Справа №: 398/3234/22
провадження №: 2/398/780/23
"23" березня 2023 р. Олександрійськийміськрайонний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді Дубровської Н.М.,
при секретарі судового засідання Величко Т.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Придніпровська товарна біржа, про визнання дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна,-
23.09.2022 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , від 18 березня 2002 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений Придніпровською товарною біржою.
В обґрунтуваннясвоїх позовнихвимог позивач вказує,що 18.03.2002 згідно Договору купівлі-продажу, нею було придбано у ОСОБА_2 житловий будинок. Зазначений Договір був укладений та зареєстрований у Криворізькій філії товарної біржі «Придніпровська товарна біржа».Укладаючи цей Договір, вони домовились про усі істотні умови, що відображено в підписаному ними договорі. На момент укладання цього договору, працівниками товарної біржі пояснили, що у відповідності до діючого законодавства, укладений договір буде зареєстрований на біржі, буде цілком законним і таким, що не потребує нотаріального посвідчення. З часу набуття вказаного будинку у власність, вона проживає в ньому. На теперішній час, вона не може в повній мірі розпоряджатися нерухомим майном, оскільки, у неї відсутній правовстановлюючий документ, оформлений належним чином, а саме: договір купівлі-продажу житлового будинку, який був укладений між нею та відповідачем на товарній біржі, нотаріально не посвідчений, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду.
Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.
Представник позивача в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить суд розглядати справу за її та позивача відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність до суду не надходила, відзив на позов до суду не надавав.
Представник третьої особи Придніпровської товарної біржі в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 18.03.2002 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на Придніпровській товарній біржі за реєстраційним номером №887-НД/887-Н/Ф12, укладений та посвідчений Договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме житлового будинку з надвірними будівлями житловою площею 25,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно дореєстраційного посвідчення, Олександрійське бюротехнічної інвентаризаціїпосвідчує,що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна, засвідченого на Придніпровською товарною біржою, за реєстраційним №887-НД/887-Н/Ф12,і записанийв реєстровійкнизі №9656.
Згідно архівної довідки №735 від 02.08.2019 КП «Олександрійське міськрайонне БТІ», станом на06.09.2019, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване на праві приватної власності в КП «ОМБТІ» на ім`я ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого 18.03.2002 на Придніпровській товарній біржі, реєстраційний №887-нд/887-н/ф12.
Згідно державного акту на право приватної власності на землю, виданого на підставі рішення Олександрійської міської Ради від 25.11.2011 ОСОБА_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0880 гектарів. Земельна ділянка розташована на території Олександрійської міської ради, землю передано для обслуговування жилого будинку і господарських споруд.
Суд вважає можливим, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, розглянути справу за відсутності учасників справи, які надали заяви про розгляд справи за їх відсутності та на підставі наявних у суду матеріалів.
Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає необхідним позов задовольнити.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.
Таким чином, на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року, чинного на час їх виникнення.
Відповідно до ст. 49 Закону України «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлене судом.
За змістом ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоду по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорі даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно буди досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Так, право укладати договори купівлі-продажу і реєструвати їх на товарній біржі передбачено ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу» №1956-ХІІ від 10 грудня 1991 року згідно ч. 2 якої - угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
Міністерство юстиції України за №17-12-44 від 10 квітня 1998 року роз`яснило, що угоди, укладені на біржі не прирівняні до нотаріально посвідчених, а тільки підлягають подальшому нотаріальному посвідченню.
Положеннями ст. 47 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) передбачено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу.
Договір купівлі-продажу нерухомості повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 Кодексу). Договір купівлі-продажу квартири підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.
Відповідно п. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28 квітня 1978 року, зі змінами № 15 від 15 травня 1998 року «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними», з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією зі сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд, на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною.
Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995 року, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею.
Відповідно до п. 5 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01 липня 2004 року за № 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.
При цьому, згідно ст. ст. 227, 242 ЦК України (1963 року), договір купівлі-продажу житлових квартир повинен бути нотаріально засвідчений, якщо хоча б одна із сторін є громадянином, а недотримання даної вимоги тягне недійсність договору. Тим часом, у відповідності зі ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», біржі мають право вчиняти угоди з будь-якими видами нерухомості і такі угоди не підлягають наступному нотаріальному посвідченню.
За загальним правилом, право власності у набувача за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом чи договором (ч. 1 ст. 128 ЦК УРСР), а у відповідності до ст. 153 ЦК УРСР договір вважається укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору.
Як вбачається зі змісту укладеного договору купівлі-продажу нерухомого майна, сторони за договором - уклали даний договір, здійснили купівлю-продаж належної продавцю на праві власності нерухомого майна. Покупцем усі умови за договором виконані. Доказів того, що сторони заперечували укласти договір, згідно до вимог ст. 237 ЦК України, суду не було надано.
Оскільки покупець повністю виконав умови договору купівлі-продажу, сплатив за придбане майно грошові кошти, фактично володів об`єктом нерухомості, угода купівлі-продажу не визнавалась недійсною, ОСОБА_1 , на підставі ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР і ст. 49 ЗУ «Про власність» набула право власності на спірний об`єкт нерухомості і правомірно володіє ним. Передбачених законом підстав для невизнання дійсним неоспореного договору купівлі-продажу спірного житлового будинку в судовому порядку немає.
Таким чином, суд вважає, що сторони домовилися про усі істотні умови договору купівлі-продажу об`єкту нерухомості, виконання договору відбулося.
Оскільки вказаний договір купівлі-продажу квартири був укладений відповідно до вимог законодавства діючого на момент його укладення, містив всі істотні умови договору, був направлений на реальне настання наслідків, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, виконаний сторонами, що підтверджується письмовими доказами, на даний момент можливість його нотаріального посвідчення вичерпана, оскільки невідоме місце проживання ОСОБА_2 , тому виходячи з принципів розумності, справедливості, непорушності права власності, суд вважає можливим визнання вказаного договору купівлі-продажу будинку дійсним.
На підставі ст.15Закону УкраїниПро товарнубіржу,ч.2ст.47,ст.128,224,227ЦК УкраїнськоїРСР 1963року,ст.ст.220,328,1218,1220ЦК України,керуючись ст.ст.12,19,43,49,81,259,263-265, 280-284 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Придніпровська товарна біржа, про визнання дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна- задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , від 18 березня 2002 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений Придніпровською товарною біржою.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його складання.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення та підписання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем заочне рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Відповідачем заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Суддя: Дубровська Н.М.