Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.03.2023 Справа №607/18692/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі: головуючого судді Позняка В.М., за участю секретаря судового засідання Кужель К.С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/14 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 79,9 кв.м., житловою площею 53,9 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , за виключенням житлової прибудови під літ. «А1», загальною площею 34,5 кв.м. та житловою площею 13,4 кв.м., гаража під літ. «Ж», господарської будівлі під літ. «3».

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина на належну їй частку житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_3 склала заповіт, згідно якого належні їй частки житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , заповіла позивачу, а земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва 2,98 га ОСОБА_2 . Позивач з братом спадщину прийняли шляхом подачі у визначений законом термін відповідної заяви до нотаріуса. До складу спадкового майна, яке ОСОБА_1 успадкував після смерті матері входить частина спірного будинку з надвірними будівлями і спорудами, що належала спадкодавцю на підставі договору дарування. На вказану частку будинку позивачу видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Окрім того, матері належала 1/14 частка спірного будинку, як члену колгоспного двору. Звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищевказане спадкове майно, а саме 1/14 частку спірного житлового будинку, йому було відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа та державної реєстрації права власності на житловий будинок. З цих підстав просить визнати за ним право власності на вказане спадкове майно.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 грудня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 09 лютого 2023.

Ухвалою суду із занесенням до протоколу судового засідання від 09 лютого 2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 06 березня 2023 року.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача адвоката Карпи М.М. надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного розгляду справи не заперечила.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечила проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Судом встановлено наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 02 березня 2021 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 450.

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася, окрім іншого, з частини житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_3 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського і районного нотаріального округу Маркуліна Л.О. 06 лютого 1998 року за реєстровим № 485, та записано в реєстровій книзі № 2 за реєстровим № 287, а також з 1/14 частина колишнього колгоспного двору за вищевказаною адресою, яка належала спадкодавцю як члену колгоспного двору.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт від 16 вересня 2013 року, який було посвідчено секретарем Довжанської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Білою М.А. та зареєстровано в реєстрі за №62, згідно якого належні їй частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 та грошові вклади з нарахованими відсотками та компенсаціями заповіла ОСОБА_1 . Земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,98 га серії ЯБ № 81685, яка розташована на території Довжанської сільської ради заповіла ОСОБА_2 .

У справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори, після смерті ОСОБА_3 , за заявою ОСОБА_1 заведена спадкова справа за №283/2021. 30 серпня 2021 року до нотаріальної контори надійшла заява про прийняття спадщини за заповітом від імені ОСОБА_2 . Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися.

З метою оформлення права власності на вказане спадкове майно після смерті матері ОСОБА_3 та видачі свідоцтва про право на спадщину, ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса. Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук Ю.В. від 27 жовтня 2021 року № 2415/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 .

Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину була мотивована нотаріусом тим, що відсутні правовстановлюючі документи про належність цього майна спадкодавцеві.

Разом з тим, 12 листопада 2021 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку з відповідною частиною надвірних побудов і споруд АДРЕСА_1 , яка належала померлій ОСОБА_3 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом 06 лютого 1998 року за реєстровим № 485 та зареєстровано Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 10 березня 1998 року, записано в реєстрову книгу № 287.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 20 листопада 1970 року, матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначена ОСОБА_3 .

Згідно довідки, виданої Довжанською сільською радою від 05 жовтня 2011 року № 422 вбачається, що частина житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 , згідно договору дарування серія ААК № 133819 від 06 лютого 1998 року. частина даного житлового будинку станом на 01 липня 1990 року числиться за членами колгоспного двору, а саме: ОСОБА_4 , 1913 р.н. голова двору, ОСОБА_5 , 1934 р.н. зять, ОСОБА_3 , 1939 р.н. дочка, ОСОБА_2 , 1968 р.н. внук, ОСОБА_1 , 1970 р.н. внук, ОСОБА_6 , 1987 р.н. правнук, ОСОБА_7 , 1958 р.н. зять.

Як вбачається з довідки, виданої Довжанським старостинським округом Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 05 грудня 2022 року № 293, на день смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині житлового будинку, що по АДРЕСА_1 , були зареєстровані та проживали: ОСОБА_1 , 1970 р.н. син, ОСОБА_8 , 2004 р.н. внучка, ОСОБА_9 , 2005 р.н. внук.

Згідно інформаційної довідки від 06 жовтня 2021 року № 1250, виданої Тернопільським районним бюро технічної інвентаризації за матеріалами бюро станом на 01.01.2013 р. житловий будинок загальною площею 48,2 кв.м., житловою площею 30,9 кв.м. літ. «А», хлів літ. «Б», хлів літ. «В», вбиральня літ. «Г», літня кухня з прибудовою і підвалом літ. «Д», огорожа «1» по АДРЕСА_1 зареєстровано: 20/42 частини за головою колгоспного двору ОСОБА_10 на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 31.01.1990 р. та записано в реєстрову книгу № 2 за реєстровим № 287; 1/2 частина - за ОСОБА_3 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського і районного нотаріального округу Маркуліна Л.О. 06.02.1998 р. за реєстровим №485., та записано в реєстровій книзі №2 за реєстровим №287; 1/42 частина - за ОСОБА_11 на підставі рішення Тернопільського Міськрайонного суду від 15.05.2012 р., справа № 2-9322/11/.; витяг про державну реєстрацію прав від 18.09.2012 р. номер витягу: 35538078, записано в реєстрову книгу № 2 за реєстровим № 287.

Згідно інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна від 16 липня 2021 року № 881, загальна площа житлового будинку АДРЕСА_1 79,9 кв.м., житлова 53,9 кв.м. Дозвільні документи на будівництво житлової прибудови літ «А1» заг. пл. 34,5 м.кв., житл. пл. 13,4 м.кв., гаража літ «Ж», господарської будівлі літ. «З» замовником не подано.

Відповідно до довідки № 2768 від 24 листопада 2011 року, згідно Реєстру прав власності 1/2 частина будинковолодіння АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського і районного нотаріального округу від 06.02.1998 р. за реєстровим № 485, частина будинковолодіння зареєстрована за головою колишнього колгоспного двору ОСОБА_10 на підставі свідоцтва на право особистої власності і видане Тернопільською районною радою 31.01.1990 р. на підставі рішення виконкому № 8 від 31.01.1990 р. За матеріалами бюро частина колишнього колгоспного двору належить колишнім членам двору у відповідній частині: 1/14 частина належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 частина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 частина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 частина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 частина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 частина - ОСОБА_7 , 1/14 частина - ОСОБА_6 .

24 липня 2012 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації було виготовлено технічний паспорт на зазначений житловий будинок, у якому вказана характеристика будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до експлікації приміщень до плану житлового будинку, житлова прибудова під літ. «А1» - 2011 року будівництва, гараж під літ. Ж 2006 року будівництва, Господарська будівля під літ. «З» - 2011 року будівництва.

Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4, 5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ст. 563 ЦК УРСР 1963 року, у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування в майні двора не відкривається, а спадкується лише особисте майно членів колгоспного двору. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишилося, майно двору спадкується на загальних підставах.

Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 14.01.2014 року у справі №6-14 5цс 13 та від 18 листопада 2015 року № 6-350цс15.

Таким чином, право на частку у колгоспному дворі мають всі члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на таку частку.

Оскільки вищевказаний житловий будинок збудовано до 1939 року, що стверджується копією технічного паспорта, виготовленого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, тобто в період до 15.04.1991 року, до введення в дію Закону України «Про власність», всі члени колгоспного двору набули права спільної сумісної власності на вказаний будинок. Це право збереглося за ними і після припинення колгоспного двору після введення в дію вищезазначеного Закону.

Судом встановлено, що 1/2 частина будинковолодіння АДРЕСА_1 належала ОСОБА_3 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського і районного нотаріального округу від 06.02.1998 р. за реєстровим № 485.

Таким чином, інша частина вказаного будинковолодіння належить на праві власності семи членам колгоспного двору - по 1/14 частині житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд загальною площею 79.9 км.в., з яких житлова 53,9 кв.м., який знаходиться в АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.ст. 1216-1219 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи те, що до складу будинковолодіння входить нерухоме майно, збудоване до 15 квітня 1991 року, тому до складу спадкового майна, а саме 1/14 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 79,9 кв.м., житловою площею 53,9 кв.м., яке спадкується за заповітом після смерті ОСОБА_3 , не входить житлова прибудова під літ. «А1», загальною площею 34,5 кв.м. та житловою площею 13,4 кв.м., гаража під літ. «Ж», господарської будівлі під літ. «3».

У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за життя склала заповіт, згідно якого належні їй частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , заповіла ОСОБА_1 , останній спадщину прийняв, оскільки протягом шестимісячного строку звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок, позивач не може реалізувати своїх спадкових прав, а тому його право підлягає судовому захисту шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/14 частину житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею 79,9 кв.м., житловою площею 53,9 кв.м., в порядку спадкування за заповітом, після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за виключенням житлової прибудови під літ. «А1», загальною площею 34,5 кв.м. та житловою площею 13,4 кв.м., гаража під літ. «Ж», господарської будівлі під літ. «3».

Керуючись ст.ст. ст. ст. 10, 12, 13, 81, 82, 259, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, ст. 16, 392 1223, 1270, 1273 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/14 частину житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею 79,9 кв.м., житловою площею 53,9 кв.м., в порядку спадкування за заповітом, після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за виключенням житлової прибудови під літ. «А1», загальною площею 34,5 кв.м. та житловою площею 13,4 кв.м., гаража під літ. «Ж», господарської будівлі під літ. «3».

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: с. Довжанка, Тернопільський район Тернопільська область, ІПН НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: с. Курівці, Тернопільський район, Тернопільська область.

Головуючий суддяВ. М. Позняк