печерський районний суд міста києва
23 березня 2023 року Печерський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Соколова О.М.
при секретарі Матвійчуку В.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА 5» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, -
У грудні 2021 року ТОВ «РАДА 5» звернулось до Печерського районного суду м. Києва із позовом в якому просить стягнути ОСОБА_1 на користь ТОВ «РАДА 5», з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 26 316,85 грн., - основний борг, інфляційні нарахування - 1 659,12 грн., три відсотка річних - 243, 50 грн., пені - 4 247, 34 грн., та судові витрати у розмірі 2270,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 є власником квартири, за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач користується комунальними послугами, отримує в повному обсязі послуги з утримання будинку та прибудинкової території, які йому надаються, проте, по оплаті за спожиті послуги,утворилась заборгованість в сумі 14 950 грн. 45 коп. коп., яку позивач просить стягнути з відповідача.
29.12.2021 ухвалою Печерського районного суду м. Києва було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження, з повідомленням сторін.
16.08.2022 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, оскільки відповідач ОСОБА_1 , власник квартири АДРЕСА_2 і надалі не сплачує кошти за надані житлово-комунальні послуги, розмір її заборгованості збільшився та за період з 01.11.2020 року по 01.07.2022 року складає 26 316,85 грн.
13.12.2022 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва заяву про збільшення позовних вимог від 16.08.2022 року прийнято до спільного розгляду.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце день і час розгляду справи повідомлявся належним чином. Разом з цим, представником позивача було подано заяву в якій останній просить суд позовні вимоги задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про місце день і час розгляду справи повідомлялась належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщенням оголошення на сайті Печерського районного суду м. Києва.
Окрім цього, відповідачем не було подано жодних документів на спростування доводів позивача.
У відповідності до п.2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 .
Між, ТОВ «РАДА 5» та ОСОБА_2 було укладено договір про управління будинком, надання послуг на його утримання, споруд та прибудинкової території, надання комунальних послуг від 18.08.2003 року.
Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 19 липня 2003 року ОСОБА_2 змінила прізвище після одруження на « ОСОБА_3 ».
Відповідно до п. 4 Договору відповідач взяла на себе зобов`язання вносити передбачену Договором плату за послуги не пізніше 20-го числа місяця.
Разом з цим, зобов`язання, передбачене зазначеним положенням Договору, не виконуються відповідачем належним чином.
Відповідно до п. 2 Договору. Житлово-комунальні послуги надаються підприємством відповідно до застеверджених рішенням відповідних органів влади, структури тарифів, строків та обсягів надання послуг.
Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.
Відповідно до ст.179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків» затверджених Постановою КМУ № 45 від 24 січня 2006 року «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08 жовтня 1992 року № 572», власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Законом України «Про житлово-комунальні послуги» врегульовані права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник, серед яких обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладання із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання, згідно з типовим договором. Правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а його обов`язком - оплатити житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Крім того, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач є споживачем комунальних послуг.
Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).
Згідно з частиною першою ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Окрім того, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої ст. 625 Цивільного кодексу України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
Закріплена в пункті 10 частини третьої ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій ст. 625 Цивільного кодексу України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідачем, всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих їй житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 26 316,85 грн. - основного боргу, інфляційні нарахування - 1 659,12, грн., три відсотка річних - 243,50 грн., пеня - 4 247,34 грн. (за період з листопада 2020 року по липень 2022 року) є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати понесені позивачем з оплати судового збору в розмірі 2 270,00 грн. підлягають стягненню з відповідача.
З викладеного, керуючись ст.ст. 509, 525, 526,625 ЦК України, 10, 66, 162 ЖК України, ст.ст. 12, 13, 76-89, 258, 259, 265, 268, 280-284 ЦПК України, суд -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА 5» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА 5» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 26 316,85 грн. - основного боргу, інфляційні нарахування - 1 659,12, грн., три відсотка річних - 243,50 грн., пеня - 4 247,34 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА 5» суму в розмірі 2 270 грн. 00 коп.
Відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 .
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення складено 23.03.2023 р.

Суддя О.М.Соколов