Номер провадження: 22-ц/813/726/23
Справа № 2-1302/11
Головуючий у першій інстанції Вінська Н.В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Дубрянської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Фермерського господарства «Назари» про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та стягнення коштів, на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області, ухваленого під головуванням судді Вінської Н.В 13 листопада 2013 року у смт. Доброслав Одеської області, -

встановила:

У березні 2011 року представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернувся до суду першої інстанції з позовними вимогами до Фермерського господарства «Назари» про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та стягнення коштів, посилаючись на те, що позивачі по справі є власниками земельних ділянок загальною площею 8,28 га та 8,28 га. Позивачам стало відомо, що без укладення відповідного договору їх земельні ділянки незаконно використовує Фермерське господарство «Назари», отримує врожай, у зв`язку із чим представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просив суд зобов`язати відповідача повернути самовільно зайняті земельні ділянки та стягнути кошти за зібраний врожай, та стягнути з Фермерського господарства «Назари» 63 192 грн. 02 коп. та судові витрати.

03 жовтня 2013 року ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області заяву ОСОБА_2 було залишено без розгляду.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 13 листопада 2013 року у задоволенні позову ОСОБА_3 було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати, та постановити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що, на думку апелянта, у даному випадку виник спір щодо земельної ділянки, яка є пайовим фондом майна членів КСП «Кіровська птахофабрика», та яка повинна бути повернута члену майнової групи пайщиків ФГ «Назари» як самовільно зайнята земельна ділянка.

Сторони про розгляд справи на 07 березня 2023 року були сповіщені належним чином.

Заяв, клопотань від сторін по справі на адресу Одеського апеляційного суду не надходило.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд, з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутності сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 підлягає закриттю, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 352 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 на праві власності належала земельна ділянка площею 8,28 га на території Шомполівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва № 22 діл. №10 а, що підтверджується державним актом на земельну ділянку серія ЯГ № 921668, виданого на підставі розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації в Одеській області від 19 травня 2006 року № 795, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації за № 24 (а.с.11).

У період часу з 2006 по 2007 рік ФГ «Назари» правомірно, але без укладення письмової угоди договору за погодженням з позивачем, використовувало земельну ділянку та сплатило за це орендну плату у розмірі 6000 грн.

При цьому, доведеним є факт отримання ОСОБА_2 від відповідача грошових коштів у розмірі 6000 грн.

Крім того, факт отримання коштів за земельну ділянку підтверджено: змістом постанови про відмову в порушені кримінальної справи (а.с.1 відмовного матеріалу ЖРЗПЗ № 4404 від 17.09.2008 року); розпискою ОСОБА_2 , з якої вбачається, що він отримав розрахунок за оренду землі в тому числі 3000 грн. за ОСОБА_3 (а.с.30).

Згідно ч. 1 ст. 407 ЦК України, право користування чужою земельною ділянкою встановлено договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (далі землекористувач).

Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині зобов`язання відповідача повернення земельної ділянки, суд першої інстанції врахував акт обстеження земельної ділянки № 10 масиву № 22, розташованого на території Шомполівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 10 травня 2011 року (а.с.29), відповідно до якого спірна земельна ділянка не знаходиться в обробітку а ні у ФГ «Назари», а ні у іншого сільськогосподарського підприємства.

Факт самовільного зайняття земельної ділянки ФГ «Назари» спростовується відмовними матеріалами ЖРЗПЗ № 440 від 17.09.2008 року, оскільки з постанови від 25 вересня 2008 року оперуповноваженого СДСБЕЗ Комінтернівського РВ ГУМВС України в Одеській області факту самовільного захоплення земельної ділянки не вбачається, у порушенні кримінальної справи відмовлено на підставі п. 2 ст. 6 КПК України 1960 року.

Інших доказів факту самочинного зайняття спірної земельної ділянки позивачем суду першої інстанції не надано та судовим розглядом не встановлено.

На підставі викладеного, суд дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 .

При цьому, як вбачається із матеріалів справи, апелянт ОСОБА_1 не є учасником спірних правовідносин, не є стороною у справі, а також не є власником земельної ділянки площею 8,28 га на території Шомполівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва № 22 діл. №10а, належної на праві власності ОСОБА_3 , яка була предметом заявлених вимог.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що оскільки спірні правовідносини, з приводу яких ухвалено оскаржуване рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 13 листопада 2013 року, виникли за позовом ОСОБА_3 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та стягнення коштів, вимоги до скаржника - ОСОБА_1 не заявлялися та судом не вирішувалися, то апеляційний суд констатує, що питання про права, свободи, інтереси та обов`язки останнього судом у цій справі не розглядалося та не вирішувалось, що є підставою для закриття апеляційного провадження за його скаргою. Таким чином, право на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції в цій справі у ОСОБА_1 - відсутнє.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25 липня 2002 року; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22 листопада 2007 року).

Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України», одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа «Брумареску проти Румунії», п. 61). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом, жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не залучив його до участі у справі, та не надав йому можливості здійснити захист порушених прав на земельну ділянку, яка є предметом заявлених вимог, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, як вже вказувалось вище, ОСОБА_1 не надано жодного належного та допустимого доказу того, що він має право володіти, користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою площею 8,28 га на території Шомполівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва № 22 діл. №10а, яка до того ж має законного власника - ОСОБА_3 , а відтак, оскаржуваним рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 13 листопада 2013 року не могли бути вирішені питання про права та обов`язки апелянта.

Згідно п.3 ч.1 ст. 362 ЦПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Керуючись ст. 367, п.3 ч.1 ст. 362, ст. 390 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Фермерського господарства «Назари» про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та стягнення коштів, на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області, ухваленого під головуванням судді Вінської Н.В 13 листопада 2013 року у смт. Доброслав Одеської області закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 15 березня 2023 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді О.В. Князюк

О.М. Таварткіладзе