Постанова

Іменем України

01 березня 2023 року

м. Київ

справа № 442/2379/20

провадження № 61-14681св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державне підприємство «Дрогобицьке лісове господарство»,

третя особа - Головне управління Держпраці у Львівській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справикасаційну скаргу Державного підприємства «Дрогобицьке лісове господарство» на постанову Львівського апеляційного суду від 17 червня 2021 року в складі колегії суддів: Савуляка Р. В., Мікуш Ю. Р., Приколоти Т. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Дрогобицьке лісове господарство» (далі - ДП «Дрогобицьке лісове господарство») та просив: визнати неправомірними дії відповідача щодо невиконання припису Головного управління Держпраці України у Львівській області № 13-03-141/3154-2522 від 27 грудня 2017 року; зобов`язати ДП «Дрогобицьке лісове господарство» здійснити йому перерахунок суми відшкодування шкоди по втраті здоров`я за період з 01 січня 1992 по 25 липня 2001 відповідно до припису №13-03-141/3154-2522 від 27 грудня 2017 року.

На обґрунтування позову зазначав, що працюючи мотористом бензопили - навальником 6-го розряду Бориславського лісництва Дрогобицького лісового господарства, правонаступником якого є ДП «Дрогобицьке лісове господарство», 16 вересня 1981 року травмувався на виробництві, внаслідок чого отримав інвалідність другої групи.

По факту нещасного випадку був складений відповідний акт, однак відповідач не виплачував йому належні суми відшкодування у зв`язку з втратою здоров`я за період з 01 січня 1992 року по 25 липня 2001 року (до моменту передачі справи у Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві у Дрогобицькому районі).

За його зверненням Державною службою України з питань праці було проведено перевірку ДП «Дрогобицьке лісове господарство», за наслідками якої складено акт від 26 грудня 2017 року про порушення чинного законодавства України при здійсненні перерахунку та виплати відшкодування у зв`язку з втратою здоров`я за період з 01 січня 1992 року по 25 липня 2001 року, а також винесено припис, яким зобов`язано ДП «Дрогобицьке лісове господарство» усунути зазначені в акті перевірки порушення.

Припис підприємство не виконало, а керівництво підприємства було притягнуто до адміністративної відповідальності.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просив позов задовольнити.

Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанції

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 грудня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що питання відшкодування ОСОБА_1 майнової та моральної шкоди, заподіяної трудовим каліцтвом за період з 1992 по 2011 рік, було предметом судового розгляду та рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 вересня 2011 року у справі №2-170/2011, яке набрало законної сили, ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову з огляду на його безпідставність.

Постановою Львівського апеляційного суду від 17 червня 2021 року рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 грудня 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Визнано дії ДП «Дрогобицьке лісове господарство» щодо невиконання припису Головного управління Держпраці у Львівській області № 13-03-141/3154-2522 від 27 грудня 2017 року неправомірними.

Зобов`язано ДП «Дрогобицьке лісове господарство» здійснити перерахунок суми відшкодування шкоди по втраті здоров`я ОСОБА_1 за період з 01 січня 1992 року по 25 липня 2021 року відповідно до припису № 13- 03- 141/3154-2522 від 27 грудня 2017 року.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що ДП «Дрогобицьке лісове господарство» проводило перерахування розміру відшкодування шкоди позивачу з 1992 року із заниженим коефіцієнтом корегування величини фактичного підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, а при подальшому коригуванні розміру відшкодування шкоди не врахувало рекомендації Галузевої угоди між державним комітетом лісового господарства України і центральним комітетом профспілки працівників лісового господарства України на 1998-2000 роки щодо встановлення тарифних ставок працівникам.

З урахуванням того, що відповідач добровільно не виконує вимоги припису № 13-03-141/3154-2522 від 27 грудня 2017 року, а Головне Управління Держпраці у Львівській області не наділено повноваженням здійснювати перерахунок сум відшкодування шкоди, ОСОБА_1 обґрунтовано звернувся до суду за захистом своїх прав.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У серпні 2021 року ДП «Дрогобицьке лісове господарство» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просило скасувати постанову Львівського апеляційного суду від 17 червня 2021 року та залишити в силі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 грудня 2020 року.

На обґрунтування касаційної скарги зазначало про застосування судом апеляційної інстанції норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 19 червня 2018 року в справі № 826/12868/17, від 18 вересня 2019 року в справі № 826/12479/14, від 15 жовтня 2019 року в справі № 813/8801/14, від 26 листопада 2019 року в справі № 922/643/19, від 10 грудня 2019 року в справі № 910/6356/19, від 17 грудня 2019 року в справі № 641/1793/17, від 11 грудня 2019 року в справі № 320/4938/15-ц (провадження № 61-26396св18), від 19 грудня 2019 року в справі № 520/11429/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Припис Головного управління Держпраці України у Львівській області №13- 03- 141/3154-2522 від 27 грудня 2017 року не містить будь-яких вимог щодо зобов`язання ДП «Дрогобицьке лісове господарство» здійснити перерахунок суми відшкодування ОСОБА_1 шкоди у зв`язку з втратою здоров`я за період з 01 січня 1992 року по 25 липня 2017 року.

Питання правильності проведення розрахунків відшкодування шкоди, завданої каліцтвом ОСОБА_1 , протягом 1992-2001 років було предметом судового розгляду та рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 вересня 2011 року, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди. Вказане рішення має преюдиційне значення для вирішення цієї справи.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області.

05 січня 2022 року справа № 442/2379/20 надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 20 лютого 2023 року справу призначено до судового розгляду.

ОСОБА_1 направив відзив на касаційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 вересня 2011 року у справі №2-170/2011, яке набрало законної сили, ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову про стягнення з ДП «Дрогобицьке лісове господарство» майнової та моральної шкоди, заподіяної трудовим каліцтвом за період з 1992 року по 2011 рік. Відмовляючи у позові, суд виходив із безпідставності позовних вимог, відсутності доказів неправильності проведених розрахунків відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, протягом 1992-2011 років.

Головним Управлінням Держпраці у Львівській області в межах компетенції розглянуто звернення ОСОБА_1 від 24 жовтня 2017 року щодо перерахунку сум відшкодування шкоди, заподіяної йому внаслідок ушкодження здоров`я при виконанні трудових обов`язків, за період з 01 січня 1992 року по 27 липня 2001 року у ДП «Дрогобицьке лісове господарство».

В результаті перевірки додержання ДП «Дрогобицьке лісове господарство» законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань 27 грудня 2017 року Управлінням Держпраці у Львівській області видано припис № 13- 03- 141/3154-2522, яким зобов`язано підприємство забезпечити дотримання вимог пункту 22 Порядку № 1266 від 26 вересня 2001 року.

Зазначеною перевіркою встановлено, що ДП «Дрогобицьке лісове господарство» передало до виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань разом з особовою справою довідку про розмір втраченого заробітку, витрат на медичну та соціальну допомогу та інших страхових виплат ОСОБА_1 станом на 01 квітня 2001 року із заниженим розміром відшкодування шкоди у зв`язку з втратою працездатності, тому в подальшому відшкодування шкоди, заподіяної ОСОБА_1 ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, проводилося в заниженому розмірі.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Призначення щомісячних страхових виплат до 01 квітня 2001 року (до моменту набрання чинності Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності») проводилося роботодавцями відповідно до нормативно-правових актів, чинних на момент настання у потерпілого права на страхову виплату.

Чинною до 08 липня 2010 року частиною другою статті 7 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» було передбачено, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 01 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги.

Встановлено, що у липні 2001 року особова справа ОСОБА_1 була передана до Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань України разом з довідкою про розмір втраченого заробітку, витрат на медичну та соціальну допомогу та інших страхових виплат станом на 25 липня 2001 року.

Зазначаючи, що ДП «Дрогобицьке лісове господарство» добровільно не виконує вимоги припису № 13-03-141/3154-2522 від 27 грудня 2017 року, згідно з яким підприємство допустило порушення вимог пункту 22 Порядку № 1266 від 26 вересня 2001 року , апеляційний суд не врахував, що на момент передачі особової справи ОСОБА_1 до Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань України ще не була прийнята постанова Кабінету Міністрів України № 1266 від 26 вересня 2001 року, якою затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено судом першої інстанції, питання правильності проведення розрахунків відшкодування шкоди у зв`язку з втратою здоров`я ОСОБА_1 за період 1992-2001 роки вже було предметом судового розгляду та рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 вересня 2011 року у справі №2-170/2011, яке набрало законної сили, у задоволенні його вимог було відмовлено.

Окрім того, вказаним судовим рішенням було встановлено, що ДП «Дрогобицьке лісове господарство» при передачі особової справи ОСОБА_1 до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України передало довідку про розмір втраченого заробітку, витрат на медичну та соціальну допомогу та інших страхових виплат позивача з правильно визначеним розміром суми відшкодування втраченого потерпілим заробітку.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, перевірив їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову з огляду на його безпідставність.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Оскільки під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, правильно застосовані норми матеріального закону, тому рішення суду є законним і обґрунтованим.

Установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції відповідно до статті 413 ЦПК України.

Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного підприємства «Дрогобицьке лісове господарство» задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного суду від 17 червня 2021 року скасувати та залишити в силі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 грудня 2020 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

СуддіА. Ю. Зайцев Є. В. Коротенко В. М. Коротун

М. Ю. Тітов