Провадження № 2/947/562/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2023 року

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Луняченка В.О.,

за участю : секретаря судового засідання Макаренко Г.М.

представника позивача адвоката Зозулянського Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на неповнолітню дитину,

ВСТАНОВИВ:

28.12.2020 року з позовом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 10660 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття, а також стягнення додаткових витрат на дитину у розмірі 19494,56 гривень, до суду звернулась ОСОБА_1 , позовні вимоги мотивовані тим, що вона та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу між батьками проживає разом з нею та знаходиться тільки на її утрмиманні, оскільки відповідач після розірвання шлюбу самоусунувся від виконання зобов`язань щодо утримання дитини. У зв`язку із введенням на території України воєнного стану вона з сином виїхала до іншої держави та наразі несе витрати за оренду житла.Також позивач зазначає, що у зв`язку зі станом здоров`я сина та його физичний та моральний розвиток несе додаткові витрати з утримання сина, які також просить стягнути з відповідача у розмірі 19494,56 гривень.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О..

Ухвалою судді Київського районного суду м.Одеси від 28.09.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

09.11.2022 року представником відповідача ОСОБА_4 адвокатом Зубрицьким О.О. надано відзив на позов, в якому просить у позові відмовити, посилаючись на стан здоров`я відповідача, його інвалідність, відсутність будь-яких джерел доходів.

Ухвалами суду від 25.11.2022 року витребувано докази у справі.

У судовому засіданні представник позивача -адвокат Зозулянський Д.О., позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити.

З боку представника відповідача адвоката Зубрицького О.О. надійшла заява щодо розгляду за його та відповідача відсутності, в якій зазначено, що ним підтримані викладені у відзиві обставини.

Дослідивши матеріали справи, вививши доводи учасників справи, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 58, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та в межах і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому сторони мають право обґрунтовувати належність конкретно доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень та зобов`язані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень.

При цьому предметом доказування у справі про стягнення аліментів є ухилення одного з батьків від встановлених ст. 180 СК України обов`язків: від обов`язку батьків по утриманню дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Як наголошує положення ст. ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 30.06.2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Приморського районного суду м.Одеси від і27.07.2016 року ( №522/10382/16-ц) розірваний.

Від даного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу між батьками проживає з матір`ю, та як зазначає позивач у позові, повністю перебуває на її утриманні, оскільки після розірвання шлюбу батько дитини самоусунувся від виконання батьківського обов`язку з утримання сина, його морального, духовного та фізичного розвитку.

У зв`язку з чим позивач просить стягнути на утримання їх спільного сина аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 10660,00 гривень ( 50% від витрат на утримання дитини) щомісячно , починаючи стягнення з дати звернення до суду та до досягнення сином повноліття. Розмір аліментів позивач обґрунтовує витратами на продукти харчування для сина, витратами на купівлю одягу, взуття, товари для навчання, витрати на навчання, загальний розмірі яких становить 21320,00 гривень.

Суд звертає увагу, на те, що відповідач у відзиві зазначив, що приймає участь у вихованні сина, в силу своїх обмежених фізичних можливостей, зумовлених тяжким хронічним захворюванням. З розміром аліментів у сумі 10660,00 гривень відповідач не погоджується, оскільки в нього не має прибутків, розмір яких мав дозволили сплату аліментів у розмірі 10660,00 гривень.

Відповідач має хронічне захворювання у зв`язку з чим йому присвоєно 2 групу інвалідності. Як вбачається з довідки ГУ ПФУ в Одеській області останній як одержувач пенсії на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області не перебуває, пенсію не отримує.

Щодо наявності інших джерел доходів відповідача, ані позивачем ані відповідачем суду відомостей не надано.

Однак, у відповідність до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193).

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При вирішенні спору суд має виходити з положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За приписами ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

За змістом ст. 18 Конвенції «Про захист прав дитини», суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч. 1ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

При визначенні розміру аліментів, суд також враховує фізичний та матеріальний стан відповідача.

При визначенні розміру аліментів, суд виходить із засад розумності та справедливості, враховує можливість відповідача надавати допомогу в зазначеному розмірі, якої буде достатньо для забезпечення належного матеріального утримання дітей, їх гармонійного розвитку, а також враховуючи, що обов`язок по утриманню дитини у батьків є рівним.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6-ти до 18 років становить 2833,00 гривень.

Системно аналізуючи норми матеріального права та надані сторонами докази, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості,з урахуванням положеньст.182 СК України, враховуючи фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини щомісяця підлягають задоволенню частково, що відповідатиме принципам розумності та справедливості.

За таких обставин, з урахуванням положень ст.182,183 СК України, та беручи до уваги, той факт що позивачем не доведено наявності у відповідача джерел доходів та його фінансової можливості суд, враховуючи як матеріальне становище позивача, яка проживає з сином, так і матеріальне становище відповідача, з урахуванням того, що обов`язок по утриманню дітей у батьків є рівним, вважає, що розмір аліментів, який буде стягуватись на утримання малолітнього сина повинен бути встановлений у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, який на день постановлення рішення складає 2833,00 гривень , починаючи стягнення з 13.09.2022 року й до досягнення ОСОБА_5 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому, суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Щодо вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_4 додаткових витрат на утримання сина, суд зазначає наступне.

За роз`ясненнями, які містяться в п. 24постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

До особливих обставин законодавець відносяться випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Відповідно до ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Аліменти мають на меті забезпечити нормальні матеріальні умови життя дитини. У тих випадках, якщо в силу особливих (виключних) обставин є потреба, окрім аліментів, у додаткових витратах, суд може стягнути такі витрати з платника аліментів.

Стаття 185Сімейного Кодексу України регламентує порядок участі батьків у додаткових витратах на дитину.

Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). ( ст. 185 ч.1 СК України)

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно ( ч.2 ст. 185 СК України).

За змістом ст.185 СК України такі витрати є додатковими, понад витрат, понесених у звичайному житті та викликані виключними обставинами.

З наданих пояснень представника позивача додаткові витрати на тримання малолітнього ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 викликані його станом здоров`я, а саме малолітній хворіє на бронхіальну астму. Дана хвороба має хронічний характер, що підтверджується відповідним висновком лікаря, тому дитині на постійній основі слід проходити відповідні обстеження, лікування та санаторно- курортне оздоровлення.

Позивачем надано підтвердження понесення нею витрат у лікувально-оздоровчих закладах, консультаційних заходів, медичного обстеження, відповідно до яких сума витрат становить 38989,12 гривень, 50% з якої (19494,56 грн.) позивач просить стягнути з відповідача .

Матеріали справи містять квитанції щодо сплати за відвідування дитиною окрім загальноосвітнього закладу ( школа №62), курсів з вивчення іноземної мови, навчання у школі «ШАГ», займається спортивним плаванням, за які позивачем сплачено відповідні кошти.

Суд вважає, що зазначені витрати можуть бути віднесені до додаткових витрат, так як направлені на розвиток певних здібностей дитини.

Також позивачем надано квитанції, які свідчать про сплату позивачем вартості медичних послуг, копії яких містяться в матеріалах справи , суд вважає, що ці витрати також можуть бути віднесені до додаткових витрат, так як дані витрати проводились матір`ю у зв`язку з хворобою сина.

Позивачем надані належні та допустимі докази цим обставинам, отже додаткові витрати на сина ОСОБА_3 ,2010 р.н. , які понесені позивачем у загальному розмірі 38989,12 гривень, підлягають стягненню з відповідача у розмірі 50% від понесених витрат, що становить 19494,56 гривень.

Тому з урахуванням ст. 141 СК України, яка визначає, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо дітей, сума додаткових витрат яка підлягає стягненню з відповідача становить 19494,56 гривень.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258,259, 263-265,268,273,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів та додаткових витрат на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) з ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, який на день винесення рішення складає 2 833 ( дві тисячі вісімсот тридцять три ) гривні, щомісячно, починаючи з 13.09.2022 року ( дня звернення до суду ) і до набрання дитиною повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) з ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_2 ) 50% додаткових витрат понесених на медичну допомогу неповнолітньому сину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 19 494 ( дев`ятнадцять тисяч чотириста дев`яносто чотири ) гривні 56 копійок.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) аліментів у межах суми платежу за один місяць у розмірі 2 833 ( дві тисячі вісімсот тридцять три ) гривні.

Повне судове рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено судом 27.02.23 року.

Суддя Луняченко В. О.