Справа № 523/3758/23
Провадження №6/523/126/23
У Х В А Л А

"06" березня 2023 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мурманової І.М.

за участю секретаря судових засідань Бєлік Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №6 в місті Одесі подання старшого державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Білаш Євгенія Геннадійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа,-

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Білаш Є.Г., звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси із поданням, погодженим В.о. начальника відділу Мельничук Р.В., про тимчасове обмеження керівнику ТОВ «АТП -2212» Ботнару Октавіану Костянтиновичу, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України до повного виконання зобов`язань, покладених на юридичну особу вимогою №Ю-276-У видану 19.09.2019 року про стягнення боргу з ТОВ «АТП -2212» на користь Головного управління ПФУ в Одеській області в розмірі: 193, 27 гривень.

Подання обґрунтовано тим, що на виконанні Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебуває вимога №Ю-276-У видану 19.09.2019 року про стягнення боргу з ТОВ «АТП -2212» на користь Головного управління ПФУ в Одеській області в розмірі: 193, 27 гривень, Старший державний виконавець зазначив, що ОСОБА_1 , як керівник юридичної особи вимогу про стягнення коштів не виконує, на виклики до державного виконавця не з`являється, майно належне боржнику оголошено в розшук.

На підставі викладеного, старший державний виконавець просить подання задовольнити та тимчасово обмежити керівнику боржника ОСОБА_1 право у виїзді за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до виконання ним зобов`язань покладених на нього вимогою №Ю-276-У видану 19.09.2019 року про стягнення боргу з ТОВ «АТП -2212» на користь Головного управління ПФУ в Одеській області в розмірі: 193 гривні 27 коп.

В судове засідання державний виконавець Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Білаш Є.Г., не з`явився, про час та місце розгляду подання повідомлений належним чином.

У відповідності до ч.4 ст. 441 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Оскільки за повідомленням державний виконавець в судове засідання не з`явився, з огляду на положення ст. 441 ЦПК України, суд вважає можливим здійснити розгляд подання за відсутності останнього.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали подання, встановивши обставини та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступних висновків.

Так, старший державний виконавець зазначає, що за заявою стягувача було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вимоги №Ю-276-У видану 19.09.2019 року, про стягнення коштів в розмірі: 193 гривні 27 коп., боржник за викликами до державного виконавця не з`являється, не надає відомості щодо не виконання рішення суду.

Матеріалами подання встановлено, що в ході виконавчого провадження державним виконавцем були здійснені запити щодо зареєстрованого за боржником майна, наявності відкритих рахунків, наявності зареєстрованих транспортних засобів.

Згідно наданих матеріалів судом встановлено, що за ТОВ «АТП 2212» рахується транспортний засіб, а також, на товариство відкрито рахунок в банківській установі (а.с.13,зв).

Також, до матеріалів подання подано повідомлення на ім`я ОСОБА_1 , згідно якого не можливо однозначно встановити факт того, чи було отримано повідомлення особисто адресатом, чи було повернуто з зазначенням причин про не вручення.

Згідно ч. 3 Статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» - Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» № 3857-ХІІ у редакції від 10.12.2015 встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Згідно ч.ч.2, 4 ст.6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п. 1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон. Зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України.

Разом з цим, матеріали подання не містять жодного належного, допустимого і достатнього доказу на підтвердження факту ухилення боржника в особі керівника товариства ОСОБА_1 , від виконання зобов`язань покладених на підприємство вимогою № Ю-276-У видану 19.09.2019 року

Матеріали подання не містить в собі відомостей щодо отримання боржником документа про відкриття виконавчого провадження, повідомлення про відкриття виконавчого провадження та виклику до державного виконавця. Суд зазначає, що наявність лише самого зобов`язання не наділяє правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Також, слід зазначити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим саме державний (приватний) виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

При розгляді питання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон необхідно враховувати той факт, що заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, оскільки вона пов`язана з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Згідно ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Таким чином, обмеження боржника в особі керівника ТОВ «АТП -2212» Ботнара О.К., у виїзді за межі України є порушенням його права, гарантованого Конституцією України та не вбачається підстав для застосування подібного заходу, оскільки матеріалами подання не доведено саме факту ухилення від виконання, а саме лише не виконання зобов`язання не дає підстави для задоволення подання про тимчасове обмеження у справі виїзду за кордон.

Таким чином, юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду встановлюються не за наявності невиконаних зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. При цьому, право виконавця на звернення до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України виникає у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань. Тобто, підставою обмеження особи у праві виїзду за межі України є винна поведінка цієї особи, яка полягає в ухиленні від виконання таких зобов`язань.

На момент звернення до суду виконавцю необхідно довести суду саме об`єктивну наявність факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням. При цьому, на зазначене жодним чином не впливають наявність чи відсутність даних у державного виконавця щодо наміру боржника виїхати за кордон. Тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України законом передбачено як юридична санкція за ухилення боржника від виконання зобов`язань покладених на нього рішенням суду.

Таким чином, звертаючись із поданням до суду державним виконавцем не надано доказів отримання боржником вимог виконавця та їх ігнорування, вжиття виконавцем належних заходів щодо примусового виконання рішення суду, неупередженого, своєчасного та повного вчинення виконавчих дій, неможливості його виконати та свідомого ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Крім іншого, до подання не надано будь-яких доказів, які б давали підстави вважати, що керівник боржника може виїхати за кордон на постійне місце проживання, не виконавши зобов`язань, виконавцем суду не надано.

У справі Гочев проти Болгарії (рішення від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

В справі Stetsov проти України (заява № 5170/15) Європейський суд з прав людини в рішенні від 11.05.2021, встановивши порушення статті 2 Протоколу №4 (свобода пересування) Європейської Конвенції з прав людини, зазначив наступне:- що стосується пропорційності втручання, Суд повторив, що навіть якщо захід обмеження свободи пересування особи спочатку був обґрунтованим, він міг стати непропорційним, якщо він автоматично продовжувався протягом тривалого періоду.

З огляду на подання, вбачається, що сума заборгованості становить 193 гривні 27 коп., доказів того, що обмеження у виїзді дійсно сприятиме погашенню заборгованості не надано, не зазначено й про пропорційність заявленого подання відносно суми заборгованості.

За таких обставин, виконавець дійшов передчасного висновку про необхідність обмеження боржника у праві виїзду за межі України, у зв`язку з чим подання підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 3, 247, 441 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

УХВАЛИВ:

Подання старшого державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Білаш Євгенія Геннадійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа керівнику ТОВ «АТП -2212» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України до повного виконання зобов`язань, покладених на юридичну особу вимогою №Ю-276-У видану 19.09.2019 року про стягнення боргу з ТОВ «АТП -2212» на користь Головного управління ПФУ в Одеській області в розмірі: 193, 27 гривень залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: