Справа №705/11/22
2/705/574/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2023 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Піньковського Р.В.

при секретарі Романовій О.М.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Умані Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Уманської міської ради, Комунального підприємства «Уманська муніципальна варта» Уманської міської ради, Уманського комунального підприємства «Комунальник» Уманської міської ради, третя особа: Управління в місті Умані та Черкаській області Відокремленого підрозділу комітету правового захисту України «Спеціалізований державний антикорупційний комітет України» в особі керівника Столяр Андрія Миколайовича, про заборону вчинення дій, які можуть порушити право власності,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Уманської міської ради, Комунального підприємства «Уманська муніципальна варта» Уманської міської ради, Уманського комунального підприємства «Комунальник» Уманської міської ради, третя особа: Управління в місті Умані та Черкаській області Відокремленого підрозділу комітету правового захисту України «Спеціалізований державний антикорупційний комітет України» в особі керівника Столяр Андрія Миколайовича, про заборону вчинення дій, які можуть порушити право власності, а саме просить суд скасувати рішення виконавчого комітету Уманської міської ради від 05 січня 2022 року за № 1 «Про демонтаж тимчасових споруд, малих архітектурних форм, рекламних засобів та інших об`єктів некапітального типу на території Уманської міської територіальної громади, встановлених з порушенням законодавства» в частині, яка стосується демонтажу тимчасової споруди, встановленої по АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_1 , заборонивши відповідачам вчиняти будь-які дії, що пов`язані з її демонтажем та стягнути з відповідачів на його користь понесені судові витрати.

В ході розгляду справи, на адресу суду від представника відповідача виконавчого комітету Уманської міської ради, надійшло клопотання про закриття провадження у справі у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки вказаний спір відноситься до компетенції адміністративних судів. В обґрунтування клопотання зазначає, що Закон України «Про благоустрій населених пунктів» наділяє повноваженнями міські ради та їх виконавчі органи здійснювати самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів, а у вказаному випадку предметом спору є скасування рішення виконавчого комітету Уманської міської ради, яке стосується здійснення контролю за станом благоустрою території Уманської міської територіальної громади, що належать до комунальної власності міста. Тобто, орган місцевого самоврядування наділений контролюючими повноваженнями та здійснює владні управлінські функції у сфері благоустрою міста, вживає заходи із демонтажу елементів благоустрою. Спори щодо виконання суб`єктами владних повноважень, функцій у сфері благоустрою є публічно правовими й мають розглядатись у порядку адміністративного судочинства.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені у визначеному законом порядку, про причини неявки суд не повідомляли.

Представник відповідача виконавчого комітету Уманської міської ради Семенко О.С. в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла письмова заява, у якій просить суд розгляд справи проводити у відсутність представника Уманської міської ради, підтримує клопотання про закриття провадження у справі та просить суд його задовольнити та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України закрити провадження у справі.

Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені у визначеному законом порядку, про причини неявки суд не повідомляли.

Врахувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для закриття провадження в справі, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25.11.2020 у справі №755/6184/19 (провадження № 61-9534св20) викладено наступну правову позицію:

«Статтею 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Це означає, що право особи на звернення до суду не може бути обмеженим. Тобто, юрисдикція виникає там, де є спір про право. Предметом юрисдикції є суспільні відносини, які виникають у зв`язку з вирішенням спору. Поняття юрисдикції безпосередньо пов`язано з процесуальним законодавством.

Реалізуючи дискрецію при визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ, суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України, установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Частиною четвертою статті 5 КАС України передбачено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 19 КАС України установлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У відповідності до ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить, зокрема, затвердження правил благоустрою території населених пунктів. До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, належить, зокрема, забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів, озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни.

Статтею 34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що правила благоустрою території населеного пункту це нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила включають, в тому числі, порядок здійснення благоустрою та утримання територій об`єктів благоустрою; порядок розміщення малих архітектурних форм; порядок здійснення самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів.

У відповідності до вимог ст. 40 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами.

Позивач у вказаному позові ставить питання щодо скасування рішення виконавчого комітету Уманської міської ради «Про демонтаж тимчасових споруд, малих архітектурних форм, рекламних засобів та інших об`єктів некапітального типу на території Уманської міської територіальної громади, встановлених з порушенням законодавства». Оскаржуване рішення стосується здійснення контролю за станом благоустрою території Уманської міської територіальної громади, упорядкування, відновлення, належного утримання, раціонального та законного використання територій об`єктів благоустрою, що належать до комунальної власності міста, попередження випадків незаконного встановлення тимчасових споруд, малих архітектурних форм, рекламних засобів та інших об`єктів некапітального типу.

Тобто орган місцевого самоврядування наділений контролюючими повноваженнями та здійснює владні управлінські функції у сфері благоустрою міста, вживає заходи із демонтажу елементів благоустрою. Спори щодо виконання суб`єктами владних повноважень, функцій у сфері благоустрою є публічно-правовими.

При вирішенні питання підсудності даної справи суд також враховує правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року по справі № 923/652/19, згідно якої спори щодо виконання суб`єктами владних повноважень функцій у сфері благоустрою (зокрема, відновлення благоустрою шляхом демонтажу елементів благоустрою) є публічно-правовими й мають розглядатись в порядку адміністративного судочинства. Аналогічний правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25.06.2019 у справі №914/1092/18.

Так Верховний Суд звертає увагу на те, що рішення суб`єкта владних повноважень щодо демонтажу тимчасових споруд у сфері земельних відносин може оспорюватися з точки зору його законності, а вимога щодо демонтажу тимчасових споруд - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами вчинення відповідних дій у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимогу про здійснення демонтажу тимчасових споруд можна розглядати як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 Цивільного кодексу України та пред`являти до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про здійснення демонтажу тимчасових споруд є оспорювання цивільного права особи (зокрема, права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень щодо такого демонтажу.

Отже, враховуючи вказані правові висновки, встановлені обставини щодо предмету спору та характер спірних правовідносин, які не пов`язані з виникненням або порушенням цивільного права та не мають приватноправового характеру, суд приходить до висновку, що спір у даній справі підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а тому є достатні підстави для закриття провадження у справі відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Згідно приписів п.2 ч.1 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Частиною 2 ст. 255 ЦПК України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Разом з тим, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою.

Клопотання про повернення сплаченого судового збору на момент винесення даної ухвали позивачем не заявлено, що не позбавляє його права звернутись з ним окремо.

У відповідності до вимог ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Судом встановлено, що ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11.01.2022 року, було заборонено будь-яким особам вчиняти будь-які дії, які пов`язані з організацією та проведенням демонтажу (знесення, руйнування) тимчасової споруди по АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_1 , відповідно до рішення виконавчого комітету Уманської міської ради від 05 січня 2022 року № 1 «Про демонтаж тимчасових споруд, малих архітектурних форм, рекламних засобів та інших об`єктів некапітального типу на території Уманської міської територіальної громади, встановлених з порушенням законодавства».

У зв`язку з тим, що провадження у справі підлягає закриттю, вищевказані заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Керуючись ст. ст. 19, 43, 158, 200, 255, 256, 258-263, 268, 353-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання представника відповідача виконавчого комітету Уманської міської ради задовольнити.

Провадження у справі за позовом за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Уманської міської ради, Комунального підприємства «Уманська муніципальна варта» Уманської міської ради, Уманського комунального підприємства «Комунальник» Уманської міської ради, третя особа: Управління в місті Умані та Черкаській області Відокремленого підрозділу комітету правового захисту України «Спеціалізований державний антикорупційний комітет України» в особі керівника Столяр Андрія Миколайовича, про заборону вчинення дій, які можуть порушити право власності закрити.

Роз`яснити позивачу, що розгляд вказаної справи відноситься до юрисдикції адміністративного суду.

Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11.01.2022 року, у виді заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії, які пов`язані з організацією та проведенням демонтажу (знесення, руйнування) тимчасової споруди по АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_1 , відповідно до рішення виконавчого комітету Уманської міської ради від 05 січня 2022 року № 1 «Про демонтаж тимчасових споруд, малих архітектурних форм, рекламних засобів та інших об`єктів некапітального типу на території Уманської міської територіальної громади, встановлених з порушенням законодавства».

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Черкаського апеляційного суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 27.02.2023 року.

Суддя Р. В. Піньковський