печерський районний суд міста києва
Справа № 757/1144/22-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2023 року Печерський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді Волкової С.Я. при секретарі Зінченко М.М., за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Штронди А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон», про захист прав споживачів, розірвання депозитних договорів та стягнення коштів (вкладів, процентів та штрафних санкцій),

установив:

У січні 2022 р. ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», просив: розірвати депозитний договір № SAMDN1577 від 20.02.2014 р. та стягнути на його користь: 7 380,13 доларів США вкладу, 50,95 доларів США нарахованих, але не виплачених процентів за період з 20.02.2014 р. по 16.03.2014 р., 5 204,51 долари США процентів за період з 16.03.2014 р. по 12.01.2022 р., 7 936,34 доларів США пені у розмірі 3% за кожен день прострочення на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачі» за період з 23.12.2021 р. по 12.01.2022 р.; розірвати депозитний договір № SAMDNWFD400 від 06.02.2014 р. та стягнути на його користь: 8 410,91 доларів США вкладу, 109,1 доларів США нарахованих, але не виплачених процентів за період з 06.02.2014 р. по 06.03.2014 р., 5 288,96 доларів США процентів за період з 07.03.2014 р. по 12.01.2022 р., 8 675,26 доларів США пені у розмірі 3% за кожен день прострочення на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачі» за період з 23.12.2021 р. по 12.01.2022 р.; розірвати депозитний договір № SAMDNWFD000 від 27.12.2013 р. та стягнути на його користь: 65 000,00 грн вкладу, 97 311,23 грн процентів за період з 28.02.2014 р. по 12.01.2022 р., 101 808,42 грн пені у розмірі 3% за кожен день прострочення на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачі» за період з 23.12.2021 р. по 12.01.2022 р.; розірвати депозитний договір № SAMDN7164 від 20.08.2013 р. та стягнути на його користь: 105 500,00 грн вкладу, 46 571,24 грн нарахованих, але не виплачених процентів за період з 20.08.2014 р. по 20.02.2014 р., 149 284,11 грн процентів за період з 21.02.2014 р. по 12.01.2022 р., 159 828,92 грн пені у розмірі 3% за кожен день прострочення на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачі» за період з 23.12.2021 р. по 12.01.2022 р.; стягнути на його користь: 9,10 доларів США залишку коштів з рахунку № НОМЕР_1 ; 34,27 грн залишку коштів з рахунку № НОМЕР_2 ; 113,05 грн залишку коштів з рахунку № НОМЕР_3 ; 0,62 грн залишку коштів з рахунку № НОМЕР_4 ; 0,10 грн залишку коштів з рахунку № НОМЕР_5 . Свої вимоги ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем було укладено депозитні договори: № SAMDNWFD400 від 06.02.2014 р., за яким передав банку 8 410,91 доларів США; № SAMDN1577 від 20.02.2014 р., за яким передав банку 7 380,13 доларів США; № SAMDN7164 від 20.08.2013 р., за яким передав банку 95 500,00 грн, 01.10.2013 р. на означений рахунок ним внесено 5 000,00 грн, відповідно до довідки банку № 123334817 від 11.05.2014 р. на цьому рахунку обліковуються 152 071,24 грн, а також на його рахунку № НОМЕР_1 обліковуються 9,10 доларів США, на рахунку № НОМЕР_2 обліковуютьсяь 34,27 грн, на його рахунку № НОМЕР_3 обліковуються 113,05 грн, на його рахунку № НОМЕР_4 обліковуються 0,62 грн, на його рахунку № НОМЕР_5 обліковуються 0,10 грн.

Ухвалою суду від 18.01.2022 р. відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 04.10.2022 р. здійснено перехід у розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 04.11.2022 р. залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на боці відповідача.

Відповідачем Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» подано відзив на позовну заяву.

Третьою особою: Товариством з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Фінілон» пояснення щодо позову або відзиву не подано.

Ухвалою суду від 26.01.2023 р. закрито підготовче провадження.

Суд, вислухавши представника позивачаОСОБА_1 , представника відповідача Штронду А.М. , дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Згідно частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно частини першої статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини другої статті 1060 ЦК України банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Надані суду документи свідчать про те, що ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою № SAMDN7164 від 20.08.2013 р. на оформлення вкладу «Стандарт на 12 міс.», просив оформити депозитний вклад на умовах: сума вкладу 95 500,00 грн, строк вкладу 366 днів до 20.08.2014 р., включно, процентна ставка 18% річкових, період нарахування процентів по вкладу 1 місяць; банк за умовами укладеного договору відкрив позивачу особистий рахунок № НОМЕР_6 , на який зараховується вклад, проценти по вкладу зараховуються на рахунок/карту № НОМЕР_7 ; 01.10.2013 р. на особистий рахунок позивачем внесено 5 000,00 грн;

ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою № SAMDNWFD000 від 27.12.2013 р. на оформлення вкладу «Стандарт», просив оформити депозитний вклад на умовах: залишок вкладу станом на 27.12.2013 р. 65 000,00 грн, строк вкладу 366 днів до 27.12.2014 р., включно, процентна ставка 19% річкових, період нарахування процентів по вкладу 1 місяць; банк за умовами укладеного договору відкрив позивачу особистий рахунок № НОМЕР_8 , на який зараховується вклад, проценти по вкладу зараховуються на рахунок/карту № НОМЕР_7 . Надані відповідачем докази свідчать про те, що 20.02.2014 р. кошти, які обліковувалися на рахунку депозитного договору у розмірі 66 790,18 грн, було конвертовано в долари США (за курсом 9,0500), що в еквіваленті склало 7 380,13 доларів США, й залишок коштів на рахунку № НОМЕР_9 становить 0,01 грн, що 20.02.2014 р. кошти у розмірі 7 380,13 доларів США переведено на рахунок № НОМЕР_10 (депозитний договір № SAMDN1577), отже ОСОБА_2 відкрито новий депозитний договір, оскільки ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою№ SAMDN1577 від 20.02.2014 р. на оформлення вкладу «Стандарт», просив оформити депозитний вклад на умовах: сума вкладу 7 380,13 доларів США, строк вкладу 366 днів до 20.08.2014 р., включно, процентна ставка 9% річкових, період нарахування процентів по вкладу 1 місяць; банк за умовами укладеного договору відкрив позивачу особистий рахунок № НОМЕР_10 , на який зараховується вклад, проценти по вкладу зараховуються на рахунок/карту № НОМЕР_10 ;

ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою № SAMDNWFD400 від 06.02.2014 р. на оформлення вкладу «Стандарт», просив оформити депозитний вклад на умовах: сума вкладу 8 410,91 доларів США, строк вкладу 366 днів до 06.05.2014 р., включно, процентна ставка 8% річкових, період нарахування процентів по вкладу 1 місяць; банк за умовами укладеного договору відкрив позивачу особистий рахунок № НОМЕР_11 , на який зараховується вклад, проценти по вкладу зараховуються на рахунок/карту № НОМЕР_11 .

Щодо рахунку № НОМЕР_12 , залишок коштів з якого ОСОБА_2 просить стягнути на його користь, то надані відповідачем докази свідчать про те, що позивач безперешкодно користувався означеним картковим рахунком до 12.12.2014 р., що в подальшому вказана картка була закрита та залишок коштів на вказаному рахунку становить 0,00 грн; щодо рахунку № НОМЕР_2 , залишок коштів з якого ОСОБА_2 просить стягнути на його користь, то суд звертає увагу, що як на підставу наявності і означеного рахунку, і коштів, які нібито обліковуються на рахунку, позивач в позовній заяві, його представник в судовому засіданні посилаються на довідку банку № 123334817 від 11.05.2014 р. (а.с. 15), втім надана суду довідка не свідчить про те, що у позивача наявний рахунок № НОМЕР_2 .

Встановлено, що 13.12.2021 р. заявою від 10.12.2021 р. ОСОБА_2 повідомив відповідача про повернення коштів (розірвання договорів); відповідач, викладаючи заперечення проти позову, у відзиві зазначив, що заяву про розірвання договорів та повернення коштів банк отримав 20.12.2021 р.

Суд, вивчивши означені заяви на оформлення вкладів, вважає, що позов в цій частині підлягає частковому задоволенню, з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 слід стягнути: за договором № SAMDN1577 від 20.02.2014 р. 7 380,13 доларів США вкладу, за договором № SAMDNWFD400 від 06.02.2014 р. 8 410,91 доларів США вкладу, за договором № SAMDN7164 від 20.08.2013 р. 105 500,00 грн вкладу, 9,10 доларів США - залишку коштів з рахунку № НОМЕР_1 ; 0,62 грн - залишку коштів з рахунку НОМЕР_4 ; 0,10 грн - залишку коштів з рахунку НОМЕР_5 , у задоволенні вимог про стягнення суми вкладу слід відмовити, оскільки позивачем безпідставно висуваються вимоги про стягнення коштів за договором № SAMDNWFD000 від 27.12.2013 р., ним не надано жодного доказу наявності рахунку № НОМЕР_2 , залишок коштів на рахунку № НОМЕР_12 становить 0,00 грн.

Щодо нарахованих, але невиплачених 50,95 доларів США процентів за договором № SAMDN1577 від 20.02.2014 р., нарахованих, але невиплачених 109,1 доларів США процентів за договором № SAMDNWFD400 від 06.02.2014 р., то означені суми, строк їх нарахування відповідачем не оспорюються, отже підлягають стягненню. Щодо відсотківза договором № SAMDN7164 від 20.08.2013 р., то в їх стягненні слід відмовити, оскільки такі відсотки нараховані позивачем за період з 20.08.2014 р. по 20.02.2014 р., іншого розрахунку відсотків ані позовна заява ОСОБА_2 , ані додатки до неї не містить.

У постанові Верховного Суду від 08.09.2021 р. у справі № 727/898/19 зазначено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є, відповідно розірваним або зміненим (частина третя статті 651 ЦК України). У цивільному законодавстві закріплено конструкцію «розірвання договору» (статті 651-654 ЦК України). Вона охоплює собою розірвання договору: за згодою (домовленістю) сторін; за рішенням суду; внаслідок односторонньої відмови від договору. У спеціальних нормах ЦК України досить часто використовується формулювання «відмова від договору» (наприклад, у статтях 665, 739, 766, 782). Односторонню відмову від договору в тих випадках, коли вона допускається законом або договором, слід кваліфікувати як односторонній правочин, оскільки вона є волевиявленням особи, спеціально спрямованим на припинення цивільних прав та обов`язків.

У постанові Верховного Суду від 20.07.2022 р. у справі № 132/4437/18, з посиланням на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 23.02.2022 р. у справі № 363/396515 зазначено: у частині першій статті 1075 ЦК України визначено, що договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь-який час. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є, відповідно розірваним або зміненим (частина третя статті 651 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Суд, враховуючи, що право клієнта на розірвання договору банківського рахунку в односторонньому порядку безумовне; договір вважається розірваним з моменту отримання банком заяви про це, отже, оскільки банк отримав заяву позивача про повернення коштів (розірвання договорів), тому у суду відсутні підстави для їх розірвання та задоволення таких вимог ОСОБА_2 .

Щодо нарахованих позивачем відсотків за договорами за період до 12.01.2022 р., то суд звертає увагу на наступне.

ОСОБА_2 , звертаючись до суду із вимогами до відповідача прозахист прав споживачів, розірвання депозитних договорів та стягнення коштів (вкладів, процентів та штрафних санкцій), свої вимоги обґрунтовує статтею 1061 ЦК України.

Згідно абзацу 1 частини першої статті 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

За змістом статті 1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу. Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09.11.2021 р. у справі № 320/5115/17 навела правову позицію щодо наявності правових підстав для стягнення процентів за договором банківського вкладу після розірвання договору банківського вкладу, й у постанові зазначено: відповідно до частини другої статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Тобто після розірвання договорів їх умови припиняють діяти і правове регулювання відносин між сторонами здійснюється на законодавчих, а не договірних підставах, оскільки розірвання договорів у контексті статтей 598 та 651 ЦК України є підставою для припинення зобов`язання.

Суд, враховуючи викладене, знаходить позовні вимоги ОСОБА_2 в цій частині необґрунтованими, в їх задоволенні слід відмовити, оскільки виплата, передбачена пунктами 3 кожного з укладених договорів та встановлених статтями 1061, 1070 ЦК України процентів, поширюється лише на період дій договорів вкладу та після припинення таких договорів вказані проценти не нараховуються.

Щодо вимог позивача про стягнення на його користь пені, нарахованоїна підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», то у постанові Верховного Суду від 21.12.2021 р. у справі № 369/7118/18 з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 р. у справі № 320/5115/17 зазначено, що у зв`язку з достроковим розірванням депозитних договорів за заявою вкладника між сторонами припинено правовідносини за цими договорами, тому частина п`ята статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» не розповсюджується на спірні правовідносини.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 р. у справі № 320/5115/17 щодо можливості застосування норм Закону України «Про захист прав споживачів» та нарахування пені на підставі частини п`ятої статті 10 цього Закону зазначено, що розміщення грошових коштів у виді вкладу (депозиту) та отримання процентів за вкладом є фінансовими операціями, які здійснюються у разі укладення договору банківського вкладу, і в сукупності становлять суть фінансової послуги, яка надається банком споживачу (вкладнику)… Законом України «Про захист прав споживачів» врегульовані договірні відносини за участі споживача. …Відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Отже пеня, передбачена частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», застосовується в разі порушення виконання договірного зобов`язання на користь споживача.

Суд, враховуючи, що між позивачем та відповідачем припинено правовідносини з договорів банківського вкладу (депозиту), то частина п`ята статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» не розповсюджується на спірні правовідносини, вважає у задоволенні позову ОСОБА_2 про стягнення пені згідно означеного Закону слід відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень частини першої статті 141 ЦПК України та вважає, що з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 5 903,68 грн, оскільки позивач звільнений від оплати судового збору.

Керуючись статтями 1-23, 76-81, 95, 131, 141, 258-259, 26-265, 280-282, 352, 353, 355 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 за договором № SAMDN1577 від 20.02.2014 р.: 7 380,13 доларів США вкладу, 50,95 доларів США процентів за період з 20.02.2014 р. по 16.03.2014 р., а всього 7 431,08 доларів США;

стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 за договором № SAMDNWFD400 від 06.02.2014 р.: 8 410,91 доларів США вкладу, 109,1 доларів США процентів за період з 06.02.2014 р. по 06.03.2014 р., а всього 8 520,01 доларів США;

стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 за договором № SAMDN7164 від 20.08.2013 р.: 105 500,00 грн вкладу;

стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 :

9,10 доларів США - залишку коштів з рахунку № НОМЕР_1 ;

0,62 грн - залишку коштів з рахунку НОМЕР_4 ;

0,10 грн - залишку коштів з рахунку НОМЕР_5 .

У задоволенні інших вимог позову - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави суму судового збору у розмірі 5 903,68 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду.

Позивач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_13 ).

Відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, ).

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» (49000, м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, 29-А ().

Суддя С.Я. Волкова