РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2023 року

м. Рівне

Справа № 568/995/21

Провадження № 22-ц/4815/375/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Боймиструка С. В., Гордійчук С. О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа без самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей

Радивилівської міської ради Рівненської області

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 23 травня 2022 року у складі судді Троцюк В. О., ухвалене в м. Радивилів Рівненської області о 10 годині 00 хвилин,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору Служба у справах Радивилівської міської ради Рівненської області, про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості зі сплати аліментів. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що після розірвання шлюбу з відповідачкою діти залишились проживати з ним та перебувають повністю на його утриманні. Відповідачка тривалий час проводить за кордоном, працюючи там. Дочка іноді на вихідні їздить до місця проживання матері та її батьків та проводить там деякий час. Відповідно до висновку служби в справах дітей, рекомендовано звільнити його від сплати аліментів на утримання дітей, оскільки Службою встановлено, що діти проживають з позивачем. Також з 22.05.2020 року за ним рахується заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 31217 гривень. В зв`язку з тим, що діти весь цей час проживали з ним та знаходились на його утриманні, просить також звільнити його від сплати заборгованості зі сплати аліментів. Просив суд припинити стягнення з нього аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлених рішенням Радивилівського районного суду від 04 листопада 2014 року, а також звільнити його від сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Рішенням Радивилівського районного районного суду Рівненської області від 23 травня 2022 року вказаний позов задоволено частково. Припинено стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за виконавчим листом №568/1054/14-ц від 21.11.2014 року, виданого Радивилівським районним судом Рівненської області. Звільнено ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментах за період з 22 травня 2020 року по квітень 2022 року в розмірі 28 428 гривень 50 копійок, яка нарахована за виконавчим листом №568/1054/14-ц від 21.11.2014 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вважаючи рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі пояснює, що з 22 травня 2020 року повністю змінилися обставини, які були встановлені рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 04.11.2014 року, яким було стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітку. Додає, що відповідачка не бере участі в матеріальному забезпеченні сина ОСОБА_5 , аліменти на утримання з неї також не стягуються. Вказує, що син ОСОБА_5 самостійно визначився про свій намір проживати разом з ним, батьком, і якраз із 22 травня 2020 року вони з сином проживають разом, та він несе всі витрати по його утриманню та виконує обов`язок з його виховання. Вважає, що за таких обставин, коли вони з відповідачкою фактично несуть солідарний обов`язок по утриманню двох спільних дітей, утримання ним сина та одночасна сплата аліментів на дочку, є несправедливим та упередженим. З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині вимог, які судом відхилені, та ухвалити нове судове рішення про задоволення його позовних вимог у повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 04 листопада 2014 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , укладений 25 жовтня 2003 року, розірвано. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, починаючи з 14.08.2014 року та до їх повноліття (а.с. 5).

Довідкою про склад зареєстрованих у житловому будинку осіб, виданою Радивилівською міською радою Рівненської області №02-10/538 від 12.03.2021 року підтверджується той факт, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.8)

Висновком Служби у справах дітей Радивилівської міської ради Рівненської області №40/01-54 від 18.02.2022 року встановлено, що питання про доцільність звільнення ОСОБА_1 від сплати аліментів на утримання дітей розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини.

Комісією встановлено, що ОСОБА_6 проживає з батьком ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 без реєстрації. Батько забезпечує дитину всім необхідним, бере активну участь у житті дитини. ОСОБА_4 проживає в с.Перенятин Дубенського району Рівненської області з матір`ю, бабусею та дідусем. На вихідні дні їздить до батька, який в міру необхідності забезпечує дитину одягом, займається її вихованням, навчанням, бере активну участь у шкільному житті дитини. Мати ОСОБА_2 не заперечує спілкування дітей з батьком, також бере участь в утриманні дітей, забезпечує одягом, займається їх вихованням та навчанням. Зважаючи, що з часу прийняття рішення про стягнення аліментів на утримання дітей з батька, змінились обставини, а саме діти почали проживати з батьком, який їх утримує та приймає активну участь у їх житті, служба в справах дітей вважає за доцільне звільнити ОСОБА_1 від сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_5 . Щодо стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_7 , то Служба у справах дітей вважає за можливе припинити стягнення аліментів на її утримання за умови, що вона буде проживати з батьком.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За такого, аліменти на утримання дитини стягуються із того з батьків, хто проживає окремо від дитини, на користь другого з батьків, із ким дитина проживає на відповідній правовій підставі (за домовленістю між самими батьками, рішенням органу опіки та піклування, рішенням суду).

З матеріалів справи вбачається, що неповнолітній син сторін ОСОБА_3 після розірвання шлюбу між батьками проживав разом з батьком ОСОБА_1 , а після досягнення 14 років виявив бажання проживати разом з батьком, проти чого відповідачка не заперечувала. Такі обставини вказують на те, що між батьками досягнуто домовленості про місце проживання дитини.

Разом з тим, згідно довідки про розміщення, виданої ТОВ «Екологіе мост», ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з 28.02.2022 року проживають в гуртожитку с.Шумна, Чеська Республіка, ОСОБА_6 проживав там же з 02.03.2022 року.

Згідно з ч.2 ст. 197 СК України за позовом платника податків аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості по аліментах, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Положеннями частини 2 статті 273 СК України визначено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати аліментів або заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність передбачених законом обставин.

Виходячи із предмета спору припинення стягнення аліментів на утримання дитини однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

Судом встановлено на підставі достатніх, належних, достовірних доказів, що неповнолітній син сторін ОСОБА_5 проживає разом з батьком, позивачем у справі, та знаходиться на його повному утриманні, а відтак стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів на утримання цієї дитини є безпідставним, недоцільним, таким, що не відповідає його призначенню, та порушує права платника аліментів, у зв`язку з чим позовні вимоги про припинення стягнення аліментів на утримання сина обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах, суд керується положеннями ч.2 ст. 197 СК України та враховує наступне.

Згідно з ч.2 ст. 197 СК України за позовом платника податків аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості по аліментам, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Положеннями частини 2 статті 273 СК України визначено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати аліментів або заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність передбачених законом обставин.

Згідно інформації Радивилівського районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), у відділі на виконанні з 22.05.2020 року перебуває виконавчий лист Радивилівського районного суду №568/1054/14-ц від 21.11.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів. З часу відкриття провадження аліменти на сплачувались.

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів за виконавчим листом №568/1057/14-ц, за період з 22.05.2020 року по квітень 2022 року заборгованість становить 56857,00 гривень.

Як встановлено судом, заборгованість зі сплати аліментів виникла у відповідача з 22 травня 2020 року, тобто з моменту, коли син сторін ОСОБА_5 почав проживати з батьком, і останній, відповідно, припинив сплату аліментів на утримання дітей, виходячи з тих позицій, що одна з двох спільних із відповідачкою дітей дочка ОСОБА_7 проживає з матір`ю, а син ОСОБА_5 з батьком, тобто кожен з батьків займається утриманням та вихованням однієї дитини.

Обставина проживання сина сторін із батьком з 22 травня 2020 року та перебування на його утриманні є обставиною, яка має істотне значення в контексті ч.2 ст. 197 СК України, адже призначенням аліментів є це утримання дітей.

За таких обставин позовні вимоги про звільнення від сплати заборгованості по аліментах за період з 22 травня 2020 року по квітень 2022 року є обґрунтованими і підлягають до часткового задоволення. Оскільки заборгованість по сплаті аліментів вказана у виконавчих документах в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, і одна дитина син ОСОБА_5 в цей період проживав з батьком, то останній підлягає звільненню від сплати заборгованості по аліментах на одну дитину в розмірі 28 428,50 гривень.

Доводи апелянта про те, що його необхідно звільнити також і від сплати заборгованості по аліментах на утримання дочки ОСОБА_7 , апеляційним судом оцінюються критично.

Так, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Обставини справи свідчать про те, що сторонами досягнуто згоди про місце проживання сина сторін ОСОБА_5 із батьком, в той час, як дочка сторін ОСОБА_7 проживає разом із матір`ю за межами України. Однак належні, достатні, допустимі й достовірні докази того, що сторони в передбаченому законом порядку погодили питання утримання дочки ОСОБА_7 , в матеріалах справи відсутні. Натомість рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 04 листопада 2014 року, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання обох дітей, в тому числі і дочки ОСОБА_7 , не скасоване та є чинним.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 23 травня 2022 року залишити без змін.

Поновити дію рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 23 травня 2022 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 березня 2023 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Боймиструк С. В.

Гордійчук С. О.