Справа № 367/3714/20
Провадження № 2/367/952/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Мерзлого Л.В.,

при секретарі судових засідань Валюх В.І.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буглак Олеся Гурамівна, про визнання правочину дійсним,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 звернулась до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буглак Олеся Гурамівна, про визнання правочину дійсним.

Позов мотивує по тим підставам, що 31 грудня 2017 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 на підставі вільного волевиявлення учасників правочину, яке відповідало їх внутрішній волі, було досягнуто домовленості щодо укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 .На реалізацію досягнутих домовленостей Позивач передала, а ОСОБА_8 отримав 18000,00 доларів США, про що останнім, як відчужувачем майна 03.10.2019 складено відповідну розписку про отримання в рахунок оплати погодженої вартості нерухомого майна, яке відчужується, коштів у розмірі 18000,00 доларів США, які набувач сплатив відчужувачу протягом 31.12.2017-07.07.2019 років в якості оплати придбаного нерухомого майна за вищевказаною адресою.

Передумовою укладання цього правочину буди попередні домовленості, які відбулися, обговорювалися, виконувалися і визначалися свідомо та цілеспрямовано тривалий час та в присутності численних свідків (посадових осіб забудовника, членів родини позивачки, членів родини відповідача, спільних друзів та знайомих), а саме досягнення сторонами цього правочину згоди про те, що квартиру АДРЕСА_2 , яка розташована за вищевказаною адресою, продано Позивачу на умовах розстрочки платежу та тривалої оренди.

Позивач зазначає, що оскільки за домовленістю між сторонами правочину купівлі-продажу нерухомого майна з розстрочкою сплати вартості нерухомості Позивачка для вселення до помешкання до остаточного розрахунку за цією угодою (з метою здійснення в цьому об`єкті ремонту та належних умов для проживання, оскільки відчужуване приміщення не мало будь-якого внутрішнього оздоблювання), уклала з ОСОБА_8 договір оренди від 01.09.2018 на строк, який відповідав погодженому за домовленістю між сторонами строку розстрочки платежу купівлі цього житлового приміщення.

Отже, позивач вказає про те, що такі цілеспрямовані дії ОСОБА_8 та ОСОБА_5 були направлені на набуття цими особами цивільних прав та обов`язків, тобто правочину з купівлі-продажу нерухомого майна на умовах розстрочення платежу.

Позивач також зауважує, що в даному випадку нотаріальна форма угоди дотримана не була, оскільки ОСОБА_8 мав громадянство Федеративної Республіки Німеччина (раніше він мав громадянство Республіки Польща), був вкрай зайнятою та соціально активною людиною, багато подорожував світом, в Україну навідувався рідко і просто не встиг оформити та засвідчити свою волю на відчуження майна у нотаріуса, однак його воля є очевидною та підтвердженою сукупністю письмових доказів, поведінкою, направленою на реальне настання правових наслідків (перехід права власності) та результату (отримання коштів), але з незалежних від Позивача причин на теперішній час це взагалі є неможливим, оскільки ОСОБА_8 загинув насильницьким шляхом за невстановлених обставин в грудні 2019 року в Австрійській Республіці.

Таким чином, зважаючи на норми ст.ст. 218 та 392 ЦК України, позивач стверджує про те, що ОСОБА_5 є повним та беззастережним власником квартири АДРЕСА_1 , набувши право власності на передбачених законом підставах (придбавши нерухомість у ОСОБА_8 ), однак наразі через незавершення процедури оформлення права власності на майно ризикує імовірністю помилковогооформлення її майна на інших осіб (які можуть набути таке право у зв`язку з відкриттям спадщини).

Зазначає також, що Позивач (покупець, власник, орендар) здійснила істотні невідчужувані поліпшення спірного об`єкту нерухомості, зробивши ремонт приміщення на суму, яка значно перевищує залишок коштів, які вона мала б сплатити за договором на користь відчужувача майна, оскільки саме для цього і було укладено договір оренди нерухомого майна, про що свідчить його зміст.

Одночасно з цим, як стало відомо Позивачу, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буглак Олесею Гурамівною за заявою Відповідача 1, яка є дружиною відчужувача майна - ОСОБА_8 та його спадкоємцем, було відкрито спадкову справу, до якої також було залучено заяву ОСОБА_6 , яка є його матір`ю, а отже також є спадкоємцем та претендує на спірну квартиру.

Враховуючи викладене, Позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 та визнати за ОСОБА_5 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивач не з`явилась, про місце, дату та час судового розгляду справи повідомлена належним чином. До суду подавала заяву про розгляд справи у її відсутність.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та її представники адвокати Подоляк В.Г. та Смалій В.М. проти задоволення позову заперечували в повному обсязі на підставі поданого відзиву. Крім того, представниками Відповідача 1 звернено увагу суду на той факт, що немає згоди ОСОБА_1 , як дружини, що є обов`язковою умовою для такого роду правочинів.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_6 адвокат Бондаренко В.Г. щодо задоволення позову не заперечував.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, про місце, дату та час судового розгляду справи повідомлена належним чином.

Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буглак Олеся Гурамівна в судове засідання не з`явилась, до суду направляла заяву про розгляд справи у її відсутність.

До суду від відповідача ОСОБА_1 (Відповідач 1) надходив відзив на позовну заяву, згідно якого зазначено наступне.

Сторона Відповідача критично ставиться до розписки від 03.10.2019 року, на яку посилається Позивач як на доказ укладеного між Позивачем та ОСОБА_8 договору купівлі-продажу квартири, ставить під сумнів його достовірність і наполягає на його недопустимості з огляду на таке. Надана Позивачем розписка містить 9 підписів її надавача, що за характером свого написання є відмінними один від одного та відмінними від підписів на інших письмових доказах. Надана Позивачем розписка складена не в нотаріальній формі. Хоч, чинним законодавством не вимагається обов`язкової нотаріальної форми розписки як документу, проте твердження Позивача, що ця розписка є договір купівлі-продажу квартири, то у відповідності до ч.1 ст.657 ЦК України як мінімум цей документ має бути укладено у письмовій формі і має бути нотаріально посвідчений. Крім того, нотаріальна форма документа підтверджує особу підписанта документу, чого у цій справі не зроблено. Надана Позивачем розписка складена німецькою мовою, що не відповідає вимогам чинного законодавства. При цьому, Відповідач 1 зазначає про те, що гр. ОСОБА_8 володів українською мовою, оскільки навіть з доказів, що надані Позивачем (договір купівлі-продажу майнових прав №92/1 від 13.09.2016 року, акт прийому-передачі квартири від 14.10.2016 року та договір найму житла від 01.09.2018 року) видно, що ці документи, які складені українською мовою, були ним підписані без перекладу їх на будь-яку іншу мову, в т.ч. німецьку. Структура наданої Позивачем розписки є не логічною, а її зміст - не послідовним. Так, в розписці вказано, що вона складена 03.10.2019 року із загальною сумою - 18 000 доларів США. При цьому, розписка містить проміжні дати оплат, починаючи з 31.12.2017 року по 03.10.2019 року. І навпроти кожної дати оплати є підпис отримання цих коштів. Крім того, після 8-го, 9-го, 10-го місяця 2019 року значиться 7-й місяць на найбільшу суму 7 000 доларів США, що є не послідовним та може підтверджувати недійсність цього документу. Із вищенаведеного є сумніви в достовірності розписки від 03.10.2019 року.

Крім того, Відповідач 1 вказує про відсутність факту укладання договору купівлі-продажу квартири. Позивач та ОСОБА_8 в належній формі не досягли згоди з усіх істотних умов договору купівлі-продажу квартири, тому відсутні підстави вважати розписку договором купівлі-продажу.

Щодо доводів Позивача про недотримання нотаріальної форми договору з об`єктивних причин, оскільки, ОСОБА_8 мав громадянство Федеральної Республіки Німеччина, був вкрай зайнятою та соціально активною людиною, багато подорожував світом, в Україну навідувався рідко і просто не встиг оформити та засвідчити свою волю на відчуження майна у нотаріуса, Відповідач 1 звертає увагу суду на той факт, що зазначене спростовується тими фактами, що між Позивачем та ОСОБА_8 були систематичні зустрічі, оскільки Позивач була його помічницею та допомагала йому у господарській діяльності. Також ОСОБА_8 мав посвідку на постійне проживання в Україні та постійно проживав в Україні. Окрім цього, відповідно до розписки про отримання коштів та договору найму (оренди) житла від 01 вересня 2018 року Позивач та ОСОБА_8 бачилися неодноразово для передачі коштів, укладення договору найму (оренди) житла від 01 вересня 2018 року та для передачі/отримання коштів у якості оплати за найм квартири відповідно до умов п.7 та п.7.2 цього договору.

Враховуючи викладене, в задоволені позову просить відмовити повністю.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 16.0.7.2020 відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою від 19.03.2021 справу прийнято до провадження судді Саранюк Л.П.

Ухвалою від 13.10.2021 справу прийнято до провадження судді Мерзлого Л.В.

Разом з тим, попередньому складу суду 29.06.2021 ОСОБА_5 подавалась заява про зміну предмету позову, проте, після зміни складу суду, Позивач в судові засідання не з`являлась, питання щодо вирішення судом заяви про зміну предмету позову ОСОБА_5 не ініціювалось, а тому, заява про зміну предмету позову судом не розглядалась та не вирішувалась.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Враховуючи викладене, суд вирішує спір в межах заявлених вимог в позовній заяві.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів,

Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, вислухавши думку сторін по справі, виходив з наступного.

Судом встановлено, що власником квартири за адресою: АДРЕСА_3 , значиться ОСОБА_8 , що стверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.11.2016.

01.09.2018 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 укладено договір найму (оренди) житла, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_3 . Згідно вказаного договору наймодавець передає, а наймач приймає в тимчасове платне користування квартиру строком на 36 місяців.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_5 посилається на розписку від 03.10.2019. Вказана розписка складена німецькою мовою, а також надано її переклад, здійснений бюро перекладів, де зазначено про те, що ОСОБА_8 отримав від ОСОБА_5 у якості виплати за квартиру: АДРЕСА_4 , 18000,00 дол. США. Договірна ціна продажу між Сторонами складає 40000,00 дол. США без ремонту після забудовника.

Згідно вимог частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становить умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності зі статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язуються передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Істотними умовами договору купівлі-продажу є умови про предмет та ціну.

Ціна товару це грошова сума, яка підлягає сплаті покупцем за одержану від продавця річ.

Відповідно до частини 1 статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За своєю суттю договір купівлі-продажу передбачає для однієї сторони право отримання предмета купівлі-продажу у власність та зобов`язання сплатити його покупну ціну, а для другої сторони право на отримання ціни та обов`язок передати предмет договору наступному власнику.

Згідно зі ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до чч.1, 2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч.1 3, 5 та 6 ст.203 цього кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (ч.1 ст.216 ЦК).

Частиною 1 ст.220 ЦК встановлено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Така правова позиція повністю узгоджується з висновками Верховного Суду у складі колегії суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду висловленими в постанові від 12 лютого 2020 року у справі №354/416/13-ц.

Посилання Позивача на частину другу статті 220 ЦК України щодо визнання договору дійсним є неправомірними з огляду на вищевикладене та з урахуванням наступного.

Однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Як встановлено судом та вбачається з наданих доказів, Позивач та ОСОБА_8 в належній формі не досягли згоди з усіх істотних умов договору купівлі-продажу квартири, тому відсутні підстави вважати розписку договором купівлі-продажу.

Інших належних та допустимих доказів, що підтверджують факт укладання договору купівлі-продажу квартири позовна заява не містить.

Аналогічною є правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі за № 6-1288цс17 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 березня 2020 року у справі №623/2589/17-ц.

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч.1 ст.10 Конституції України, державною мовою в Україні є українська мова. Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

В процесі судового розгляду справи, Позивачем не надано належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження факту безповоротного ухилення ОСОБА_8 від нотаріального посвідчення правочину.

Таким чином, позовна вимога про визнання договору купівлі-продажу дійсним не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється.

Однак, як встановлено вище, Позивач не є власником квартири АДРЕСА_1 , тому позовна вимога про визнання за Позивачем права власності на цей об`єкт нерухомості також не підлягає задоволенню.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, під час судового розгляду вказаної справи Позивач не довела, а також не надала доказів на підтвердження фактів, викладених в позовній заяві.

За таких обставин, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 16, 203, 215, 220, 626, 628, 632, 638, 655, 657, Цивільного кодексу України, 12, 13, 81, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буглак Олеся Гурамівна, про визнання правочину дійсним,- відмовити.

Повний текст судового рішення складено 14.03.2023.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланнямhttp://reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Л.В.Мерзлий