судового збору одним і тим же заявником є, зокрема, зазначення саме боржника, до якого подається відповідна заява про видачу судового наказу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

З огляду на відсутність належних доказів сплати заявником судового збору за звернення до суду із заявою про видачу судового наказу, як того вимагає законодавець у п. 1 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, наявні правові підстави для відмови у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Отже, заявник не позбавлений права повторно звернутися із заявою про видачу судового наказу з поданням належного доказу сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 163 - 167, 352, 354 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 боргу за спожиту електроенергію.

Роз`яснити заявникові, що згідно ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п. 15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Дубровицького

районного суду: Отупор К.М.