Справа № 754/1421/23
У Х В А Л А

Іменем України

08 березня 2023 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б., перевіривши виконання вимог ст.ст.175-177 ЦПК України при поданні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання шлюбу недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 06 лютого 2023 року позов залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом трьох днів з дня отримання ухвали суду.

Позов не відповідав вимогам п. 5 ч. 3 ст. 175, ч. 5 ст. 177 ЦПК України, зокрема з підстав того, що позов не містить зазначення доказів, що підтверджують обставини того, що відповідач у визначеному законом порядку має чи мав зареєстроване місце проживання/перебування в Деснянському районі міст Києва, оскільки у відповідності до вимог ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 є громадянином Ліванської Республіки. В обґрунтування вимог позовної заяви зазначено про те, що сторони по справі познайомились під час відпочинку в ОАЕ, при цьому відповідач планував розпочати господарську діяльність в Україні, і задля отримання посвідки на тимчасове проживання в Україні сторони вирішили зареєструвати шлюб, а позивач погодилась зареєструвати місце проживання відповідача за своєю адресою. Позивач вказує на те, що по її відомостях ОСОБА_2 отримав відмову у видачі посвідки на проживання та виїхав з України. Матеріли справи містять твердження позивача про те, що ОСОБА_2 під час приїзду проживав у місті Києві у орендованій квартирі за невідомою адресою, а отже останнє відоме місце проживання відповідача позивачу не відомо. При цьому з незрозумілих обставин надається до суду відзив ОСОБА_2 про справі, по якій провадження не відкрито.

Суд критично відноситься до наданих стороною позивача доказів на виконання вимог ухвали суду від 06 лютого 2023 року, а саме до пояснень доньки позивача - ОСОБА_3 , котра, відповідаючи на запитання адвоката № 7 щодо проживання сторін разом зазначила, що бачилась з ОСОБА_4 в грудні 2018 року, коли той на декілька днів зупинився у їх з матір`ю квартирі у місті Києві. Зважаючи на вказане, судом не можуть братись до уваги пояснення фізичних осіб в якості належного доказу зареєстрованого місця проживання /перебування відповідача.

Стороною позивача надано до суду відповідь Деснянської районної державної адміністрації на адвокатський запит від 23 грудня 2022 року стосовно надання інформації про реєстрацію місця проживання відповідача, у відповідності до даних Реєстру територіальної громади м. Києва станом на 23 грудня 2022 року інформація про зареєстроване місце проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутня. Вказане також підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади м. Києва від 01 лютого 2023 року.

Від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Заруднєва Є.О. надійшла заява на виконання ухвали суду від 06 лютого 2023 року, відповідно до якої в якості доказів підтвердження факту проживання відповідача в Деснянському районі м. Києва, адвокатом надано пояснення позивача, її доньки, а також відповідь відповідача на адвокатський запит, що перекладені українською мовою. Представник позивача вказує на те, що у поясненнях містяться відомості щодо останньої відомої адреси проживання відповідача, а саме: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 16.02.2023 постановлено повторно залишити позовну заяву без руху, у зв"язку з невідповідністю вимогам ч. 4, 5 ст. 95, п. 2 ч. 3 ст. 175, п. 5 ч. 3 ст. 175, ч. 5 ст. 177 ЦПК України.

Від представника позивача - адвоката Є.Заруднєва 07.03.2023 надійшла заява про усунення недоліків, відповідно до якої зазначено відомості щодо останнього відомого місця проживання відповідача в Україні, тотожні з тими, що вже наявні в матеріалах справи, а отже, вважають, що вимоги ухвали у зазначеній частині ними виконано належним чином. Також, стороною позивача подано до суду належним чином завірені копії документів з перекладом на українську мову.

Дослідивши подано клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 10 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Згідно із п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» позов про розірвання шлюбу з особою, яка не має в Україні місця проживання або місце проживання якої невідоме, може пред`являтися за місцем знаходження майна відповідача, або за останнім відомим місцем його проживання чи перебування, а у випадку, коли з позивачем проживають його малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача - за місцем проживання позивача. У разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами ЦПК України.

Зважаючи, що позивач є громадянкою України, а відповідач громадянином іншої країни, тому правовідносини між сторонами обтяжені поняттям «іноземний елемент», а тому вирішення спору між ними щодо визнання недійним шлюбу мають здійснюватись відповідно до Закону України «Про міжнародне приватне право», з урахуванням вимог ЦПК України та інших законів України.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про міжнародне приватне право» цей Закон застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом: визначення застосування права; процесуальна правоздатність і дієздатність іноземців, осіб без громадянства та іноземних юридичних осіб; підсудність судам України справ з іноземним елементом; виконання судових доручень; визнання та виконання в Україні рішень іноземних судів.

Згідно із статтею 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках:

1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону;

2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача;

3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України;

4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні;

5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні;

6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання;

7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України;

8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України;

9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України;

10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном;

11) якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України;

12) в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 вищевказаного Закону правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

У відповідності до ст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Загальні правила підсудності цивільних справ судами України визначаються стосовно іноземців так само, як і стосовно громадян України. Відповідно до ст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Тобто, при визначенні підсудності цивільних справ за участю іноземної особи може мати місце загальна територіальна підсудність, альтернативна, виключна та договірна підсудність.

Відповідно до частини десятої статті 28 ЦПК України позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Вбачається, що позов пред`явлено позивачем до Деснянського районного суду міста Києва за останнім відомим місцем проживання відповідача, однак належних доказів вказаному матеріали справи не місять.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про невиконання позивачем вимог ухвали суду 16 лютого 2023 року, а саме, позивачем для вирішення питання про відкриття провадження у справі не надано належних доказів щодо місця проживання чи перебування відповідача.

Станом на 08 березня 2023 року до суду від представника позивача не надійшло заяв, пояснень, які б свідчили про належне виконання вимог ухвали суду від 16 лютого 2023 року.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці зазначає, що обов`язок заявника полягає у тому, щоб проявити особливу сумлінність у захисті своїх інтересів та вживати необхідних дій для ознайомлення з ходом провадження (рішення у справі «Сухорубченко проти Росії» (Sukhorubchenko v. Russia), заява № 69315/01, пункт 48, від 10 лютого 2005 року; ухвала щодо прийнятності у справі «Гуржій проти України» (Gurzhyy v. Ukraine), заява № 326/03 від 01 квітня 2008 року).

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду не виконає вимоги ст. ст. 175,177 ЦПК України, позовна заява вважається неподаною та повертається позивачеві.

Повернення позову з зазначених вище підстав не є по своїй суті обмеженням права на доступ до суду, оскільки відповідає вимогам закону та основним засадам цивільного судочинства, та не позбавляє заявника можливості повторного звернення до суду після усунення обставин, що стали підставою для повернення заяви.

Відсутність таких відомостей позбавляє суд можливості визначити підсудність даного позову відповідно до положень ЦПК України та Закону України «Про міжнародне приватне право».

Суд повторно звертає увагу сторони позивача на положення ст. 378 ЦПК України, відповідно до якого прийняте судом рішення з порушенням правил територіальної підсудності є підставою для його скасування судом апеляційної інстанції з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Враховуючи викладене та те, що станом на 08 березня 2023 року недоліки позову усунуті не були, а саме від позивача не надійшло до суду будь-яких заяв, які б свідчили про це, позов слід вважати неподаним і повернути позивачу.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання шлюбу недійсним- вважати не поданим та повернути заявнику, роз`яснивши право на повторне звернення до суду після усунення обставин, що стали підставою для повернення заяви.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет на веб-сайті суду: http://ds.ki.court.gov.ua/

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складання її повного тексту безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Повний текст ухвали суду складено 08.03.2023.

Суддя Деснянського районного суду м. Києва О.Б. Саламон