Постанова

іменем України

08 березня 2023 року

м. Київ

справа № 2-68/2011

провадження № 61-8589св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,

учасники справи:

заявник (стягувач) - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - державний виконавецьЗборівського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Максимова Юлія Ігорівна,

заінтересована особа (боржник) - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 19 липня 2022 року, прийняту у складі колегії суддів: Мельничук О. Я., Ванівського О. М., Шеремети Н. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, в якій просила суд: визнати неправомірними дії головного державного виконавця Зборівського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Максимової Ю. І. (далі - державний виконавець) щодо винесення 29 червня 2021 року постанови про закінчення виконавчого провадження № 48034598 та скасувати цю постанову.

Скаргу ОСОБА_1 мотивувала тим, що заочним рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 05 грудня 2104 року у справі № 2-68/2011 з ОСОБА_2 на її користь стягнуто 61 640 грн., що в еквіваленті становлять 4 000,00 доларів США. На даний час 4 000,00 доларів США еквівалентно 108 926,02 грн.

Вважала, що оскільки стягненню підлягала сума у розмірі 4 000,00 доларів США, а боржник сплатила їй 56 571,19 грн, отже, різниця суми боргу становила 52 354,83 грн.

Заявник вказувала, що 06 липня 2021 року вона звернулася до державного виконавця із заявою про те, що рішення суду не виконане у повному обсязі, однак 14 липня 2021 року отримала оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження. Просила її скаргу задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 15 вересня 2021 року, постановленою у складі судді Веремчук О. А., скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Визнано неправомірними дії головного державного виконавця Максимової Ю. І. та скасовано постанову від 29 червня 2021 року про закінчення виконавчого провадження № 48034598 з виконання виконавчого листа № 2-68/2011 виданого 02 червня 2015 року Сокальським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики у сумі 4 000,00 доларів США.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець не врахувала, що визначена державним виконавцем заборгованість у розмірі 61 640 грн та стягнення зазначеної суми не є належним та повним виконанням рішення суду, в якому заборгованість визначена хоч і в гривні, але з еквівалентом в іноземній валюті, а отже, винесення постанови про закінчення виконавчого провадження є передчасним.

Суд першої інстанції послався на відповідну практику Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18).

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Львівського апеляційного суду від 19 липня 2022 року апеляційні скарги Зборівського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) та ОСОБА_2 задоволено частково.

Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 15 вересня 2021 року скасовано та ухвалено постанову.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Зборівського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 2 270,00 грн у рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 454,00 грн у рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції звернув увагу, що в заочному рішенні Сокальського районного суду Львівської області від 05 грудня 2014 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в національній валюті України в сумі 61640 грн., з визначенням еквіваленту такої суми у доларах США.

Тому, з урахуванням правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18), на яку послався й суд першої інстанції, але невірно застосував її, апеляційний суд дійшов висновку, що перерахування державним виконавцем стягувачу суми, визначеної рішенням суду в національній валюті України та у відповідному розмірі, є належним виконанням судового рішення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

01 вересня 2022 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 19 липня 2022 року, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржуване судове рішення, залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

13 вересня 2022 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу залишено без руху, надано час на усунення недоліків.

18 жовтня 2022 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження, витребувано справу із Сокальського районного суду Львівської області.

У жовтні 2022 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 09 лютого 2023 року справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції надав неправильну оцінку зібраним доказам, оскільки не звернув увагу, що рішенням Сокальського районного суду Львівської області стягнуто на її користь заборгованість у розмірі еквівалентному 4 000,00 доларів США, отже, у рамках виконавчого провадження повинна була стягнута заборгованість у сумі, що еквівалентна розміру заборгованості в доларах США. Однак державний виконавець стягнув у 2021 році гривневий еквівалент станом на 2014 рік, що суттєво порушує права стягувачки та не відповідає вимогам закону.

Суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 20218 року у справі № 761/12665/14 (провадження № 61-4970св18), від 07 липня 2020 року у справі № 296/10217/15-ц (провадження № 61-9144св18).

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У листопаді 2022 року від Зборівського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) надійшов відзив, у якому він просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції, як таку, що прийнята з правильним застосуванням норм матеріального права та без порушень норм процесуального права,- без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Заочним рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 05 грудня 2014 року у цивільній справі № 2-68/2011 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у сумі 61 640 грн, що в еквіваленті становить 4 000 доларів США.

Рішення набрало законної сили.

Постановою державного виконавця Зборівського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 29 червня 2021 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-68/2011, виданого 02 червня 2015 року Сокальським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики - закінчено та припинено чинність арешту майна боржника у зв`язку зі сплатою заборгованості у сумі 61 640 грн.

ОСОБА_2 , виконуючи судове рішення, сплатила борг у національній валюті України у розмірі 61 640 грн., зазначеному у рішенні Сокальського районного суду Львівської області від 05 грудня 2014 року.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що постанова суду апеляційної інстанції вказаним вимогам закону не відповідає.

Статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18) зроблено висновок про те, що у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення.

Суд першої інстанції встановив, що заочним рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 05 грудня 2014 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у сумі 61 640 грн, що еквівалентно 4 000,00 доларів США.

Як встановлено, судовим рішенням на користь ОСОБА_1 стягнуто суму боргу хоча і у національній валюті України, однак із зазначенням еквівалента у доларах США, тобто відбулась прив`язка суми боргу до курсу долару США, що є додатковою гарантією для кредитора у випадку знецінення національної валюти на момент погашення боргу.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції встановив фактичні обставини справи, застосував норми матеріального права з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18), однак надав їм неправильне тлумачення, що призвело до скасування законної ухвали суду першої інстанції. Натомість суд першої інстанції правильно застосував зазначену постанову Великої Палати Верховного Суду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

У справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені повно.

За таких обставин касаційну скаргу слід задовольнити, постанову суду апеляційної інстанції скасувати, ухвалу суду першої інстанції залишити в силі.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно зі статтею 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Документально підтверджені судові витрати у розмірі 496,20 грн за подання касаційної скарги підлягають стягненню зі Зборівського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на користь ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 452 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного суду від 19 липня 2022 року скасувати, ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 15 вересня 2021 року залишити в силі.

Стягнути із Зборівського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496,20 грн за розгляд справи у суді касаційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник
Судді: І. А. Воробйова Б. І. Гулько Г. В. Коломієць Р. А. Лідовець