Справа № 761/853/22
Провадження № 2/761/3758/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Габунії М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», треті особи: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волков Олександр Юрійович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» про визнання кредитного договору припиненим, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2022 року до суду надійшла вказана позовна заява.

В позовній заяві позивач просить: визнати припиненим кредитний договір №200004712 від 28.01.2014 року, укладений між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський».

Вимоги позову обґрунтовані тим, що 28.01.2014 року між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» був укладений кредитний договір №200004712.

19.05.2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ФК «Плеяда» укладено договір факторингу №1905. За умовами зазначеного договору позивач сплатив заборгованість за кредитним договором №200004712 від 28.01.2014 року до ТОВ «ФК «Фагор».

20.05.2016 року між ТОВ «ФК «Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор» був укладений договір факторингу № 1, згідно з умовами якого ТОВ «ФК «Плеяда» за плату відступило на користь ТОВ «ФК «Фагор» права вимоги, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі договору факторингу № 1905 від 23.05.2016 року.

Водночас, 19.02.2021 року на адресу позивача надійшла вимога про погашення кредитної заборгованості на підставі ст.ст. 526, 527 ЦК України від ТОВ «Діджи Фінанс», в якій вимагалась від нього сплатити заборгованість за Кредитним договором № 200004712 від 28.01.2014 року у розмірі 28 500,00 грн.

Як зазначає позивач, виконання ним своїх зобов`язань перед ПАТ «Банк Михайлівський» за кредитним договором №200004712 від 28.01.2014 року є належним виконанням. А тому оскільки позивач належним чином виконав власні зобов`язання за кредитним договором, його зобов`язання припинились. В той же час, направленням вимог про сплату заборгованості відповідач не визнає що зобов`язання припинені, тому для захисту порушеного права позивач звернувся до суду з цим позовом.

11.11.2022 року до суду надійшли пояснення представника відповідача в яких він просить відмовити позивачу у задоволенні позову. Як зазначає представник, до відповідача перейшло право вимоги за кредитним договором №200004712 від 28.01.2014 року. Заборгованість за кредитним договором № 200004712 від 28.01.2014 року в загальному розмірі 43 034,06 грн. є непогашеною, оскільки постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 року визнано відсутніми у ТОВ «ФК «Фагор» будь-яких майнових прав до боржників, тому ТОВ «ФК «Фагор» не могло бути кредитором позивача за кредитним договором № 200004712 від 28.01.2014 року. Крім того, представник відповідача зазначає, що надана позивачем довідка про відсутність заборгованості є неналежним доказом. Позивач має можливість повернути сплачені ТОВ «ФК «Фагор» грошові кошти та сплатити їх належному кредитору, тобто відповідачу і лише після цього зобов`язання буде припинено внаслідок належного виконання.

03.01.2023 року від представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до суду надійшли письмові пояснення в яких останній зазначив, що сплата позивачем грошових коштів до ТОВ «ФК «Фагор» не призводить до погашення заборгованості за кредитним договором №200004712, у зв`язку із тим, що у ТОВ «ФК «Фагор» відсутнє право вимоги до боржника за вищевказаним кредитним договором.

В судове засідання позивач не з`явився, направив на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представники відповідача та третіх осіб в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомили.

А тому, враховуючи положення статті 223 ЦПК України суд продовжив слухання справи у відсутність сторін.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Стаття 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Стаття 599 ЦК України визначає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що 28.01.2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Михайлівський» був укладений кредитний договір №200004712 за умовами якого позивач отримав кредит та зобов`язувався його повернути згідно з умовами договору.

Позивач не заперечував факту отримання грошових коштів.

При зверненні до суду з позовом позивач зазначив, що 19.05.2016 року ПАТ «Банк Михайлівський» відступив на користь TOB «ФК «Плеяда» права вимоги за кредитним договором №200004712 від 28.01.2014 року відповідно до договору факторингу №1905 від 19.05.2016 року та реєстру прав вимог № 1 від 19.05.2016 року. В подальшому TOB «ФК «Плеяда» отримані права вимоги за кредитним договором №200004712 від 28.01.2014 року відступило новому фактору - TOB «ФК «Фагор», згідно договору факторингу № 1 від 20.05.2016 року та Реєстру прав вимог №1 від 20 травня 2016 року.

В той же час позивач не надав суду копії зазначених договорів та додатків до них.

Позивач як на підставу відсутності заборгованості за кредитним договором посилався на довідку від 10.06.2020 року виданої ТОВ «ФК «Фагор» на ім`я ОСОБА_1 .. Як зазначено в довідці, станом на 10.06.2020 року заборгованість за кредитним договором №200004712 від 28.01.2014 року погашена в повному обсязі та договір закритий.

Варто зазначити, що в довідці відсутній розмір сплаченої заборгованості за договором.

Позивач в судове засідання не з`явився, оригінал довідки для огляду суду не надав.

Крім того, позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження сплати заборгованості (внесення грошових коштів на розрахунковий рахунок ТОВ «ФК Фагор» чи сплати готівкою).

При цьому, Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 р. застосовано наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, а саме: зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2; визнано відсутніми у Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2 до зазначеного договору факторингу; визнано недійсним договір факторингу від 20.05.2016 № 1, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор»; зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 № 1 і № 2; визнано відсутніми у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог до нього від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2, актах прийому-передачі від 20.05.2016 до зазначеного договору факторингу № 1 і № 2, та в договорі факторингу від 20.05.2016 № 1 та додатках до нього.

Як встановлено рішенням суду, 19.05.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» (клієнт) і ТОВ «ФК «Плеяда» (фактор) укладено договір факторингу № 1905, за умовами якого фактор зобов`язався передати грошові кошти у розпорядження клієнта, а банк зобов`язався відступити на користь ТОВ «ФК «Плеяда» право вимоги до третіх осіб (боржників).

20.05.2016 між ТОВ «ФК «Плеяда» і ТОВ «ФК «Фагор» укладено договір факторингу № 1, за умовами якого ТОВ «ФК «Плеяда» за плату відступила; на користь ТОВ «ФК «Фагор» права вимоги, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі договору факторингу № 1905.

Позивач не надав суду доказів що заборгованість за кредитним договором №200004712 від 28.01.2014 року було переуступлено згідно зазначених вище договорів ТОВ «ФК «Плеяда» та в подальшому ТОВ «ФК «Фагор».

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, 20.07.2022 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» був укладений Договір №7_БМ про відступлення права вимоги за умовами якого до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право вимоги, зокрема і за договором №200004712 від 28.01.2014 року, укладеним ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 в загальному розмірі 43 034,06 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 626 та 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Частиною 5 статті 81 ЦПК України передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, враховуючи, що постановою Північного апеляційного господарського суду у справі №910/11298/16 від 01.07.2021 року встановлено відсутність у ТОВ «ФК «Фагор» права вимоги (майнові права) до боржників, суд дійшов висновку, що сплата ОСОБА_1 грошових коштів на рахунок ТОВ «ФК «Фагор» не є належним доказом погашення заборгованості за кредитним договором №200004712 від 28.01.2014 року та не свідчить про припинення зобов`язань.

В той же час, позивач не позбавлений можливості звернутися до ТОВ «ФК «Фагор» із заявою про повернення грошових або здійснення їх перерахування на рахунок ТОВ «Діджи Фінанс» з метою сплати заборгованості за кредитним договором.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Так, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів належно го виконання позивачем зобов`язань за договором №200004712 від 28.01.2014 року.

Керуючись ст.ст. 259, 265, 268, 273, 353-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», треті особи: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волков Олександр Юрійович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» про визнання кредитного договору припиненим - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня отримання рішення суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Н.Г.Притула