Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/839/22

27 березня 2023 року Богородчанський районний суд

Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді Решетова В. В.,

з участю секретаря Остапишин І. Р.,

позивача та представника позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_16

представників 3-ї особи ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20

3-ї особи ОСОБА_2ОСОБА_3розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Богородчани цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, за участі 3-х осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1, Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, Управління соціального захисту та надання соціальних послуг, яке є в структурі Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про встановлення факту проживання однією сім'ю без реєстрації шлюбу,ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Міністерства оборони України, за участі 3-х осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1, Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, Управління соціального захисту та надання соціальних послуг, яке є в структурі Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, відповідно до якої просить встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу її та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в період часу з листопада 2016 року по день смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

В обґрунтування посилається на те, що вона з 21 січня 1986 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_5, який було зареєстровано у Манявській сільській раді Богородчанського району Івано-Франківської області, актовий запис №4. З кінця 2015 року чоловік почав зловживати спиртними напоями, на фоні чого почали виникати конфліктні ситуації, що стало підставою для звернення її до суду для розірвання шлюбу, що підтверджується рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 31.05.2016 року. Після розірвання шлюбу, їхні стосунки налагодилися, вона продовжувала жити з ОСОБА_5 з 2016 року, як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу. Вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, займались благоустроєм будинку, в якому проживали, оплачували рахунки, комунальні послуги. Крім того всі свята проводили в колі рідних та друзів, її чоловік спілкувався з її батьками та родичами, вона - з його. На жаль, ІНФОРМАЦІЯ_3 її чоловік, ОСОБА_5, молодший сержант, командир 2 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону ВЧ НОМЕР_1, загинув внаслідок бойового зіткнення та масованого артилерійського обстрілу. Враховуючи, що іншої можливості, окрім як звернення до суду, встановити юридичний факт проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу немає, вона змушена звернутись суду з цією заявою. Підтвердження факту шлюбних відносин їй необхідне для отримання соціально-економічних пільг та гарантій, передбачених чинним законодавством України для членів сім'ї загиблих (померлих) військовослужбовців.

Ухвалою від 12 вересня 2022 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи.

14 жовтня 2022 року представник відповідача направив до суду відзив, відповідно до якого заперечив проти позову, оскільки позивачка по-перше не зверталася до Міністерства оборони України з вимогою отримати пільги, як члена родини загиблого.

По-друге позивачка не довела факт спільного проживання з ОСОБА_5, жодними доказами. Всі посилання позивачки, на те що вони спільно проживали з загиблим без доведення факту ведення спільного бюджету та взаємних прав і обов'язків, не може свідчити про те, що між позивачкою та загиблим склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю в період, за який позивач просить встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2016 року до 2022 року (по час смерті ОСОБА_5), у сукупності усіх ознак, що притаманні наведеному визначенню.

Також, позивачка звертаючись до суду із заявою про розірвання шлюбу, вказувала на нестерпні обставини для проживання разом з ОСОБА_5, що і слугувало підставою для розірвання шлюбу. Просить у задоволенні позову відмовити.

27.10.2022 року представник позивача направив до суду відповідь на відзив, відповідно до якого вважає необґрунтованими твердження відповідача стосовно того, що ОСОБА_1 не зверталась про виплату їй одноразової грошової допомоги у зв'язку із загибеллю ОСОБА_5. Так, для того, щоб отримати право на одноразову грошову допомогу позивачці необхідно встановити факт проживання з ОСОБА_5 однією сім'єю як чоловіка і дружини. тому з огляду на зазначене, її довірителькою ОСОБА_1 обрано належний спосіб захисту свого права, а ухвалене рішення за результатом розгляду справи зможе забезпечити максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання.

Крім того, зауважує, що у своєму відзиві відповідач заперечує факт проживання позивачки з ОСОБА_5 однією сім'єю як чоловіка і дружини, оскільки, на його думку, не надано належних доказів цього.

З таким твердженням також не можна погодитися, оскільки до позовної заяви долучено ряд документів на підтвердження спільного проживання в одному житловому приміщенні, доказів, які підтверджують, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 разом забезпечували себе всім необхідним для життя, вели спільне господарство, об'єднували та витрачали свої кошти інтересах їх сім'ї.

Відповідач, у відзиві, звертає увагу на рішення суду про розірвання шлюбу та цитує мотивувальну його частину. Однак наявність вказаного рішення жодним чином не доводить того, що подружжя не примирилось та не продовжувало жити однією сім'єю.

За таких обставин, позивач вважає, що всі надані докази у своїй сукупності доводять факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу, оскільки, останні шість років пов'язані спільним побутом, взаємними правами, інтересами и обов'язками.

Позивачка та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що з померлим ОСОБА_5 прожили разом 36 років, а коли чоловік почав зловживати алкоголем, вона подала на розлучення. Пів року вона була налаштована дуже агресивно проти чоловіка, але коли він серйозно захворів, вона почала за ним доглядати, тому з тих самих пір їхні стосунки налагодилися, і вони знову почали жити однією сім'єю. Вони, спільно харчувалися, спільно вели господарство (обробляли город, тримали свиней, корову), робили ремонт. Коли позивачу у 2018 році стало зле чоловік викликав швидку та купував ліки. Вони проживали в одній половині житлового будинку, а донька, з своєю родиною, в іншій половині. Згодом донька 2016 році виїхала до м. Івано-Франківськ. В житловому будинку не було облаштовано зручностей, тому чоловік запропонував, зробити в літній кухні ремонт, щоб їм на старості було приміщення для комфортного проживання, а житловий будинок залишили для доньки, тому в 2017 році вони почали спільно робити ремонт в літній кухні. Вони у господарстві мали два холодильника та два електролічильника, які були розміщенні і в житловому будинку і в літній кухні. Вважає що з покійним чоловіком вони жили як подружжя, тому просить позов задовольнити та встановити даний факт.

Представник відповідача проти позову заперечила та просила у його задоволенні відмовити повністю. Вважала за можливе проживання позивачки з ОСОБА_5 на одному подвір'ї, але роздільно. Позивачка проживала в будинку, який розділено для окремого проживання на дві частини, а ОСОБА_5 проживав окремо в літній кухні. Після розірвання шлюбу ОСОБА_5 не маючи окремого житла, відремонтував літню кухню та проживав на подвір'ї з позивачкою, але роздільно, без ведення спільного господарства та спільного бюджету. Відповідно до відповіді ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.01.2023р. №3/43, ОСОБА_5 в обліковій картці зазначив, що він розлучений. Тому, враховуючи перебування сина за кордоном, який не зможе надати йому допомогу, щодо свого сімейного стану вказав доньку ОСОБА_2. Крім того, відповідно до постанови Богородчанського районного суду №338/822/20 від 05.08.2020 року, сама позивач викликала поліцію та зазначала про вчинену ОСОБА_5 сварку з нею, як з колишньою дружиною.

Представник 3-ї особи ІНФОРМАЦІЯ_1, в судовому засіданні, просили відмовити у задоволенні позову, за недоведеністю спільного проживання.

Представники 3-х осіб: Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Управління соціального захисту та надання соціальних послуг, яке є в структурі Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, направили до суду заяви відповідно до яких просили справу розглядати у їх відсутність. Вирішення питання поклали на розсуд суду.

3-я особа, ОСОБА_2, в судовому засіданні пояснила, що дійсно батьки в 2016 році розлучилися, оскільки батько любив випити, через що були скандали. Після офіційного розлучення батько серйозно захворів, мама продовжувала про нього піклуватися, тобто в їхньому житті після розлучення нічого не змінилося. Вони продовжували жити разом як чоловік та дружина, вести спільне господарство, спільно будували літню кухню. Батько їздив на заробітки, та висилав кошти на благо сім'ї. Вона (донька) проживала разом з батьками в одній половині житлового будинку до вересня 2016 року, а батьки в іншій половині. Потім вона з дітьми переїхала до м. Івано-Франківськ. Коли батько пішов на війну, то мама часто спілкувалася з ним по телефону, висилала йому речі та продукти харчування через Нову Пошту. Просила позов задовольнити.

3-я особа, ОСОБА_3., в судове засідання не з'явився направив до суду письмові пояснення, відповідно до яких підтверджує, що батьки дійсно проживали як чоловік та дружина, вели спільний побут, але після розірвання шлюбу, повторно до РАЦСу не зверталися. Просив справу розглядати у його відсутність та позов задольнити.

В судовому засіданні була допитана в якості свідка ОСОБА_6, яка доводиться сусідкою позивачці, та яка в судовому засіданні пояснила, що дуже часто приходила в гості до родини ОСОБА_5, і бачила, що вони спільно жили та спільно вели господарство, як чоловік та дружина, снідали, обідали, святкували свята. Жили в одному будинку, спочатку у великому, потім у літній кухні. Про те, що вони розлучені навіть не знала. Знала про те, що коли ОСОБА_5 випиває то веде себе агресивно. Коли ОСОБА_5 захворів, ОСОБА_1 разом з донькою, його лікували, і навпаки коли ОСОБА_1 хворіла то ОСОБА_5 їй допомагав. Були випадки, коли ОСОБА_5 просив її (свідка) допомогти купити його дружині ОСОБА_1 подарунок на день народження, тобто вважає, що коли люди озлоблені один на одного то так себе не ведуть. Також, вони разом у 2020 році були на весіллі доньки свідка.

Свідок ОСОБА_7, яка доводиться позивачці сусідкою, та кумою її сина, в судовому засіданні пояснила, що всі родинні свята та застілля ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проводили разом. Жили разом у великій хаті у с. Манява. Вели господарство також разом, в період з 2016-2022 роки обробляли город, доглядали за будинком. Їй також не було відомо про їхнє розлучення.

Свідок ОСОБА_8, яка доводиться позивачці сусідкою, в судовому засіданні пояснила, що вона неодноразово заставала їх в будинку, як подружжя снідає та обідає разом, як працювали разом на городі, будували літню кухню. ОСОБА_5 якось просив її (свідка) віддати ОСОБА_1 гроші в сумі 8000 гривень, при цьому говорив, що він жінку любить та нікуди від неї не піде. Бачила як робили ремонт в літній кухні, бачила меблі які придбали разом в кухню. ОСОБА_5 мав запальний характер, тому зі слів ОСОБА_1, їй (свідку) відомо, що остання викликала поліцію. Коли відразу після розлучення померла мама ОСОБА_1, то ОСОБА_5 був на похороні.

Свідок ОСОБА_9, староста сільської ради, в судовому засіданні пояснила, що в період з 1993 до 2020 року, вона працювала медиком, приходила до дітей позивачки, та до дітей доньки позивачки, як медпацівник. Коли приходила до родини ОСОБА_5 в 2007 році, то вони жили в одній кімнаті, а коли ОСОБА_5 хворів то ОСОБА_1 телефонувала саме їй за медичною допомогою. Вона знала про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 розлучені, але свідок спостерігала за їх відносинами - нормальна сім'я, ідеальні відносини. Знала, що ОСОБА_5 після розлучення до війни їздив на заробітки до м. Одеса, і зароблені гроші привозив в сім'ю, віддавав дружині. Вона (свідок) спілкувалася з покійним ОСОБА_5 по телефону, і він, завжди гарно відгукувався на адресу ОСОБА_1, в ході бесіди говорив їй, що жалкує, що вони з ОСОБА_1 не розписані, оскільки якщо його вб'ють, вона після його смерті нічого не отримає. Коли вже працювала старостою сільської ради, вона видала довідку про реєстрацію як чоловіка дружини на підставі погосподарського обліку, при цьому знаючи про розлучення ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_10, яка доводиться позивачці односельчанкою та подругою, в судовому засідання пояснила, що про розлучення ОСОБА_5 та ОСОБА_1 їй було відомо, і після розлучення їхні відносини поліпшилися. Коли вона приходила до них в гості, то коли на дворі темніло то ОСОБА_5 її (свідка) проводжав додому, і навпаки коли ОСОБА_1 затримувалась в неї (у свідка) то зустрічав її, щоб остання не боялася. Одного разу коли прийшла до позивачки в гості, то застала як ОСОБА_5 мив посуд, а позивачка готувала їсти. Їй відомо, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 літню кухню будували разом та жили там разом в період з 2020-2021 роки. Також разом вели господарство. Якось ОСОБА_5 зателефонував свідку, та просив дати позивачці гроші, так як остання їхала до лікарні.

Свідок ОСОБА_11, яка являється сусідкою позивачки, в судовому засіданні дала аналогічні свідчення, що і решта свідків.

Суд, вислухавши всіх учасників процесу, свідків перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 21 січня 1986 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 був укладений шлюб, який зареєстрований у Манявській сільській раді Богородчанського району Івано-Франківської області, актовий запис №4, та який рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 31.05.2016 року був розірваний, за ініціативою позивачки. Рішення набрало законної сили (а.с. 16 т.1).

Згідно із сповіщенням №2074 від 25.04.2022 року, близько 13-20 год. ІНФОРМАЦІЯ_3, внаслідок бойового зіткнення та масованого артилерійського обстрілу поблизу населеного пункту Катеринівка, загинув молодший сержант, командир 2 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону ВЧ НОМЕР_1, ОСОБА_5, що також підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2. (а.с.19, 112 т.1).

Відповідно до ч. 2 статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно зі статтею 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Постановою Верховного суду від 14 лютого 2018 року в справі 129/2115/15-ц визначено, що при застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь - якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

В постанові ВС зазначив, що для визначення осіб такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї.

Чинним законодавством України встановлено, що "сім`єю" на відміну від "шлюбу" є проживання осіб, пов`язаних спільним побутом, та у яких є взаємні права та обов`язки один до одного. При цьому, необхідно звернути увагу, що для існування сім`ї не існує спеціального порядку реєстрації.

Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Також ст. 12 Конвенції встановлено і право на шлюб.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

За приписами ч. ч. 3, 4 ст. 4 СК України, кожна особа має право на проживання в сім`ї та на повагу до свого сімейного життя.

Разом з тим, при застосуванні наведених приписів чинного законодавства слід враховувати, що у повсякденному житті може скластися правова ситуація, коли жінка та чоловік не перебувають у шлюбі, однак, проживають разом, ведуть спільне господарство, ведуть спільний побут, набувають певних взаємних прав та обов`язків, притаманних сім`ї, ззовні такі відносини подібні до шлюбних.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання.

Із пояснень самої позивачки ОСОБА_1, судом вбачаються певні протиріччя, з приводу ведення спільного побуту та господарства з загиблим ОСОБА_5, оскільки вона вказує, що в них було окремо два холодильника та два лічильника, один в житловому будинку, а другий в літній кухні, яку вони відремонтували відразу після розлучення. Що може свідчити про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 тільки спільно проживали на одній житловій прощі, але могли окремо харчуватися та сплачували окремі рахунки по комунальним послугам, а отже і не вести спільного господарства та побуту, що притаманне для подружнього життя.

Свідок ОСОБА_8 також вказувала на поділ грошових коштів зароблених ОСОБА_5, який приїхав після заробітків, між дітьми та дружиною, залишивши собі також частину коштів, зі слів самого ОСОБА_5, який розповідав про це свідку. Поділ грошових коштів виключає наявність спільного бюджету та спільних витрат.

Також, на підтвердження факту спільного проживання позивачкою ОСОБА_1 надано наступні письмові докази:

Акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 04.05.2022 року № 47, складений Солотвинською селищною радою, відповідно до якого разом з позивачкою, за адресою АДРЕСА_1, зареєстрований, зокрема, ОСОБА_5, де у графі «родинні стосунки» зазначено - чоловік.

Довідка про реєстрацію місця проживання особи від 25.02.2022 року № 319, довідки виданими старостою села Манява, ОСОБА_9, від 04.05.2022 року № 420 та від 05.05.2022 року № 48, відповідно до яких ОСОБА_1, зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 склад сім'ї чоловік ОСОБА_5, донька ОСОБА_2, внуки ОСОБА_12, ОСОБА_13.

Разом з тим, до даних письмових доказів суд відноситься критично, та не приймає їх до уваги, оскільки акт був складений вже після загибелі ОСОБА_5 та лише на підставі пояснень свідків, а довідки про реєстрацію та проживання, що не заперечувала свідок-староста сільради ОСОБА_9, була видана без перевірки достовірних даних та первинних доказів. Також свідок, ОСОБА_9, підтвердила, що знала про розлучення ОСОБА_1 та ОСОБА_5, але незважаючи на це видала довідку про склад сім'ї з чоловіком ОСОБА_5.

Також, надано довідку священника церкви Покрови Пресвятої Богородиці с. Манява ОСОБА_14, якою підтверджено, що ОСОБА_1 дійсно здійснила поховання свого чоловіка ОСОБА_5. та копію квитанції до "прибуткового касового ордера № 86 від 28.04.2022 року про оплату похорон.

Експрес накладні з Нової пошти від 18.03.2022 та 24.03.2022 року, відповідно до яких ОСОБА_1 передавала ОСОБА_5 Новою Поштою до м. Яворів Львівської області (місце проходження служби) необхідні побутові речі.

Військовий квиток серія НОМЕР_3, виданий на ім'я ОСОБА_5., відповідно до якого у графі «сімейний стан» зазначено «одружений».

Довідка директора КНП «Центр первинної медичної допомоги» Богородчанської селищної ради №169 від 29.07.2022 року, відповідно до якої ОСОБА_1 знаходиться на «Д» обліку з 20.03.2022 року. Щоразу чоловік ОСОБА_5 її супроводжував, купував необхідні ліки та навідувався до неї у лікарню.

Світлини сімейних свят та застілля родини ОСОБА_5, де ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зображенні разом на світлинах. Разом з тим, суд відноситься критично до даних доказів та не приймає їх до ваги, оскільки на даних світлинах відсутня дата їх створення, а також з пояснень самої позивачки ОСОБА_1, вбачається що дані світлини були зроблені, ще до розірвання шлюбу, так як на них зображена мама позивачки ОСОБА_1, яка померла 5 років тому.

Накладні від 20.07.2018 та 22.03.2019 року, видані ПП ОСОБА_15 на ім'я ОСОБА_1 та ОСОБА_5, відповідно до яких вони придбали кухонний гарнітур, умивальник-тумбочку, дзеркало та пенал. При цьому жоден свідок з боку позивача не заначив, що перебуваючи в літній кухні бачив там дзеркало чи пенал.

Відповідь з Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, яка була витребувана ухвалою суду, відповідно до якої ОСОБА_5 за період з 2016 року до 2021 року, було сплачено до бюджету земельний податок 292,51 гривні.

Відповідь ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.01.2023 року, яка була витребувана ухвалою суду, відповідно до якої згідно запису у обілокій картці ОСОБА_5, в графі сімейний стан вказано, що він розлучений та згідно витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 13.05.2022р. №127, щодо сімейного стану вказана донька ОСОБА_2

Відповідно до відповіді ПАТ «Київстар» від 03.03.2023р. запитувані телефонні номери обслуговувалися, відповідно до публічного договору на умовах передплаченого зв'язку, комунікаційні послуги надавались знеособлено (анонімно), тому відсутні правові підстави для надання інформації.

Згідно довідки Парафіяльної Ради Церкви Покрови Пресвятої Богородиці позивач та ОСОБА_5 про розірвання шлюбу не звертались. Така довідка підписана нерозбірливо і не містить дати складення.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідженні судом докази фрагментарні та не підтверджують тривалих сімейних відносин протягом заявленого позивачем строку. Організація поховання, надіслання двох поштових відправлень не вказують на існування сімейних відносин. Разовий виклик лікаря, супровід та купівля ліків не вказують на ведення спільного господарства та спільного бюджету. Це також не підтверджується з достатньою повнотою і з показань свідків.

Тобто, всі вищевказані письмові докази, в своїй сукупності не доводять факту ведення позивачкою та ОСОБА_5 спільного господарства, наявності у них спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї, а спільні фотокартки та додані до матеріалів справи квитанції про придбання меблів, довідки про поховання та виклик лікаря не можуть бути достатньою підставою для встановлення вказаного факту.

Крім того, посилання свідків на спільне проживання не є само по собі достатнім для визнання факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, в розумінні ст. 74 СК без наявності інших ознак сім`ї.

Аналізуючи наведене, показання свідків, надані суду письмові докази у їх сукупності, враховуючи фактичні дані, які в них містяться, обставини, встановлені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, про відсутність достатніх доказів для встановлення факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 однією сім`єю, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Оскільки, позивачці повністю відмовлено в задоволенні позову, то судовий збір покладається на позивача, та з відповідача не стягується.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 77, 83, 264, 265, 273 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:d81yCoppUllcm

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, за участі 3-х осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1, Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, Управління соціального захисту та надання соціальних послуг, яке є в структурі Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про встановлення факту проживання однією сім'ю без реєстрації шлюбу - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного судупротягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.d81yCoppUllcmd81yCoppUllcmd81yCoppUllcm

Суддя В.В. Решетовd81yCoppUllcm