Справа № 515/1211/19
Провадження № 2-др/515/3/23
Татарбунарський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2023 року Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Тимошенка С.В.

за участю: секретаря судового засідання Коренчук О.Е.

представника позивача адвоката Дімітренка В.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільно нажитого майна подружжя та заяву представника ві- дповідача ОСОБА_2 адвоката Паюл Тетяни Іллівни про ухвале- лення додаткового рішення,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 22.01.2020 р., залише- ним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 28.09.2020 р., позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільно нажитого майна подружжя задоволено. Про- ведено поділ нежитлової будівлі загальною площею 161,2 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві спільної сумісної власності подружжю, між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 по 1/2 частині в ідеальній частці кожному. Визнано за ОСОБА_1 право власно- сті на 1/2 частину нежитлової будівлі загальною площею 161,2 кв. м, розташованої за адре- сою: АДРЕСА_1 , припинивши право спільної сумісної власності на вказану нежитлову будівлю. Стягну- то з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1422,16 грн.

14 березня поточного року представник відповідача адвокат Паюл Т.І. звернулася до су- ду із заявою про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що зазначеним рішен- ням суду було проведено поділ спірного нерухомого майна по 1/2 частині кожному із подру- жжя. Судом визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину нежитлової будівлі та припинено право спільної сумісної власності на будівлю. Але суд помилково не вказав у ре- золютивній частині рішення про право власності, яке залишається у відповідача ОСОБА_2 після поділу цього майна, хоча сторони надавали з цього приводу пояснення.

Представник відповідача, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, що підтверджується довідкою про доставку елек - тронного документу (а.с.81). у судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідо- мила, заяв, клопотань суду не надала.

Представник позивача також у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив відмовити у заявлених вимогах у зв`язку з тим, що відповідач повинен надати не зая- ву про ухвалення додаткового рішення, а позовну заяву про визнання за ним права власності на частину нежитлової будівля, сплативши судовий збір.

Неявка учасників справи, відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України, не перешкоджає розгля- ду заяви по суті.

Дослідивши матеріали справи, ознайомившись з заявою про ухвалення додаткового ріше- ння, суд вважає, що заява представника відповідача не підлягає задоволенню з огляду на та- ке.

З позовної заяви, яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що позивачем були заяв- лені вимоги про проведення поділу спільного майна подружжя між нею та ОСОБА_2 та визнання за нею та відповідачем на праві спільної часткової власності по 1/2 частині, в ідеальній частці кожному, нежитлової будівлі АДРЕСА_1 , припинивши право спільної сумісної власності на зазначену нежитлову бу- дівлю.

І судом було задоволені позовні вимоги в частині поділу спільного майна подружжя, а са ме нежитлової будівлі загальною площею 161,2 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що нале- жить на праві спільної сумісної власності подружжю, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частині в ідеальній частці кожному, та в частині визнання за ОСОБА_1 права влас- ності на 1/2 частину зазначеної нежитлової будівлі з припиненням право спільної сумісної власності на цю нежитлову будівлю.

Що стосується позовної вимоги про визнання за відповідачем права власності на 1/2 час- тину згаданої нежитлової будівлі, то ця вимога не була і не могла бути задоволена з наступ- них підстав.

Згідно п.2 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без ро- згляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повно важень на ведення справи.

Відповідач не уповноважував позивача від його імені звертатись до суду з заявою про ви- знання за ним права власності на 1/2 частину спірного нерухомого майна, матеріали справи не містили з цього приводу будь-яких розпоряджень відповідача щодо представництва його інтересів в суді позивачем. У зв`язку з чим позовна вимога в цій частині була залишена без розгляду.

За змістом ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позов- ної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішен- ня; 2) суд вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої для стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не ви- рішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у ви- падках, встановлених ст.430 цього Кодексу.

Згідно роз`яснень, наданих у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухва- лено лише у випадках і за умов, передбачених ст.220 ЦПК України (в редакції 2004 року); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обо- в`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому за- сіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ух- валою відмовляє в задоволенні заяви.

Вимоги позивача про визнання за відповідачем права власності на частку у спільному ма- йні не ґрунтувалися на вимогах закону, відповідач не уповноважував позивача від його імені звертатись до суду з заявою про визнання за ним права власності на 1/2 частину спірного не- рухомого майна, жодних розпоряджень відповідача з приводу представництва позивачем йо- го інтересів в суді не надавалось. У зв`язку з чим позовна вимога в цій частині була залишена без розгляду.

А тому додаткове рішення з приводу зазначеної вимоги про визнання за відповідачем права власності на 1/2 частину спірного нерухомого майна, не може бути ухвалене, оскільки це б змінювало суть основного рішення.

Враховуючи вищезначене, суд не вбачає підстав для ухвалення додаткового рішення, ос- кільки судом при винесенні рішення було вирішено питання щодо усіх законних позовних вимог позивача.

Суд не може погодитись з доводами представни ка заявника про те що суд не вказав у ре- золютивній частині рішення про «право власності, яке залишається у відповідача ОСОБА_2 після поділу цього майна».

Яке вже зазначалось, судом проведено поділ спільного майна подружжя між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частині в ідеальній частці кожному. Отже, у спірному спіль- ному майні частка ОСОБА_5 становить 1/2 частину.

Одночасно суд роз`яснює стороні відповідача її право на звернення з вимогами щодо виз- нання права власності на 1/2 частину спірного нерухомого майна, що вирішить виниклі пита ння.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.258-261, 263-265, 270, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Па- юл Т.І. про ухвалення додаткового рішення.

Ухвалу може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя Тимошенко С.В.