ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«14» березня 2023 року

м. Харків

справа № 636/5611/21

провадження № 22ц/818/454/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Мальованого Ю. М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Волобуєва О. О.,

учасники справи:

заявник - Чугуївська окружна прокуратура Харківської області,

заінтересована особа - Новопокровська селищна рада Чугуївського району Харківської області,

особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 18 лютого 2022 року в складі судді Золотоверхої О.О.

в с т а н о в и в:

У грудні 2021 року Чугуївська окружна прокуратура Харківської області, заінтересована особа: Новопокровська селищна рада Чугуївського району Харківської області звернулася до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою.

Заява мотивована тим, що за інформацією Чугуївської державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , її спадкоємці з заявами про прийняття спадщини або відмову від спадщини в нотаріальну контору не звертались. Разом з тим зазначено, що можуть бути спадкоємці, які спадщину прийняли фактично.

Як вбачається з інформації Новопокровської селищної ради ОСОБА_2 зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 та є власницею частини цієї квартири - на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого бюро приватизації житла при ЖКВ НТЦ «Есхар» від 20 жовтня 1993 року та частини - на підставі рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 20 листопада 2007 року, справа № 2-2752/2007.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості щодо власників нерухомого майна до реєстру не внесено.

Зазначила, що, враховуючи те, що з часу смерті ОСОБА_2 минуло 4 роки, а спадкоємці, якщо навіть і наявні, не прийняли спадщину, її слід визнати відумерлою та передати Новопокровській селищній раді.

Просила визнати спадщину, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та складається з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , відумерлою та передати вказану квартиру у власність Новопокровській територіальній громаді в особі Новопокровської селищної ради відповідно до закону.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 18 лютого 2022 року заяву Чугуївської окружної прокуратури Харківської області про визнання спадщини відумерлою задоволено; визнано спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та складається з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , відумерлою та передано вказану квартиру у власність Новопокровській територіальній громаді в особі Новопокровської селищної ради відповідно до закону.

На вказане рішення суду ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити, вирішити питання щодо судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при ухваленні судового рішення суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не звернув увагу на те, що згідно наданої нею належним чином засвідченої копії договору дарування квартири, укладеного 08 серпня 2008 року між нею та ОСОБА_2 , вона є власницею спірної квартири. Договір укладено у встановленому законом порядку, посвідчено нотаріусом та зареєстровано в реєстрі за № 3029. Оскільки її не було залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи, вона була позбавлена можливості брати участь у розгляді справи, надавати свої письмові пояснення, наводити свої аргументи і міркування на підтримку або заперечення проти заявлених вимог. Внаслідок незалучення її до участі у справі суд був позбавлений можливості встановити дійсні обставини справи.

13 березня 2023 року до суду апеляційної інстанції від Чугуївської окружної прокуратури Харківської області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому прокуратура вважала доводи апеляційної скарги безпідставними, рішення суду - законним та виклала вимоги заяви.

До суду апеляційної інстанції учасники справи, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, не з`явилися. Від Новопокровської територіальної громади в особі Новопокровської селищної ради надійшла заява про розгляд справи зі їх відсутністю. В заяві селищна рада не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 . Клопотань щодо відкладення розгляду справи від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, рішення суду скасувати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що заявник довів наявність умов, які потрібні для визнання спадщини відумерлою, що передбачені положеннями статті 1277 ЦПК України.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що за повідомленням № 1108/22.14-07 від 08 грудня 2021 року Чугуївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , про що виконавчим комітетом Есхарівської селищної ради Чугуївського району Харківської області складено актовий запис про смерть № 39 від 04 травня 2018 року (а.с.11).

Із повідомлення Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області № 4072/01-16 від 06 грудня 2021 року вбачається, що після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 в термін, передбачений статтею 1270 ЦК України (шість місяців), з заявами про прийняття спадщини або відмову від спадщини в нотаріальну контору спадкоємці не звертались. Вказано, що можуть бути спадкоємці, які спадщину прийняли фактично, постійно проживаючи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (стаття 1268 ЦК України). Спадкова справа не заводилась. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.13).

З листа Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області № 02-01-24/2563 від 03 грудня 2021 року вбачається, що за даними селищної ради ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент смерті проживала одна. Спадкоємці померлої до селищної ради з питань оформлення спадщини не звертались. На даний час у квартирі ніхто не проживає та не зареєстрований (а.с.10).

Аналогічна інформація міститься в повідомленні Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області № 02-01-20/2597 від 09 грудня 2021 року та у довідці Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області № 918 від 08 грудня 0221 року (а.с.20,21).

З повідомлення Комунального підприємства «Чугуївське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 416 від 08 грудня 2021 року вбачається, що станом на 31 грудня 2012 року право власності на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , є зареєстрованим за ОСОБА_2 : частина - на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого бюро приватизації житла при ЖКВ НТЦ «Есхар» від 20 жовтня 1993 року; частина - на підставі рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 20 листопада 2007 року, справа № 2-2752/2007 (а.с.14-16).

До суду апеляційної інстанції разом із апеляційною скаргою ОСОБА_1 надала копію договору дарування квартири від 08 серпня 2008 року, відповідно до якого ОСОБА_2 подарувала, а ОСОБА_1 прийняла безоплатно у дар цілу житлову квартиру АДРЕСА_1 .

Із пункту 3 цього договору вбачається, що відчужувана квартира належить ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації житла при ЖКВ НТЦ «Есхар» 20 жовтня 1993 року, зареєстрованого у Чугуївському міжміському бюро технічної інвентаризації, 05 квітня 1994 року за реєстрованим № 443 та на підставі рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 20 листопада 2007 року, справа № 2-2752/2007, зареєстрованого у Комунальному підприємстві «Чугуївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 26 березня 2008 року за реєстровим № 443.

Пунктом 12 цього договору передбачено, що підставою виникнення права власності є державна реєстрація.

У договорі також зазначено про те, що у відповідності зі статтею 210 ЦК України цей договір підлягає державної реєстрації у відповідних органах (а.с.44).

ОСОБА_1 надала копії рахунків за житлово-комунальні послуги за адресою спірної квартири, з яких вбачається, що особовий рахунок відкрито на ОСОБА_1 .

Даний договір зареєстровано в реєстрі за № 3029 (а.с.45).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції, потрібно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Конституцією України закріплено основні засади судочинства (частина друга статті 129). Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист, зокрема на забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

Положеннями статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів особи. За правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із цим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення у справі «Де Жуфр да ла Праделль проти Франції» (De Geouffre de la Pradelle v. France) від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87).

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду та перегляд оскаржуваного рішення в апеляційному порядку, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції, на справедливий суд.

Однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного оскарження судового рішення. Можливість (право) оскарження судових рішень у суді апеляційної інстанції є складовою права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Частиною першої статті 352 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

У зазначеній статті визначено коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, що поділяється на такі дві групи, - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

На відміну від оскарження судового рішення учасниками справи, особа, яка не брала участі у такій справі, має довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. Водночас судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та ухвалення рішення судом першої інстанції є заявник, або в рішенні міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах, або рішення впливає на права та обов`язки такої особи. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо у мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо зазначив про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між заявником і сторонами спору не може братися до уваги.

Системний аналіз наведених процесуальних норм права дає підстави для висновку, що суд апеляційної інстанції в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу. Водночас, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердилися, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті.

Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13-ц (провадження № 61-41547сво18), в постанові Верховного Суду від 14 лютого 2023 року у справі № 712/14171/21 (провадження № 61-10639св22).

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Частиною третьою статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За змістом статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Первинним для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 - особи, яка не брала участі у розгляді цієї справі, є з`ясування апеляційним судом тієї обставини, чи вирішував суд при постановленні оскаржуваного рішення питання про її права, інтереси, та (або) обов`язки, чи встановлює, змінює, обмежує, або припиняє права та/або обов`язки заявника.

Звертаючись до суду прокурор посилався на те, що ОСОБА_2 була власницею квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Однак, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла та спадкова справа після її смерті не заводилася, що свідчить про неприйняття спадщини спадкоємцями, а тому заявник, виходячи із положень статті 1277 ЦК України, звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження про визнання спадщини відумерлою, залучивши до участі у справі заінтересовану особу: Новопокровська селищна рада Чугуївського району Харківської області.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, особа, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 звернулася до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою, посилаючись на порушення оскарженим рішенням її прав, як власниці спірної квартири. При цьому надала копію договору дарування квартири від 08 серпня 2008 року, відповідно до якого ОСОБА_2 подарувала, а ОСОБА_1 прийняла безоплатно у дар цілу житлову квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України також визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У справі, яка переглядається, установлено, що 08 серпня 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено нотаріально посвідчений договір дарування квартири АДРЕСА_1 .

Зазначений договір у встановленому законом порядку не визнано недійсним, не розірвано.

Згідно з частиною першою статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Стаття 210 ЦК України встановлює, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Частинами третьою та четвертою статті 334 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Згідно зі статтею 182 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

У постанові від 22 червня 2022 року у справі № 334/3161/17 провадження № 14-188цс20 Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновки про те, що у межах суб`єктивного права власності доцільно виділити два конструктивних елементи: а) титул власності; б) правомочності власника. Правомочність власника - невід`ємний атрибут права власності та розглядається як динамічна категорія, як одна з основних можливостей власника щодо належного йому майна. Титул власності є статичною категорією, до зміни власника не передається. Державна реєстрація договору купівлі-продажу нерухомості - адміністративний акт, який породжує титул власника. Таким чином, висловивши свою волю на відчуження об`єкта нерухомого майна, власник у межах свого суб`єктивного права власності реалізовує свої правомочності. Державна реєстрація правочину завершує перехід права власності (право власності на об`єкт припиняється у продавця і відповідно виникає в покупця). Тобто покупець набуває не лише правомочності власника, а й сам титул.

Особа, яка здійснила державну реєстрацію правочину відповідно до норм статей 334, 657 ЦК України, набула титул власника майна. У свою чергу необхідність реєстрації права на нерухоме майно (на момент виникнення спірних правовідносин - до 01 січня 2013 року) не впливала на виникнення в покупця нерухомості прав власника на це майно.

Таким чином, до 01 січня 2013 року право власності у набувача нерухомого майна за договором купівлі-продажу виникало за правилами частини четвертої статті 334 ЦК України - з моменту державної реєстрації такого договору як правочину.

Відтак особа, яка до 01 січня 2013 року придбала нерухоме майно за договором купівлі-продажу, державну реєстрацію якого було належним чином здійснено, стала власником такого нерухомого майна з моменту державної реєстрації відповідного договору купівлі-продажу незалежно від того, чи здійснила ця особа в подальшому державну реєстрацію свого права власності.

З урахуванням наведеного у справі, яка переглядається, слід виходити з того, що право власності на спірну квартиру на підставі договору дарування від 08 серпня 2008 року ОСОБА_1 набула 08 серпня 2008 року, тобто з моменту державної реєстрації такого договору як правочину.

Отже, враховуючи те, що договір дарування квартири, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 08 серпня 2008 року, зареєстрований приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Сіухіним І.І. в реєстрі за № 3029, спірна квартира є власністю ОСОБА_1 .

Також, колегія суддів зазначає, що з моменту укладення договору дарування квартири право власності ОСОБА_2 було припинено, а відсутність державної реєстрації обдарованої майна не відновлює право власності особи, яка відчужила своє майно.

Подібні висновки викладені в постанова Верховного Суду від 06 липня 2022 року у справі № 372/3737/19 (провадження № 61-21173св21), від 14 липня 2022 року у справі № 209/1817/19 (провадження № 61-5774св22).

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що з 2013 року (з моменту реєстрації, придбано у 2008 році) власницею спірної квартири є саме ОСОБА_1 , а не ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим після її смерті дійсно відкрилася спадщина. Однак, спірна квартира до складу спадщини не увійшла.

Встановивши обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскільки спірна квартира на момент смерті ОСОБА_2 не належала їй та до складу спадщини не увійшла, Чугуївська окружна прокуратура Харківської області помилково звернулася до суду з заявою про визнання спадщини відмерлою.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів виходить із того, що оскаржуваним рішенням суду першої інстанції вирішувалися питання про права та обов`язки ОСОБА_1 .

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду із залишенням заяви прокуратури без задоволення.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу задоволено, з заявника на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1702, 50 грн за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст.ст.381, 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 18 лютого 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні заяви Чугуївській окружній прокуратурі Харківської області, заінтересована особа: Новопокровська селищна рада Чугуївського району Харківської області про визнання спадщини відумерлою - відмовити.

Стягнути з Чугуївської окружної прокуратури Харківської області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1702, 50 грн за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Ю. М. Мальований

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 14 березня 2023 року.