ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року місто Дніпро Дніпропетровської області

Єдиний унікальний номер 401/13361/12

Номер провадження 22-ц/803/2804/23

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Биліни Т.І., Максюти Ж.І.

за участю секретаря: Паромової О.О.

учасники справи :

заявник АТ КБ «ПриватБанк»

заінтересована особа ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі Дніпропетровської області з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 26 грудня 2022 року головуючого судді Спаї В.В. по цивільній справі за заявою про зміну способу виконання рішення,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2022 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі-АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду із заявою про зміну способу виконання рішення, в обґрунтування якої зазначено, що апеляційним судом Дніпропетровської області від 18 вересня 2013 року ухвалено рішення по справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором DNUGGK70470149 від 09 лютого 2007 року, звернуто стягнення на житловий будинок, загальною площею 57,00 кв. м, житловою площею 39,30 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки DNUGGK70470149 від 09 лютого 2007 року) АТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Визначити початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 3 219 грн.

В якості причин неможливості виконати рішення суду АТ КБ «ПриватБанк» вказує на відсутність необхідних документів для реалізації предмета іпотеки та відсутність попиту покупців. Неможливість отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, обґрунтовано посиланням на Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року.

Просили встановити спосіб виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2013 року по справі № 401/13361/12, яким звернути стягнення на будинок, загальною площею 57,00 кв. м, житловою площею 39,30 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом реалізації вказаного предмету іпотеки з проведенням прилюдних торгів; інші положення рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2013 року по справі №401-13361/12 залишити без змін.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 26 грудня 2022 року в задоволенні заяви АТ КБ «ПриватБанк» по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», від імені та в інтересах якого діє адвокат Демарчук Н.О., просив скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення про задоволення заяви, посилаючись на порушення норм процесуального права.

В обґрунтування доводів скарги, зокрема зазначено, що АТ КБ «ПриватБанк» не може звернутись до нотаріуса для посвідчення договору купівлі-продажу, оскільки не має документів на підтвердження права власності на предмет іпотеки, а також не входить до переліку осіб, які можуть отримати дублікати правовстановлюючих документів, адже банк не є стороною угоди, що робить неможливим реалізацію предмета іпотеки, у спосіб, що передбачений рішенням суду, а відповідно і його виконання.

АТ КБ «ПриватБанк» зверталося до суду з позовом про стягнення боргу та обрало передбачений законом та договором спосіб виконання рішення про стягнення боргу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу іншій особі-покупцеві, проте, за вказаних обставин не має можливості ним скористатись.

Вказаний в рішенні порядок виконання не передбачає звернення до Державної виконавчої служби, оскільки банк не є стягувачем, в розумінні Закону України «Про виконавче провадження», при цьому позбавлений можливості виконання рішення суду самостійно.

Зміна способу виконання рішення суду, а саме реалізація виконавчою службою, виправить вказану ситуацію, адже таке рішення можливо буде пред`явити до виконавчої служби реалізувати предмет іпотеки через публічні торги.

Чинним законодавством не передбачено чіткого та вичерпного переліку підстав зміни способу та порядку виконання судового рішення. Банк захищає своє порушене право, оскільки не набув статусу стягувача за судовим рішенням, запропонований спосіб захисту права є ефективним та не суперечить закону.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив судове рішення від 26 грудня 2022 року залишити без змін та застосувати в справі строки позовної давності, відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», ч. 5 ст. 435 ЦПК України (а.с.102-105).

У судове засідання апеляційного суду представник АТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_1 не зявилися, належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи (а.с.96,100).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч.2 ст.247 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення відповідає .

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2013 р. по справі № 401/13361/12, ухваленим у порядку заочного розгляду, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 задоволено частково: звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 09 лютого 2007 року № DNUGGK70470149 - на житловий будинок АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Орловим О.А. 09 лютого 2007 року та за рахунок реалізації якого в межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною, встановленої на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя (ПАТ КБ «ПриватБанк») у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 09 лютого 2007 року № DNUGGK70470149, яка склалася станом на 16 жовтня 2012 року, в розмірі 61 831,69 дол. США, з яких заборгованість за кредитом становить 41 231,55 дол. США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 12 751,43 дол. США, заборгованість по комісії за користування кредитом - 2 196,90 дол. США, пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 5 651,81 дол. США, що підлягають сплаті іпотекодержателю (ПАТ КБ «ПриватБанк») з вартості предмета іпотеки; стягнуто з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 3 219,00 грн. В задоволенні решти вимог позову відмовлено (а.с. 4-6).

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2013 року частково задоволено апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк», рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2013 року скасовано в частині відмови в визначенні способу реалізації предмета іпотеки та визначено спосіб реалізації предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки DNUGGK70470149 від 09 лютого 2007 року ) будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 09 лютого 2007 року шляхом надання права іпотекодержателю ПАТ КБ «ПриватБанк» на продаж предмета іпотеки - будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. В решті рішення залишено без змін (а.с. 7-8).

Відмовляючи у задоволенні заяви про зміну способу виконання рішення ,суд першої інстанції дійшов до висновку про відсутність підстав , оскільки як причину неможливості виконання рішення суду,заявник зазначає відсутність попиту покупців на будинок, який є предметом іпотеки та на який звернуто стягнення . При цьому доказів на підтвердження вказаної обставини заявником не надано . Як вбачається зі змісту заяви заявник просить змінити спосіб реалізації іпотечного майна з права реалізації банком на прилюдні торги, але в такому випадку відсутність попиту не пов`язана з неможливість виконання судового рішення та не є підставою для зміни способу його виконання. Крім того,заявник посилається на відсутність у нього правовстановлюючих документів на нерухомість та неможливість отримання цих документів або їх дублікатів ,але заявником не надано доказів вживання ним будь-яких заходів, спрямованих на отримання правовстановлюючих документів на нерухомість та неможливість отримання цих документів або їх дублікатів,та доказів неможливості їх отримання. Постановляючи ухвалу ,суд обґрунтовано не прийняв до уваги посилання банку на положення Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, як підтвердження неможливості отримати правовстановлюючі документи (або їх дублікати), оскільки право на отримання зазначених документів надано заявнику рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2013 року по справі № 401/13361/12, яке є обов`язковим для виконання в силу ст. 129-1 Конституції України та ч. 1 ст. 18 ЦПК України. При цьому заявник не довів та не підтвердив належними доказами, що він намагався реалізувати надане йому право та йому було відмовлено в отриманні необхідних документів. Банком не доведено існування обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, тому відсутні правові підстави для зміни способу виконання рішення суду у справі № 401/13361/12 .

Отже, зі змісту оскаржуваного судового рішення вбачається,що суд надав належну оцінку зібраним у справі доказам,достатньо повно встановив обставини,які мають значення для правильного вирішення справи .

Висновок суду відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на нормах законодавства.

Згідно із ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у рішенні від 26.06.2013 р., звернув увагу, що вже неодноразово зазначав про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

Також суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Таким чином, у відповідності до зазначених правових норм, зокрема, Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, рішення судів першої (в частині, що залишилася без змін) та другої інстанцій по даній справі є обов`язковим до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, які встановлені ст. 12,13 ЦПК України, саме сторона визначає коло доказів, які вона надає суду.

Із положень вищевикладених правових норм вбачається, що, звертаючись із заявою про зміну способу або порядку виконання судового рішення, саме стягувач (чи виконавець) повинен довести існування обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим та надати суду належні та допустимі докази в підтвердження існування таких обставин.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те,що заявником не доведено існування обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, а тому відсутні правові підстави для зміни способу виконання рішення суду у справі № 401/13361/12 .

Обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі,не є суттєвими, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що процесуальне питання про зміну способу виконання рішення, судом першої інстанції вирішено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права,а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.Підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 26 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 14 березня 2023 року .

Судді: