СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/9562/22

пр. № 2/759/786/23

18 січня 2023 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - П`ятничук І.В.,

за участю секретаря - Марус А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Гранцерт М.О. яка діє в інтересах ОСОБА_1 11.08.2022 року звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яким просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки у розмірі 2876,38 грн., стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на ремонт пошкодженого автомобіля у розмірі 41080,17 грн., 1000,00 грн. - франшизи, 5000,00 грн. моральної шкоди та стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу та сплачений судовий збір.

Позов обґрунтовано тим, що 16.08.2019 року у м. Васильків Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «ДЕУ», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 . В результаті ДТП автомобіль «ДЕУ», д.н.з НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження.

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області по справі № 362/4955/19 від 07.10.2019 року ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Зазначила, що ОСОБА_2 застрахувала свою цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів у ПрАТ «СГ «ТАС» згідно полісу № АМ № 9102027, відповідно до якого ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 100000,00 грн., франшиза становить 1000,00 грн.

Згідно калькуляції № КА-3410 станом на 20.10.2019 року вартість ремонту автомобіля «ДЕУ», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 становить 40706,62 грн. без ПДВ, з якої вартість робіт - 19832,00 грн. без ПДВ, вартість матеріалів - 20874,62 грн. без ПДВ.

Відповідно до акту виконаних робіт № 23093 від 20.05.2022 року вартість пошкодженого автомобіля «ДЕУ», д.н.з. НОМЕР_2 становить 62330,00 грн.

21.04.2020 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» з заявою про виплату страхового відшкодування. 29.04.2020 року ПрАТ «СГ «ТАС» було здійснено виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 19503,45 грн.

Зазначила, що з ПрАТ «СГ «ТАС» на користь позивача підлягає стягненню залишок невідшкодованого страхового відшкодування у розмірі 746,38 грн., а також витрати на транспортування пошкодженого автомобіля у розмірі 1690,00 грн., витрати пов`язані з визначення вартості ремонту автомобіля у розмірі 440,00 грн.

Вказала, що з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь позивача матеріальні збитки у розмірі 41080,17 грн. із розрахунку ( 62330,00 грн. - вартість ремонту автомобіля - 21249,83 грн. страхове відшкодування) та франшиза у розмірі 1000,00 грн.

Крім того, зазначив, що в результаті пошкодження автомобіля позивачу було завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в сумі 5000,00 грн. які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 05 вересня 2022 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник ПрАТ «СГ «ТАС» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду відзив, яким просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на обставини викладені у відзиві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, відзив на позов не подавала.

Суд, дослідивши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.08.2019 року у м. Васильків Київської області по вул. Декабристів сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «ДЕУ», д.н.з. НОМЕР_2 . В результаті ДТП автомобіль «ДЕУ», д.н.з. НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження.

З матеріалів справи вбачається, що автомобіль «ДЕУ», д.н.з. НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_1 .

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області по справі № 362/4955/19 від 07.10.2019 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 7).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС» згідно полісу № АМ № 9102027, відповідно до якого ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 100000,00 грн., франшиза становить 1000,00 грн. (а.с. 9).

21.04.2020 року позивач звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 16).

Відповідно до ремонтної калькуляції № КА-3410 від 20.1.2019 року складеної ТОВ «Автоцентр на Кільцевій», станом на 20.10.2019 року вартість ремонту пошкодженого автомобіля «ДЕУ», д.н.з. НОМЕР_2 становить 40706,62 грн. без ПДВ, з якої вартість робіт - 19832,00 грн. без ПДВ, вартість матеріалів - 20874,62 грн. без ПДВ (а.с. 10).

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку від 18.09.2019 року складеного СПД « ОСОБА_4 » вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «ДЕУ», д.н.з. НОМЕР_2 (а.с. 21-29).

Відповідно до акту виконаних робіт № 23093 від 20.05.2022 року вартість ремонту пошкодженого автомобіля «ДЕУ», д.н.з. НОМЕР_2 становить 62330,00 грн. (а.с. 31).

З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «СГ «ТАС» на користь позивача 29.04.2020 року відповідно до платіжного доручення № 95837 було виплачено страхове відшкодування у розмірі 19503,45 грн. (а.с. 18).

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За змістом ст. 1187, 1188 ЦК України, в їх системному зв`язку, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, зокрема транспортним засобом, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Зокрема, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (далі Закон № 1961-IV).

Згідно зі ст. 6 Закону №1961-IV, страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом ст.ст. 9, 22-28, 35 Закону №1961-IV, настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

При цьому, в Законі №1961-IV визначено порядок розрахунку шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до статті 29 цього Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 (далі - Методика).

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Саме такий правовий висновок навів Верховний Суд України у своїй постанові від 04.07.2018 р. у справі №755/18006/15-ц.

Судом встановлено, що вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «ДЕУ» д.н.з. НОМЕР_2 становить 62330,00 грн.

Таким чином, вбачається, що ПрАТ «СГ «ТАС» не в повній мірі виплатило страхове відшкодування.

Із полісу страхування цивільно-правової відповідальності відповідача ОСОБА_2 винуватця ДТП вбачається, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 100000,00 грн.

Отже, в даному випадку, розмір завданої шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика, судом не встановлено підстав для виникнення обов`язку винуватця ДТП з виплати страхового відшкодування, тому немає підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 різниці між фактичним розміром завданої шкоди та сумою страхового відшкодування, а тому позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на ремонт пошкодженого автомобіля у розмірі 41080,17 грн.

Згідно ч. 18 ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Згідно ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Таким чином з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню франшиза у розмірі 1000,00 грн.

Що стосується заявленої позивачем вимоги про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. А згідно з ч. 3 цієї статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У відповідності до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як передбачено ч. ч. 1-3 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Позивач посилається на те, що йому було завдано моральну шкоду у зв`язку з тим, що після ДТП відбулись негативні зміни в його житті, пов`язані з важкістю виконання повсякденних обов`язків, істотними вимушеними змінами звичного способу життя позивача, внаслідок пошкодження його автомобіля та їх тривалістю, однак позивачем не надано доказів на підтвердження факту завдання йому моральної шкоди відповідачем, не доведено протиправність поведінки відповідача, що спричинила моральну шкоду позивачу в розмірі, зазначеному в позові, а отже відсутній причино-наслідковий зв`язок між шкодою і протиправними діяннями відповідача, тому вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, задоволенню не підлягають.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено грошові кошти на користь приватного підприємця ОСОБА_5 в розмірі 1690,00 грн. за транспортні послуги (евакуатор), про що свідчить акт виконаних робіт та квитанція № 1136430 від 20.12.2019 року (а.с. 12, 13).

Щодо позовним вимог в частині стягнення з ПрАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_1 витрат пов`язаних з визначенням вартості ремонту автомобіля у розмірі 440,00 грн. та стягнення залишку невідшкодованого страхового відшкодування у розмірі 746,38 грн., то суд вважає за необхідне відмовити в цій частині, оскільки вказані вимоги є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами.

Статтями 28, 29 Закону №1961-IV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення з ПрАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_1 витрат пов`язаних з транспортуванням пошкодженого автомобіля у розмірі 1960,00 грн. підлягають задоволенню.

За таких підстав позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з ПрАТ «СГ «ТАС» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 583,13 грн. а з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 21,03 грн.

Керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 76-81, 89, 141, 259, 263-268, 351, 352, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» ( , місце знаходження: м. Київ, пр-т Перемоги, 65) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) витрати пов`язані з транспортуванням автомобіля (евакуатора) у розмірі 1690 грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 583 грн. 13 коп., а всього стягнути 2273 ( дві тисячі двісті сімдесят три) грн. 13 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) франшизу у розмірі 1000 грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 21 грн. 03 коп., а всього стягнути 1021 (тисячу двадцять одну) грн. 03 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: І.В. П`ятничук