№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1728/2023
Головуючий у суді першої інстанції: Вовк С.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Тузової Владислави Олександрівни, подану в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», на рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 вересня 2022 року, ухвалене у складі судді Вовка С.В., у цивільній справі № 757/11233/20-ц за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон», про захист прав споживачів, стягнення коштів, вкладів, процентів та штрафних санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк», третя особа: ТОВ «ФК «Фінілон», про захист прав споживачів, стягнення коштів, вкладів, процентів та штрафних санкцій. Зазначав, що 23 січня 2008 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір № SAMDN7882, відповідно до умов якого йому було відкрито рахунок № НОМЕР_1 , на який ним було внесено грошовий вклад у розмірі 45 000,00 грн., строком до 23 січня 2009 року. Строк дії договору не одноразово продовжувався відповідно до п. 8 вказаного договору.

18 серпня 2008 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір вкладу «Приват-вклад», відповідно до умов якого йому було відкрито рахунок № НОМЕР_2 . Того ж дня на вказаний рахунок з рахунку № НОМЕР_3 , який було відкрито для надходження доларів США міжнародним переказом, було перераховано 4 347,00 доларів США.

18 серпня 2009 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір вкладу № SAMDN3969, відповідно до умов якого йому було відкрито рахунок № НОМЕР_4 . Того ж дня на вказаний рахунок з рахунку № НОМЕР_3 , який було відкрито для надходження доларів США міжнародним переказом, було перераховано 15 000,00 доларів США.

07 вересня 2010 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір вкладу № SAMDN7750 (вклад «Стандарт» з щомісячної виплатою %), відповідно до умов якого йому було відкрито рахунок № НОМЕР_5 , на який ним було внесено грошовий вклад у розмірі 20 000,00 доларів США. Перерахування коштів здійснювалося з рахунку № НОМЕР_6 , який було відкрито для надходження доларів США міжнародним переказом.

09 вересня 2011 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір вкладу № SAMDN0201 (вклад «Стандарт» з щомісячною оплатою %), відповідно до умов якого йому було відкрито рахунок № НОМЕР_7 , на який ним було внесено грошовий вклад у розмірі 10 000,00 доларів США.

09 вересня 2011 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір вкладу № SAMDN0392 (вклад «Копилка»), відповідно до умов якого йому було відкрито рахунок № НОМЕР_8 , на який ним було внесено грошовий вклад у розмірі 65,00 доларів США.

14 грудня 2012 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір №SAMDN3093 (вклад «Стандарт Приват24 на 12 місяців»), відповідно до умов якого йому було відкрито рахунок № НОМЕР_9 , на який ним було внесено грошовий вклад у розмірі 10 000,00 доларів США. Станом на 06 липня 2014 року загальна сума з відсотками склала 10 080,55 доларів США, що підтверджується банківською випискою №3920203 від 06 липня 2014 року по рахунку № НОМЕР_9 .

23 січня 2014 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір вкладу №SAMDNWFD500 (вклад «Стандарт»), відповідно до умов якого йому було відкрито рахунок № НОМЕР_10 , на який ним було внесено грошовий вклад у розмірі 10 000,00 доларів США. Станом на 06 липня 2014 року загальна сума з відсотками склала 10 076,71 доларів США, що підтверджується банківською випискою № 3920203 від 06 липня 2014 року по рахунку № НОМЕР_10 .

Також 23 січня 2014 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір вкладу № SAMDNWFD400 (вклад «Стандарт»), відповідно до умов якого йому було відкрито рахунок № НОМЕР_11 , на який ним було внесено грошовий вклад у розмірі 10 000,00 доларів США. Станом на 06 липня 2014 року загальна сума з відсотками склала 10 076,71 доларів США, що підтверджується банківською випискою № 3920203 від 06 липня 2014 року по рахунку № НОМЕР_11 .

19 лютого 2014 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір вкладу № SAMDNWFD900 (вклад «Стандарт»), відповідно до умов якого йому було відкрито рахунок № НОМЕР_12 , на який ним було внесено грошовий вклад у розмірі 5 000,00 доларів США. Станом на 06 липня 2014 року загальна сума з відсотками склала 5 026,84 доларів США, що підтверджується банківською випискою № 3920203 від 06 липня 2014 року по рахунку № НОМЕР_12 .

Станом на 06 липня 2014 року на банківській картці Gold № НОМЕР_13 , відкритій на його ім`я, залишалося 24 156,34 доларів США.

На його рахунку № НОМЕР_14 залишилося 12 000,00 доларів США, які було перераховано 06 вересня 2007 року з його рахунку № НОМЕР_3 , який було відкрито для надходження доларів США міжнародним переказом.

Навесні 2014 року, у зв`язку із припиненням функціонування банківських відділень АТ КБ «ПриватБанк» на території АР Крим та м. Севастополя, його рахунки було безпідставно заблоковано, нарахування відсотків було припинено.

02 травня 2019 року він звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою, в якій містилося повідомлення про розірвання вищевказаних договорів з 15 травня 2019 року, та наступні вимоги: направити інформацію про суму вкладів і процентів до виплати, здійснити повернення суми вкладів і виплатити проценти, нараховані у відповідності до умов договорів за фактичний строк користування вкладом та здійснити повернення коштів з картки Gold № НОМЕР_13 та рахунку № НОМЕР_14 . Того ж дня вказана заява була отримана АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується відміткою банку, проте, станом на 25 листопада 2019 року відповіді йому не було надано, а кошти не були видані.

З урахуванням викладеного та уточнених позовних вимог, ОСОБА_1 просив стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на його користь:

- за договором № SAMDN7882 від 23 січня 2008 року: 51,20 грн. - залишок коштів на рахунку, 18,68 грн. - не нараховані відсотки за період з 17 листопада 2014 року по 04 серпня 2020 року, 2,38 грн. - 3 % річних за період з 16 травня 2019 року по 04 серпня 2020 року, 870,76 грн. пені у розмірі 3 % за кожний день прострочення, 1,24 грн. - інфляційні втрати за період 16 травня 2019 року по 14 липня 2020 року;

- за договором № SAMDN0558 від 18 серпня 2008 року: 0,56 дол. США - залишок коштів на рахунку станом на 17 листопада 2014 року, 0,02 дол. США - 3 % річних за період з 16 травня 2019 року по 04 серпня 2020 року; 2,58 дол. США пені у розмірі 3 % за кожен день прострочення за період з 04 березня 2020 року по 01 липня 2020 року;

- за договором № SAMDN0392 від 09 вересня 2011 року: 0,01 дол. США - залишок коштів на рахунку станом на 17 листопада 2014 року;

- за договором № SAMDN3093 від 14 грудня 2012 року: 10 000,00 дол. США - сума вкладу; 8 586,08 дол. США - відсотки за період з 07 липня 2014 року по 04 серпня 2020 року; 602,55 дол. США - 3 % річних за період з 16 травня 2019 року по 04 серпня 2020 року; 5 629 973,04 грн. - пеня у розмірі 3 % на день за період з 16 травня 2019 року по 04 серпня 2020 року;

- за договором № SAMDNWFD500 від 23 січня 2014 року: 10 000,00 дол. США - сума вкладу; 8 068, 45 дол. США - відсотки за період з 07 липня 2014 року по 04 серпня 2020 року; 589,13 дол. США - 3 % річних за період з 16 травня 2019 року по 04 серпня 2020 року; 5 504 605,17 грн. - пеня у розмірі 3 % на день за період з 16 травня 2019 року по 04 серпня 2020 року;

- за договором № SAMDNWFD400 від 23 січня 2014 року: 10 000,00 дол. США - сума вкладу; 8 068,45 дол. США - відсотки за період з 07 липня 2014 року по 04 серпня 2020 року; 589,13 дол. США - 3 % річних за період з 16 травня 2019 року по 04 серпня 2020 року; 5 504 605,17 грн. - пеня у розмірі 3 % на день за період з 16 травня 2019 року по 04 серпня 2020 року;

- за договором № SAMDNWFD900 від 19 лютого 2014 року: 5 000,00 дол. США - сума вкладу; 2 600,60 дол. США - відсотки за період з 07 липня 2014 року по 04 серпня 2020 року; 256,58 дол. США - 3 % річних за період з 16 травня 2019 року по 01 липня 2020 року; 2 397 380,64 грн. - пеня у розмірі 3 % на день за період з 16 травня 2019 року по 04 серпня 2020 року;

- за картковим рахунком № НОМЕР_13 : 24 156,34 дол. США - сума вкладу; 886,66 дол. США - 3 % річних за період з 16 травня 2019 року по 04 серпня 2020 року; 8 284 567,47 грн. - пеня у розмірі 3 % на день за період з 16 травня 2019 року по 04 серпня 2020 року.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15 вересня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 :

- за договором № SAMDN3093 від 14 грудня 2012 року: 10 000,00 дол. США суми вкладу; 8 586,08 дол. США відсотки за період з 07 липня 2014 року по 04 серпня 2020 року; 602,55 дол. США 3 % річних за період з 16 травня 2019 року по 04 серпня 2020 року; 300 000,00 грн. пені на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»;

- за договором № SAMDNWFD500 від 23 січня 2014 року: 10 000,00 дол. США суми вкладу; 8 068,45 дол. США відсотки за період: з 07 липня 2014 року по 04 серпня 2020 року; 589,13 дол. США 3 % річних за період з 16 травня 2019 року по 04 серпня 2020 року; 200 000,00 грн. пені на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»;

- за договором № SAMDNWFD400 від 23 січня 2014 року: 10 000,00 дол. США суми вкладу; 8 068,45 дол. США відсотків за період з 07 липня 2014 року по 04 серпня 2020 року; 589,13 дол. США 3 % річних за період з 16 травня 2019 року по 04 серпня 2020 року; 200 000,00 грн. пені на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»;

- за договором № SAMDNWFD900 від 19 лютого 2014 року: 5 000,00 дол. США суми вкладу; 2 600,60 дол. США відсотків за період з 07 липня 2014 року по 04 серпня 2020 року; 256,58 дол. США 3 % річних за період з 16 травня 2019 року по 01 липня 2020 року; 90 000,00 грн. пені на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»;

- 24 156,34 дол. США залишок коштів за картковим рахунком № НОМЕР_13 ; 2 415,63 дол. США пені відповідно до п. 32.2. ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

У задоволенні інших вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, адвокат Тузова В.О., яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», подала апеляційну скаргу. Просила рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що депозитні договори, укладені між позивачем та АТ КБ «ПриватБанк», не були розірвані. Звертає увагу на те, що умовами договорів банківських вкладів: № SAMDN3093 від 14 грудня 2012 року, № SAMDNWFD500 від 23 січня 2014 року, № SAMDNWFD400 від 23 січня 2014 року, №SAMDNWFD900 від 19 лютого 2014 року передбачено можливість дострокового розірвання договорів на вимогу вкладника. Вказує, що з 15 травня 2019 року договори було розірвано на підставі заяви ОСОБА_1 про розірвання договорів. Відтак, у зв`язку з розірванням договорів, зобов`язання сторін, що випливають з даних договорів, повністю припиняються. Судом було надано оцінку листу банку від 15 вересня 2020 року, яким нібито підтверджено невідповідність заяви позивача про розірвання договорів вимогам законодавства, проте, матеріали справ не містять зазначеного листа банку. Також зазначає, що АТ КБ «ПриватБанк» є неналежним відповідачем у справі. Належним відповідачем у справі є ТОВ «ФК «Фінілон». При цьому, розміщення банком повідомлення від 30 січня 2015 року на офіційному сайті банку з встановленням строку для клієнтів до 15 лютого 2015 року для подання письмових заперечень (незгоди) щодо переведення боргу (грошових коштів відповідного клієнта/кредитора) на рахунки ТОВ «ФК «Фінілон» було правомірною дією банку, а отримання банком таким шляхом «мовчазної» згоди від кредиторів було підтвердженням їх відношення до такого правочину, що був укладений 17 листопада 2014 року. Також, звертає увагу на те, що з 15 вересня 2019 року, тобто з дня розірвання договорів банківських вкладів, були відсутні підстав для нарахування відсотків на депозитні вклади. Згідно умов депозитних договорів після подання позивачем заяви про дострокове розірвання даних договорів, відсотки за неповний термін вкладу нараховуються за заниженою в два рази відсотковою ставкою. Проте, суд першої інстанції не надав жодної оцінки доводам банку щодо невідповідності розрахунків позивача умовам депозитних договорів та належним чином не перевірив наведені останнім розрахунки. В зв`язку з розірванням депозитних договорів були відсутні підстави для нарахування та, відповідно, стягнення трьох процентів річних та пені. Звертає увагу на те, що судом першої інстанції було неправомірно стягнуто пеню за договором банківського рахунку № НОМЕР_13 в іноземній валюті, оскільки чинним законодавством передбачено стягнення пені виключно в гривні. Не зважаючи на те, що судом було залучено до участі у розгляді справи третю особу ТОВ «ФК «Фінілон», в оскаржуваному рішенні участь третьої особи жодним чином не відображено. Крім того, в рішенні суду жодним чином не відображено, що протокольною ухвалою суду від 15 вересня 2022 року було закрито провадження у справі в частині позовних вимог по договору №SAMDN3417 у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Адвокат Дугінов Д.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав відзив на апеляційну скаргу. Просив апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити в частині обчислення валюти, в якій має бути стягнута пеня за рахунком № НОМЕР_13 . Зазначає, що погоджується з доводами відповідача, що пеня має бути стягнута у гривні. При цьому, в іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін. Заперечує проти доводів представника АТ КБ «ПриватБанк», вважає їх необґрунтованими, а апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню частково.

В судовому засіданні адвокат Дугінов Д.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив скаргу задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином. Штронда А.М.,який діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», подав клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з тим, що в члена його сім'ї діагностовано гостре вірусне респіраторне захворювання Соvid-19, та наявністю ознак хвороби в самого представника, а відтак, він не в змозі з`явитися до суду в судове засідання. Разом з тим, АТ КБ «ПриватБанк» не було позбавлене можливості забезпечити участь в судовому засіданні свого іншого уповноваженого представника. Крім того належних та допустимих доказів на підтвердження наявності хвороби в представника суду надано не було.

Відтак, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за його відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши пояснення особи, яка з`явилася в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 23 січня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір № SAMDN7882, відповідно до умов якого останньому було відкрито рахунок № НОМЕР_1 , на який ОСОБА_1 було внесено грошовий вклад у розмірі 45 000,00 грн., на строк до 23 січня 2009 року (т. 1, а.с. 13, 14).

18 серпня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір вкладу «Приват-вклад», відповідно до умов якого останньому було відкрито рахунок № НОМЕР_2 . 18 серпня 2008 року на рахунок № НОМЕР_2 було внесено 4 347,00 доларів США (т.1, а.с. 17).

18 серпня 2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір вкладу № SAMDN3969, відповідно до умов якого останньому було відкрито рахунок № НОМЕР_4 . 18 серпня 2009 року на рахунок № НОМЕР_4 було перераховано 15 000,00 доларів США (т.1, а.с. 19).

07 вересня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір вкладу № SAMDN7750 (вклад «Стандарт» з щомісячної виплатою), відповідно до умов якого ОСОБА_1 було відкрито рахунок № НОМЕР_5 , на який останнім було внесено грошовий вклад у розмірі 20 000,00 доларів США (т. 1, а.с. 20, 21).

09 вересня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір вкладу № SAMDN0201 (вклад «Стандарт с щомісячною оплатою%), відповідно до умов якого ОСОБА_1 було відкрито рахунок № НОМЕР_7 , на який ним було внесено грошовий вклад у розмірі 10 000,00 доларів США (т. 1, а.с. 23, 24).

Також 09 вересня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір вкладу № SAMDN0392 (вклад «Копилка), відповідно до умов якого останньому було відкрито рахунок № НОМЕР_8 , на який ОСОБА_1 було внесено грошовий вклад у розмірі 65,00 доларів США (т. 1, а.с. 25).

14 грудня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір № SAMDN3093 (вклад «Стандарт Приват24 на 12 месяцев). Відповідно до умов договору ОСОБА_1 було відкрито рахунок № НОМЕР_9 , на який ним було внесено грошовий вклад у розмірі 10 000,00 доларів США (т. 1, а.с. 27).

23 січня 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір вкладу № SAMDNWFD500 (вклад «Стандарт»). Відповідно до умов договору ОСОБА_1 було відкрито рахунок № НОМЕР_10 , на який ним було внесено грошовий вклад у розмірі 10 000,00 доларів США (т. 1, а.с. 30).

Також 23 січня 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір вкладу № SAMDNWFD400 (вклад «Стандарт»). Відповідно до умов договору ОСОБА_1 було відкрито рахунок № НОМЕР_11 , на який ним було внесено грошовий вклад у розмірі 10 000,00 доларів США (т.1, а.с. 32).

19 лютого 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір вкладу № SAMDNWFD900 (вклад «Стандарт»). Відповідно до умов договору ОСОБА_1 було відкрито рахунок № НОМЕР_12 , на який ним було внесено грошовий вклад у розмірі 5 000,00 доларів США (т. 1, а.с. 34).

Станом на 06 липня 2014 року на пластиковій банківській картці Gold № НОМЕР_13 , відкритій на ім`я ОСОБА_1 , залишалося 24 156,34 доларів США.

06 вересня 2007 року з рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_3 на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_14 було зараховано 12 000,00 доларів США.

Навесні 2014 року, у зв`язку із припиненням функціонування банківських відділень ПАТ КБ «ПриватБанк» на території АР Крим та м. Севастополя, рахунки ОСОБА_1 було заблоковано ПАТ КБ «ПриватБанк», нарахування відсотків було припинено.

02 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою, в якій містилося повідомлення про розірвання з 15 травня 2019 року договорів №SAMDN7750, № SAMDN0201, № SAMDN0392, №SAMDNWFD500, №SAMDNWFD400, №SAMDNWFD900, та наступні вимоги: направити інформацію про суму вкладів і процентів до виплати, здійснити повернення суми вкладів і виплатити проценти, нараховані у відповідності до умов договорів за фактичний строк користування вкладом та здійснити повернення коштів з картки Gold № НОМЕР_13 та рахунку № НОМЕР_14 (т.1, а.с. 44-46).

Заява була отримана ПАТ КБ «ПриватБанк» 02 травня 2019 року, що підтверджується відміткою банку. Проте, відповідь на вказану заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 25 листопада 2019 року надано не було, а кошти не видано.

Також судом встановлено, що у вказаній заяві про розірвання депозитних договорів від 02 травня 2019 року ОСОБА_1 не вимагав розірвання та видачі коштів за договорами №SAMDN7882 від 23 січня 2008 року та № SAMDN0558 від 18 серпня 2008 року.

Факт укладання депозитних договорів, відкриття рахунків та внесення коштів на зазначені рахунки та відкриття карткового рахунку та знаходження на ньому залишку коштів було підтверджено й банком (у вигляді наданого банком Витягу з електронного додатку «Додаток 1 (Реєстр кредиторів) до договору про переведення боргу № б.н. від 17.11.2014 р.» (т.1, а.с. 83).

При цьому, згідно довідок АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що 04 січня 2011 року було розірвано договір вкладу № SAMDN3969 від 18 серпня 2009 року; 23 січня 2008 року розірвано договір вкладу № SAMDN3417 (рахунок № НОМЕР_14 ); 28 лютого 2014 року було розірвано договір вкладу № SAMDN7750 від 07 вересня 2010 року, вклад перераховано на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_13 ; також 28 лютого 2014 року розірвано договір вкладу №SAMDN0201 від 09 вересня 2011 року, вклад перераховано на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_13 (т. 1, а.с. 68-71).

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача, та стягнув з відповідача на користь позивача

- за договором №SAMDN3093 від 14 грудня 2012 року: 10 000,00 дол. США суми вкладу; 8 586,08 дол. США відсотки за період з 07.07.2014 р. по 04.08.2020 р.; 602,55 дол. США 3 % річних за період з 16.05.2019 р. по 04.08.2020 р.; 300 000,00 грн. пені на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»;

- за договором № SAMDNWFD500 від 23 січня 2014 р.: 10 000,00 дол. США суми вкладу; 8 068,45 дол. США відсотки за період: з 07.07.2014 р. по 04.08.2020 р.; 589,13 дол. США 3 % річних за період з 16.05.2019 р. по 04.08.2020 р.; 200 000,00 грн. пені на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»;

- за договором № SAMDNWFD400 від 23 січня 2014 р.: 10 000,00 дол. США суми вкладу; 8 068,45 дол. США відсотків за період з 07.07.2014 р. по 04.08.2020 р.; 589,13 дол. США 3 % річних за період з 16.05.2019 р. по 04.08.2020 р.; 200 000,00 грн. пені на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»;

- за договором № SAMDNWFD900 від 19 лютого 2014 р.: 5 000,00 дол. США суми вкладу; 2 600,60 дол. США відсотків за період з 07.07.2014 р. по 04.08.2020 р.; 256,58 дол. США 3 % річних за період з 16.05.2019 р. по 01.07.2020 р.; 90 000,00 грн. пені на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»;

- 24 156,34 дол. США залишок коштів за картковим рахунком № НОМЕР_13 ; 2 415,63 дол. США пені відповідно до п. 32.2. ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Рішення суду першої інстанції не оскаржене сторонами в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 , в задоволенні яких було відмовлено. А тому, колегія суддів з урахуванням меж апеляційного розгляду, встановлених ст. 367 ЦПК України, не переглядає правильність висновків суду першої інстанції в цій частині.

Рішення суду першої інстанції переглядається апеляційним судом лише в частині вирішення позовних вимог, які були ним задоволені.

Колегія суддів не може погодитися з вказаними висновками суду першої інстанції в повному обсязі.

Частиною першою ст. 1058 ЦК України визначається, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від іншої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові цю суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, установлених договором (п. 2.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516.

Згідно п. 1.2. Положення від 03.12.2003 № 516, договір банківського вкладу (депозиту) укладається на умовах видачі вкладу (депозиту) на першу вимогу (вклад (депозит) на вимогу) або на умовах повернення вкладу (депозиту) зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад (депозит).

За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором (абз. 2 п. 3.3. Положення від 03.12.2003 № 516).

Частина перша статті 1061 ЦК України визначає, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Згідно з ч.1 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 02 травня 2019 року звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про розірвання договорів банківського вкладу з 15 травня 2019 року.

Оскільки ОСОБА_1 реалізував своє право на повернення вкладів, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення із АТ КБ «ПриватБанк» основної заборгованості.

Водночас, оскаржуючи рішення суду першої інстанції, АТ КБ «ПриватБанк» так і не навів доводів на спростування по суті висновків суду першої інстанції про стягнення відповідних сум.

При цьому, доводи апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» про те, що належним відповідачем у даній справі є ТОВ «ФК «Фінілон», на яке банком було переведено борг згідно умов договору про переведення боргу від 17 листопада 2014 року, є необґрунтованими, оскільки відповідно до ст. 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Матеріали справи згоди ОСОБА_1 на заміну боржника АТ КБ «ПриватБанк» на ТОВ «ФК «Фінілон» не містять, в зв`язку з чим доводи банку про те, що він не є стороною за договором банківського вкладу, укладеним між ним та позивачем, та не несе перед ним відповідальності, є необґрунтованими та безпідставними.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися із висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягненняз АТ КБ «ПриватБанк» на його користь пені, передбаченої ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а також в частині визначення періоду та сум заборгованості по відсоткам, які підлягають стягненню з відповідача.

Так, відповідно до положень ст. ст. 549, 551, 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 627 ЦК України у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

У статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 цієї статті); продукція - це будь-який виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).

Отже, Законом України «Про захист прав споживачів» врегульовані договірні відносини за участі споживача.

Частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством.

Якщо вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем, який несе відповідальність за неналежне надання цих послуг.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №320/5115/17 (провадження № 14-133цс20) викладено правову позицію про те, що пеня, передбачена частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», застосовується в разі порушення виконання договірного зобов`язання на користь споживача, однак якщо між сторонами припинено правовідносини з договорів банківського вкладу, то з часу такого припинення частина п`ята статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» не розповсюджується на спірні правовідносини.

Встановлено, що 02 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про розірвання договорів банківського вкладу з 15 травня 2019 року, у якій просив повернути йому грошові кошти (т.1, а.с. 44-46).

Частиною першою статті 1075 ЦК України передбачено, що договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час.

У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються (частина друга статті 653 ЦК України).

Отже, пеня, передбачена ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», застосовується у разі порушення виконання договірного зобов`язання на користь споживача.

Згідно із ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» базою нарахування пені слід вважати розмір процентів на суму або дохід в іншій формі, що є платою фінансової установи за використання коштів споживача (статті 1066, 1070 ЦК України). Сама сума коштів, розміщених на рахунках, не може бути врахована у базі нарахування пені відповідно до приписів частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Зазначене узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25 січня 2022 року у справі № 761/16124/15-ц (провадження №14-184цс20).

У той же час після розірвання договорів банківського вкладу між сторонами не існує споживчих правовідносин, а до грошового зобов`язання зі сплати коштів, застосовуються приписи статті 625 ЦК України у разі його невиконання.

У цивільному законодавстві закріплено конструкцію «розірвання договору» (статті 651-654 ЦК України). Вона охоплює собою розірвання договору: за згодою (домовленістю) сторін; за рішенням суду; внаслідок односторонньої відмови від договору. У спеціальних нормах ЦК України досить часто використовується формулювання «відмова від договору» (наприклад, у статтях 665, 739, 766, 782). Односторонню відмову від договору в тих випадках, коли вона допускається законом або договором, слід кваліфікувати як односторонній правочин, оскільки вона є волевиявленням особи, спеціально спрямованим на припинення цивільних прав та обов`язків (постанови Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 727/898/19, від 14 грудня 2021 року у справі № 757/71432/17-ц).

З урахуванням поданої ОСОБА_1 заяви про розірвання договорів, слід вважати, що з 15 травня 2019 року між сторонами припинилися договірні правовідносини за вказаними договорами банківського вкладу.

Суд першої інстанції зазначив, що заява ОСОБА_1 про розірвання договорів не відповідає вимогам чинного законодавства.

Разом з тим, такі висновки не ґрунтуються на законі. Право клієнта розірвати договір банківського вкладу у будь-який момент на першу вимогу відповідає положенням ст. 1075 ЦК України.

Крім того, заявляючи позов сам ОСОБА_1 зазначав, що він скористався своїм правом на розірвання договорів та звернувся до банку із заявою від 02 травня 2019 року про розірвання договорів банківського вкладу з 15 травня 2019 року, у зв`язку з чим він і нараховував санкції, передбачені ст. 625 ЦК України з 16 травня 2019 року.

Як вбачається із наданих позивачем ОСОБА_1 розрахунків, він просив стягнути пеню на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період з 16 травня 2019 року.

З огляду на наведене, на спірні правовідносини не поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», а відтак пеня з 16 травня 2019 року відповідно до ч. 5 ст. 10 цього Закону не нараховується.

Таким чином, помилковими є висновки суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення на користь ОСОБА_1 пені на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у зв`язку з порушенням виконання банком зобов`язань за договором №SAMDN3093 від 14 грудня 2012 року, договором №SAMDNWFD500 від 23 січня 2014 року, договором №SAMDNWFD400 від 23 січня 2014 року, договором №SAMDNWFD900 від 19 лютого 2014 року.

Такі висновки відповідають висновкам, викладеним у аналогічних справах у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2023 року у справі № 487/1326/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 752/21292/15-ц, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 320/5115/17.

Також, як було зазначено, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (частина третя статті 651 ЦК України). У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються (частина друга статті 653 ЦК України).

Отже, виплата встановлених статтями 1061 та 1070 ЦК України процентів поширюється лише на період дії договору вкладу та після припинення такого договору вказані проценти не нараховуються.

Після припинення договору банківського вкладу за заявою вкладника проценти не виплачуються, оскільки договірні зобов`язання, у тому числі і з виплати процентів, припиняються. Тому положення статті 1070 ЦК України до правовідносин, які виникли після припинення договору вкладу не застосовуються.

Таким чином, у суду першої інстанції були відсутні підстави для стягнення із АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 процентів за договорами вкладу за період з 16 травня 2019 року по 04 серпня 2020 року.

З АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 підлягали стягненню проценти за договорами вкладу по момент припинення договірних відносин - по 15 травня 2019 року.

Також, у суду першої інстанції були відсутні підстави для стягнення із АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 пені за картковим рахунком в сумі 2 415,63 дол. США відповідно до п. 32.2. ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 не заявляв вимог про стягнення пені на підставі вказаної норми закону - п. 32.2. ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Відповідно до оскаржуваного рішення суду позивач просив стягнути за картковим рахунком № НОМЕР_13 : 24 156,34 дол. США суми вкладу; 886,66 дол. США 3 % річних за період з 16 травня 2019 року по 04 серпня 2020 року; а також 8 284 567,47 грн. пені у розмірі 3 % на день за період з 16 травня 2019 року по 04 серпня 2020 року. При цьому вимоги про стягнення вказаної пені позивач обґрунтовував тими ж самими положеннями ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Крім того, як вірно зазначив представник АТ КБ «ПриватБанк», пеня за договором могла бути нарахована позивачем виключно в національній валюті - гривні, а не в доларах США. Позивачем не надано будь-якого розрахунку пені в гривні за кожен день прострочення на підставі п. 32.2. ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

З урахуванням викладеного, враховуючи принцип диспозитивності цивільного процесу, закріплений ст. 13 ЦПК України, у суду першої інстанції були відсутні підстави для стягнення пені відповідно до п. 32.2. ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Враховуючи викладене, з АТ КБ «ПриватБанк» всього на користь ОСОБА_1 відповідно до поданих ним розрахунків підлягає стягненню:

за договором №SAMDN3093 від 14 грудня 2012 року: 10 000,00 доларів США суми вкладу; 6416,01 доларів США відсотки за період з 07 липня 2014 року по 15 травня 2019 року; 602,55 доларів США три проценти річних за період з 16 травня 2019 року по 04 серпня 2020 року;

за договором № SAMDNWFD500 від 23 січня 2014 року: 10 000,00 доларів США суми вкладу; 6050,46 доларів США відсотки за період з 07 липня 2014 року по 15 травня 2019 року; 589,13 доларів США три проценти річних за період з 16 травня 2019 року по 04 серпня 2020 року;

за договором № SAMDNWFD400 від 23 січня 2014 року: 10 000,00 доларів США суми вкладу; 6050,46 доларів США відсотки за період з 07 липня 2014 року по 15 травня 2019 року; 589,13 доларів США три проценти річних за період з 16 травня 2019 року по 04 серпня 2020 року;

за договором № SAMDNWFD900 від 19 лютого 2014 року: 5 000,00 доларів США суми вкладу; 1990,34 доларів США відсотків за період з 07 липня 2014 року по 15 травня 2019 року; 256,58 доларів США три проценти річних за період з 16 травня 2019 року по 01 липня 2020 року;

24 156,34 доларів США залишок коштів за картковим рахунком № НОМЕР_13 .

Таким чином, рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 вересня 2022 року підлягає зміні в частині визначення суми заборгованості, що підлягає стягненню з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 за договором №SAMDN3093 від 14 грудня 2012 року, договором № SAMDNWFD500 від 23 січня 2014 року, договором № SAMDNWFD400 від 23 січня 2014 року, договором №SAMDNWFD900 від 19 лютого 2014 року та договором банківського рахунку № НОМЕР_13 .

В іншій частині рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 вересня 2022 року залишити без змін.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Тузової Владислави Олександрівни, подану в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 вересня 2022 року змінити в частині визначення суми заборгованості, що підлягає стягненню з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 за договором №SAMDN3093 від 14 грудня 2012 року, договором №SAMDNWFD500 від 23 січня 2014 року, договором №SAMDNWFD400 від 23 січня 2014 року, договором №SAMDNWFD900 від 19 лютого 2014 року та договором рахунку №067674.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 :

за договором №SAMDN3093 від 14 грудня 2012 року: 10 000,00 доларів США суми вкладу; 6 416,01 доларів США - відсотки за період з 07 липня 2014 року по 15 травня 2019 року; 602,55 доларів США - три проценти річних за період з 16 травня 2019 року по 04 серпня 2020 року;

за договором № SAMDNWFD500 від 23 січня 2014 року: 10 000,00 доларів США суми вкладу; 6050,46 доларів США - відсотки за період з 07 липня 2014 року по 15 травня 2019 року; 589,13 доларів США - три проценти річних за період з 16 травня 2019 року по 04 серпня 2020 року;

за договором № SAMDNWFD400 від 23 січня 2014 року: 10 000,00 доларів США суми вкладу; 6050,46 доларів США - відсотки за період з 07 липня 2014 року по 15 травня 2019 року; 589,13 доларів США - три проценти річних за період з 16 травня 2019 року по 04 серпня 2020 року;

за договором № SAMDNWFD900 від 19 лютого 2014 року: 5 000,00 доларів США суми вкладу; 1990,34 доларів США - відсотків за період з 07 липня 2014 року по 15 травня 2019 року; 256,58 доларів США - три проценти річних за період з 16 травня 2019 року по 01 липня 2020 року;

24 156,34 доларів США залишок коштів за картковим рахунком № НОМЕР_13 .

В іншій частині рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 22 березня 2023 року.

Суддя-доповідач

Судді