Справа № 487/5597/21
Провадження № 2/487/282/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2023 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді Нікітіна Д.Г. за участю секретаря: Сідлецької О.М, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса), третіх осіб: Державного нотаріуса Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Желєзнякової Олександри В`ячеславівни, ОСОБА_2 про визнання неправомірною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та скасування запису про право власності,

ВСТАНОВИВ:

06.08.2021 року ОСОБА_1 звернулась до Заводського районного суду м.Миколаєва з позовом до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса), третіх осіб: Державного нотаріуса Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Желєзнякової Олександри В`ячеславівни, ОСОБА_2 про визнання неправомірною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та скасування запису про право власності.

18.10.2021 року ОСОБА_1 надала до суду уточнену позовну заяву.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву, просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав.

Представник Третьої державної нотаріальної контори Миколаївської області, Південне міжрегіональне управління юстиції (м.Одеса) в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву, просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, причину неявки суду не повідомили, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Обставини справи, встановлені судом.

Заводським районним судом м. Миколаєва справа №490/7597/18 від 23.10 2020 року ухвалено Рішення, яким внесено зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 жовтня .2016 року, виданого державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Грачовою ЛЛ. на ім`я спадкоємця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , яка проживає та зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , яке зареєстроване в реєстрі за №5-594, зазначивши, що спадкоємцями указаного у цьому свідоцтві майна громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 є його мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та його дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_2 в рівних частках по 1/2 частині за кожним на квартиру АДРЕСА_2 .

Після набрання рішенням законної сили представник позивачки звернулася до відповідача про внесення змін до свідоцтва і видачі свідоцтва про право на спадщину.

15.06.2021 року предстаником позивачки отримано Постанову №601/01-16 від 10.06.2021 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Як підставу неможливості внести зміни до свідоцтва про спадщину і видачі свідоцтва позивачу відповідач зазначає, наступне: Оскільки ч. 3 ст. 1300 ЦК встановлено, що виправлення у свідоцтві про право на спадщину у зв`язку із внесенням змін не допускається, а має видаватися нове свідоцтво про право на спадщину, отже, на свідоцтві про право на спадщину повинна ставитися реальна дата його видачі, а не первісної видачі свідоцтва.

Відповідно до статті 26 ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

27.03.2021 року на ім`я ОСОБА_4 було надіслано запрошення, щодо виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва, від 23.10.2020 року справи №490/7597/18 згідно якого внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.10.2016 року, за реєстровим №5-594 для надання цього з документу нотаріусу, спадкоємиця до нотаріуса не з`явилася.

Виходячи з вищевикладеного, підстав для скасування права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно або нести зміни щодо об`єкту нерухомого майна, та виконати в цілому рішення Заводського районного суду м. Миколаєва, від 23.10.2020 року справа №490/7597/18 згідно якого внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.10.2016 року за реєстровим №5-594 виданого Третьою миколаївською державною нотаріальною конторою Миколаївської області технічно не можливо.

Позивач вважає вказану постанову незаконною та такою, що порушує її права спадкоємця, так як нотаріусом було вчинено дії, передбачені Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, однак на час винесення постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріусом не враховано право позивача зареєструвати право власності за спадкоємцем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відповідно до Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, яким передбачено право звернутись до державного реєстратора прав на нерухоме майно із заявою про державну реєстрацію права власності спадкодавця, що було набуто останнім за життя.

Крім того, відповідно до п. 66 Порядку для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу. Державним нотаріусом документ, що містить відомості про склад спадкоємців, позивачу не надався, тому звернутися з заявою про реєстрацію належної спадкодавцю частини остання не мала змоги. Позивач вважає, що так як, основною і єдиною підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу була відсутність документів, що посвідчують право власності спадкодавця на майно, то зазначеним вище способом така підстава могла бути усунута, а сама постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії є невмотивованою, оскільки в оскаржуваній постанові нотаріусом не конкретизовано який саме документ потрібно надати або яким чином усунути недоліки. Позивач не в змозі самостійно визначити подальші дії для оформлення спадщини.

Відповідно до ст. 49 Закону України Про нотаріат, зі змінами, нотаріус або Інша посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчинені нотаріальної дії, якщо:

- Вчинення такої дії суперечить законодавству України;

-Не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Зважаючи на вищевикладені факти та в межах діючого законодавства,

- Відмовити ОСОБА_5 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ім`я її довірителя ОСОБА_1 на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 після смерті батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 - ОСОБА_3 .

Почивака вважає, що така відмова є протиправною, чим порушується її право на отримання спадщини за законом.

Предметом судової діяльності у справах про оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні є перевірка законності дії нотаріусів або відповідних посадових осіб, які вчиняють нотаріальні дії чи які відмовили в їх вчиненні. Вважаю, що такими діями посадової особи порушується моє право отримання у власність майна, тому вимушена звернутися до суду за захистом свого права.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Згідно ст. 5 Закону України «Про нотаріат» нотаріус зобов`язаний, зокрема: здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики; сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам; виконувати інші обов`язки, передбачені законом.

Статтею 49 Закону України «Про нотаріат» передбачено підстави для відмови у вчиненні нотаріальних дій. Пунктом 2 частини 1 цієї статті встановлено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

У п. 9 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» зазначено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Згідно ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Як наголошувалось Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ із посиланням на Постанову Пленуму ВССУ «Про узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року № 2 можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу.

Судовий контроль за діяльністю нотаріусів має забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчинення нотаріальних дій.

Главою 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, регламентується процедура видачі свідоцтв про право на спадщину.

Відповідно до підпункту 4.1 цієї глави, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва.

Згідно підпункту 4.12 свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Підпунктом 4.14 цієї глави передбачено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Отже, Законом України «Про нотаріат» передбачено обов`язок нотаріуса сприяти громадянам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, і право нотаріуса витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Неподання таких відомостей нотаріусу є однією з підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії..

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України (у редакції від 18 березня 2004 року № 1618- IV) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Обов`язок нотаріуса та відповідної посадової особи вчиняти нотаріальні дії передбачений ч.3 ст. 49 Закону N 3425-ХІІ де встановлено заборону безпідставної відмови в її вчиненні.

Як випливає з п. 9 ч. 1 ст. 49 Закону N 3425-ХІІ, підстави для вщмови у вчиненні нотаріальної дії можуть встановлюватися тільки цим Законом.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року № 3425-ХІІ нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: І) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; б) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її' вчиненням; 8-1) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників, зокрема за виконавчими провадженнями про стягненая аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці; 9) в інших випадках, передбачених законом

Як вбачається з наведеного вище підстави які зазначені в відмові, в тому числі такої підстави, як технічної неможливості, не міститься, що не відповідає вимогам ст.. 49 Закону « Про нотаріат», а тому така відмова у вчиненні дії у видачі свідоцтва про спадкування є незаконною.

Порядок визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину врегульовано статтею 1301 ЦК України, якою передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Порядок внесення змін до свідоцтва про право на спадщину передбачено статтею 1300 ЦК України, де зазначено,

-Так, за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину.

-На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину.

-У випадках, встановлених частинами першою І другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину.

Отже, застосування цього правила є можливим у випадку, коли після видачі свідоцтв про право на спадщину з`являться інші спадкоємці.

У разі настання підстав для внесення змін до свідоцтва про право на спадщину законом не обумовлюється, що зміни до нього повинні вноситись внаслідок визнання попереднього свідоцтва недійсним.

У такому випадку нотаріус повинен вилучити у спадкоємців раніше видані свідоцтва та замість них видати нові, з актуальною інформацією.

За таких обставин, передбачений статтею 1300 ЦК України порядок внесення змін до свідоцтва про право на спадщину є самостійним способом захисту прав спадкоємців.

(Постанова Верховного суду від 13 листопада 2019 року справа № 758/5329/15 провадження № , 61-18376св18).

Про обовязок вчинити дію, щодо видачі свідоцтва покладено саме на відповідача, свідчить наступне:

Керуючись частиною першою статті 67 Закону України «Про Нотаріат» та частинами першою, другою статті 1296 ЦК України, якими встановлено, що у разі, якщо спадщину прийнято кількома спадкоємцями, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців, а отже, наявність інших спадкоємців не є підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нотаріус видає особі свідоцтво з визначенням ім`я та часток у спадщині інших спадкоємців

За змістом статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з частиною п`ятою статті 1268 ПК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємстві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частин першої, другої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернуться до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ч. З ст. 17 Закону України «Про нотаріат» N 3425-Х1І державна нотаріальна контора є юридичною особою, яка створюється та реєструється у встановленому законом порядку. Очолює державну нотаріальну контору завідуючий, який призначається із числа осіб, які мають свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

З урахуванням того, що державний нотаріус перебуває з державною нотаріальною конторою у трудових відносинах та вчиняє нотаріальні дії від її імені, то у разі оскарження його нотаріальних дій належним відповідачем є саме державна нотаріальна контора, а сам державний нотаріус може брати участь у справі як третя особа. ( лист ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову вїх вчиненні)

Отже, постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії є невмотивованою, оскільки в оскаржуваній постанові нотаріусом не конкретизовано який саме документ потрібно надати або яким чином усунути недоліки, так як спадкоємець не повинен самостійно визначити подальші дії для оформлення спадщини за умови заведення спадкової справи.

Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню

Керуючись Законом України «Про нотаріат», ст. 1218 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 258-259, 267, 268, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса), третіх осіб: Державного нотаріуса Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Желєзнякової Олександри В`ячеславівни, ОСОБА_2 про визнання неправомірною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та скасування запису про право власності - задовольнити.

Визнати відмову №601/01-16 від 10.06.2021 року у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ім`я ОСОБА_1 на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 після смерті батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 - ОСОБА_3 - незаконною.

Скасувати запис про право власності квартири АДРЕСА_3 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме мано від 28.10.2016 року де власником всієї квартири зазначена - ОСОБА_2 внесений державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Грачовою Л.І.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908,00 грн. судового збору

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_4 .

Відповідач: Третя Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області, Південне міжрегіональне управління юстиції (м. Одеса), , м. Миколаїв, вул. Погранична, 40.

Відповідач: Державний нотаріус Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області, Південне міжрегіональне управління юстиції (м. Одеса) Желєзнякова Олександра В`ячеславівна, м. Миколаїв, вул. Погранична, 40.

Відповідач: ОСОБА_6 1952 року народження, РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Суддя Д.Г. Нікітін