РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Гордійчук І.О.

секретар судового засідання Баланович М.В.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Голуб І.Г.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача - адвоката Хвесь В.М.

представника третьої особи Коник Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради про позбавлення батьківських прав, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Рівненської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та встановлення способів участі у їх вихованні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають з позивачем, відповідачка ухиляється від сплати аліментів на утримання дітей, матеріальної допомоги не надає, з дітьми не спілкується взагалі, у вихованні дітей участі не приймає. Просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 23.12.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.

ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Рівненської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та встановлення способів участі у їх вихованні.

Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Ухвалою Рівненського районного суду від 30.01.2020 року у справі №570/5132/18 визначено місце проживання дітей з батьком. Фактично з моменту розірвання шлюбу у них з відповідачем почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні дітей, їх відвідуванні. Відповідач чинив перешкоди у спілкуванні з дітьми, переховував дітей у своєї матері, не впускав її у квартиру до дітей, налаштовував дітей проти неї, з даного приводу вона неодноразово зверталася у поліцію та в суд. Своїми незаконнимим діями відповідач порушує її права та права дітей. Зазначає, що дуже любить дітей, сплачує аліменти на утримання дітей, має постійне місце роботи, позитивно характеризується, не відмовляється надавати матеріальну допомогу дітям.

Просить суд зобов"язати ОСОБА_1 не чинити їй, ОСОБА_2 перешкод брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визначитиспособи участі її у вихованні та спілкуванні з дітьми ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : щонеділі з 14 год до 18 год.; щотижня з дочкою ОСОБА_4 з суботи з 17 год. до неділі 12 год.; у день народження дочки ОСОБА_5 та день народження дочки ОСОБА_4 , щорічно з 17 год до 19 год.; щорічно у літній період на 12 днів для оздоровлення дітей за попереднім погодженням з батьком дітей; у дні релігійних свят: Різдво, Великдень, Трійця та Новий рік - щорічно з 16 год. до 18 год.; у день її народження ІНФОРМАЦІЯ_3 , щорічно з 16 год. до 19 год.

Ухвалою суду від 16.03.2022 року зустрічний позов прийнято до розгляду, вимоги за зустрічним позовом об"єднано в одне провадженні з первісним позовом.

Ухвалою суду від 15.11.2022 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою суду від 01.03.2023 року закрито провадження у справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради про позбавлення батьківських прав, в частині вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Оран опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Закрито провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Рівненської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та встановлення способів участі у їх вихованні, в частині вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Рівненської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та встановлення способів участі у їх вихованні відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Голуб І.Г. позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав та мотивів, які наведені у позовній заяві, просили задоволити первісний позов, в задоволенні зустрічного позову просили відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав та мотивів, які наведені у зустрічній позовній заяві, просив задоволити зустрічний позов, в задоволенні первісного позову просив відмовити.

Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала надані по справі висновоки органу опіки та піклування Рівненської міської ради, просила суд прийняти рішення з врахуванням якнайкращих інтересів дитини.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка відповідач ОСОБА_2 суду пояснила, що тривалий час відповідач вчиняв щодо неї психологічне та фізичне насильство, з даного приводу вона викликала неодноразово поліцію. Після розлучення вона забрала доньку ОСОБА_4 до себе, ОСОБА_5 залишилася з батьком, оскільки вона не мала де жити, спочатку вони проживали в одної сестри, потім в іншої. Одного дня після школи відповідач забрав ОСОБА_6 до себе, вона теж переїхала назад у їхню квартиру в Квасилів. Однак відповідач забирав дітей до своєї матері, налаштовував дітей проти неї. Коли ділили квартиру, вона залишила квартиру дітям. Відповідач заборонив їй спілкуватися з дітьми. Зараз працює, має квартиру, добровільно перераховує кошти дітям, хоче бачитися з дітьми, дуже їх любить.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 суду пояснила, що є класним керівником ОСОБА_4 і вчителем української мови ОСОБА_5 . У п"ятий клас ОСОБА_4 привів батько, тактовно обходив розмову про матір, на батьківські збори приходив батько, до батьківських обов"язків відноситься відповідально, добросовісно. Батько приділяв увагу і тепло дівчатам, казав, що їм потрібна мама, особливо у підлітковому віці. Дівчатка дуже виховані, розмову про матір уникали, тому вона не старалася вивідувати цю інформацію. пам"ятає що одного дня батько сказав, що дитина буде жити з матір"ю, однак через деякий час дитина плакала, щоб батько забрав її до себе назад.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 суду пояснила, що є соціальним педегогом, вчителем трудового навчання. ОСОБА_4 проживає з батьком, маму вона ніколи не бачила. Дівчинка хороша, в неї гарні відносини з однокласниками, сестрички дружать між собою. З дівчинкою спілкуються, однак про маму вона не говорила, старалися такі теми обходити. У шостому класі ОСОБА_4 навчалася у Рівному, а сьомий - назад перейшла у Квасилівську школу.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 суду пояснила, що є практичним психологом Квасилівського ліцею. Дівчаток знає з першого класу, хороші, виважені. З татом знайомі, ходив на батьківські збори, маму не знає. ОСОБА_4 змінювала школу певний час. Про маму ОСОБА_4 не хотіла говорити.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_1 суду пояснила, що коли сестра ОСОБА_4 проживала з мамою, розповідала, що її била тьотя (мамина сестра), не дозволяла спілкуватися з нею. Вони з сестрою не бажають, щоб мама була у їхньому житті. Коли вони були у селі, мама сказала що шкодує, що вона їх народила. З 2018 рок вони проживають з батьком. Зараз з мамою вони не спілкуються, не зустрічаються.

Неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , думка якої була заслухана в порядку ст.171 Сімейного кодексу України, в судовому засіданні пояснила, що з 2018 року батьки розлучилися, вона жила з мамою у маминої сестри в АДРЕСА_1 , навчалася у школі №27. Був випадок, коли мамина сестра вдарила її по спині, тому вона подзвонила татові, щоб він її забрав. З того часу вона не спілкується з мамою. Мама не дзвонила, не приїжджала до школи, бачилися тільки на судах. Вона не хоче спілкуватися з мамою, бо деякі особи її збивають, це бабуся та її сестра.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 суду пояснила, що є рідною сестрою ОСОБА_2 . Спочатку в сім"ї ОСОБА_11 та ОСОБА_5 було все добре, потім відносини між ними погіршувалися, він її бив, вживав алкогольні напої. Діти почали казати, щоб вони розлучилися, тому ОСОБА_11 подала на розлучення. Після розлучення ОСОБА_11 з ОСОБА_4 прийшли жити до неї, ОСОБА_12 ходила у школу №27, мама допомагала з вивченням уроків, з батьком мама не забороняла зустрічатися. Спочатку ОСОБА_13 з ОСОБА_14 жили у них, в них двохкімнатна квартира, а потім переїхали до іншої сестри на АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 приходила у гості. В квітні батько приїхав до школи і забрав ОСОБА_6 назад у Квасилів. ОСОБА_11 переїхала жити назад у Квасилів, але ОСОБА_15 забирав дітей до його мами, намовляв їх проти матері. Він був більше матеріально забезпечений, не заставляв дітей вчитися, тому діти перейшли на його бік. До 16 років ОСОБА_11 сама виховувала дітей. Позов про позбавлення батьківських прав, це як помста ОСОБА_11 за розірвання шлюбу.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_16 суду пояснила, що є матір"ю ОСОБА_17 , бабусею дівчат. Дочка ОСОБА_11 спокійна, добра, не конфліктна, чоловік її бив, завжди був не задоволений. Діти приїжджали до неї в село на канікули, вона допомагала продуктами. Діти з мамою займалися уроками. Після розлучення він перешкоджав ОСОБА_11 спілкуватися з дітьми, погрожував їй, що позбавить її батьківських прав. Дочка залишила квартиру дітям. Зараз діти не приїжджають до неї.

Заслухавши вступне слово представників сторін, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи у їх сукупності та взаємозв`язку і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу сторони мають спільних дітей ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим 11.05.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданим 22.02.2019 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

Рішенням Рівненського міського суду від 02.03.2021 року у справі №569/20711/20 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки від усіх видів її заробітку (доходу ) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи з 09.12.2020 року і до досягнення дітьми повноліття.

Як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментах від 03.06.2021 року №97394, складеного головним державним виконавцем Рівненського міського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за ОСОБА_2 станом на 05.08.2021 року рахується заборгованість у розмірі 27606,12 грн. (а.с.34-35)

Відповідачкою ОСОБА_2 на підставу своїх тверджень щодо добровільної сплати коштів на утримання дітей долучено квитанції від 04.04.2022 року, від 25.04.2022 р., з призначенням платежу аліменти (а.с.103,122)

06.07.2022 року Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Рівненської міської ради надав до суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 стосовно дітей ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .(а.с.117-118)

Згідно характеристики ТОВ "АТТАЛ" від 09.03.2022 року ОСОБА_2 працює в ТОВ "АТТАЛ" на посаді швачки з 02.10.2020 року по теперішній час, за період роботи зарекомендувала себе позитивно, за характером спокійна, врівноважена, має дружні відносини з колегами.(а.с.83)

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

З аналізу норми, що міститься у пункті 2 частини першої статті 164 СК України вбачається, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Вказані фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

При цьому, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради Українивід 27лютого 1991року №789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Суд, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей.

Таким чином, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

В даному випадку судом встановлено, що дійсно протягом тривалого часу відповідач, будучи матір`ю дитини, не цікавилась життям дитини, не приймала участі в її вихованні, не піклувалась про її фізичний та духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя. Тобто ставлення відповідача до доньки не можна вважати зразковим чи належним.

Разом і з цим, Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення ним проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 15.04.2021 у справі № 243/13192/19-ц щодо застосування положень ст.19,164 СК України.

В Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, зазначено, що розлучення дитини з батьками може бути необхідним в як найкращих інтересах дитини у виключних випадках, наприклад, коли батьки взагалі не піклуються про неї.

В даному випадку, в судовому засіданні, відповідач заперечувала проти позбавлення її батьківських прав щодо дитини ОСОБА_4 та вказувала на бажання спілкуватися з дитиною, висловлювала своє бажання виховувати дитину, стверджувала що дані обставини виникли через конфліктні відносини, які виникли між нею та батьком дитини.

При цьому, встановлені судом фактичні обставини справи не містять відомостей про те, що відносно відповідачки застосовувалось раніше попередження про необхідність зміни ставлення до виховання вказаної дитини, або, що на орган опіки та піклування покладався обов`язок здійснювати контроль за виконанням матір"ю батьківських обов`язків.

Висновок органу опіки та піклування суд бере до уваги, але зазначає, що такий висновок не містить відомостей щодо позитивного впливу такого рішення на інтереси дитини та зауважує одночасно із цим, що фактів, які б свідчили про безальтернативну суспільну потребу позбавлення батьківських прав відповідача у матеріалах справи немає.

На думку суду, з боку відповідача, як матері, немає такого рівня загроз правам та інтересам вказаної дитини, який обумовив би потребу у позбавленні її батьківських прав як єдино можливий захід у даній ситуації.

На думку суду, в даному випадку позбавлення батьківських прав як крайній захід впливу на відповідача як на особу, що не у повній мірі здійснює виконання батьківських обов`язків не слід вважати таким, що відповідатиме інтересам дитини, що має найістотніше значення при розгляді такої категорії справ та не стимулюватиме її до належного виконання своїх батьківських обов`язків.

Таким чином, враховуючи бажання відповідача виконувати свої батьківські обов`язки відносно дітей, розуміння своєї вини в неналежній поведінки у вихованні та розвитку доньки, її поведінка в участі в судових засіданнях, а також, виходячи з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову про позбавлення відповідача батьківських прав з огляду на недоведеність суду виключних підстав, з якими закон пов`язує можливість позбавлення батьківських прав.

Одночасно з цим, суд вважає за необхідне попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та попередити, що в разі ухилення від виконання батьківських обов`язків вона може бути позбавлена батьківських прав відносно неповнолітньої дитини.

Щодо позовних вимог про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та встановлення способів участі у їх вихованні, суд зазначає про наступне.

Судом встановлено, що не заперечується сторонами, що після розірвання шлюбу між сторонами, дочка ОСОБА_4 проживала з матір`ю, однак з весни 2019 року по теперішній час проживає з батьком ОСОБА_1 та старшою сестрою ОСОБА_1 .

Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, позиції та доводи учасників справи, суд приходить до висновку, що між сторонами у справі виникли та існують неприязні відносини, які носять особистий, побутовий та конфліктний характер.

У зв`язку з даними обставинами загострились взаємовідносин між відповідачем та позивачем, така ситуація в їх особистих стосунках не дає можливості мирним шляхом вирішити питання про визначення порядку спілкування з дитиною, який мав би влаштовувати кожну із сторін по справі, що зумовлює вирішення даного питання в судовому порядку.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого статті 157 цього Кодексу.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (ч. 1 ст. 151 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, що, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що мати, яка проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею. Судом не встановлено обставин, які б вказували на необхідність обмеження спілкування матері з дитиною.

Положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дітей не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.

Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Відповідач ОСОБА_1 не надав суду та матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що спілкування матері з донькою ОСОБА_4 порушує інтереси дитини. Вчинення матір"ю будь - яких протиправних дій щодо дитини стороною відповідача по зустрічному позову перед судом не доведено.

В свою чергу, будь - якого негативного впливу на психологічне та фізичне здоров`я дитини зі сторони батьків дитини, судом не встановлено.

Суд дійшов висновку, що права позивача у спілкуванні з дитиною є порушеними та підлягають захисту з безумовним врахуванням інтересів дитини.

Згідно з ч.ч 4-6 статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

24.02.2023 року Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Рівненської міської ради надала до суду висновок про визначення способів участі матері ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_20 , згідно якого вважає за доцільне визначити такі способи участі матері ОСОБА_2 у вихованні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 : щорічно у День народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та у День народження матері ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7 за згодою дитини.(а.с.170-172)

Суд, визначаючись з порядком участі позивача у вихованні та спілкуванні матері з донькою ОСОБА_20 , не в повній мірі погоджується з вищенаведеним висновком та вважає, що для реалізації початкового етапу налагодження стосунків між матір"ю та донькою, достатнім буде визначення наступного графіку побачень позивача з дитиною: у I і IІІ неділю кожного місяця з 14.00 год. до 18.00 год., з урахуванням думки дитини; 10 календарних днів відпочинку в літній період за попередньою домовленістю між батьками дитини ОСОБА_3 ; щорічно в день народження матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та щорічно на другий день після дня народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 16.00 год. до 19.00 год, з урахуванням думки дитини.

Такий графік буде первинним (початковим) етапом налагоджування відносин між донькою та матір"ю, який з однієї сторони не буде обтяжливим для дитини, а з іншої забезпечить реалізацію прав позивача на спілкування з донькою.

Верховний Суд в постанові №363/3045/18 від 20.10.2021 року звернув увагу на те, що у справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. Батько та мати мають рівні права та обов`язки і при вирішенні питання про періодичність побачень, можливість спільного відпочинку, відвідування місця проживання того з батьків, з ким дитина не проживає, слід виходити виключно з інтересів дітей.

В даній справі суд встановив, що між сторонами наявні неприязні відносини та конфлікти, які негативно впливають на ставлення дитини до матері, а тому саме визначений судом спосіб участі матері у вихованні дитини та спілкуванні з нею у повній мірі відповідатиме інтересам як батьків, так і дитини, а також є достатнім для забезпечення участі матері процесі виховання дитини на початковому етапі відновлення відносин як дочки та матері, тому зустрічний позов підлягає до задоволення частково.

Крім того, суд зазначає, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені права в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати інтересам дитини. Також у разі виникнення підстав для твердження про настання негативних наслідків для дитини за результатами спілкування з матір"ю у випадку доведеності вказаного відповідач не позбавлений права порушити питання про зміну способу участі матері у вихованні дочки.

Крім того, суд вважає за необхідне рекомендувати батькам попереджати один одного про свої дії щодо дитини, узгоджувати їх з урахуванням режиму дня, стану здоровя та інтересів дитини.

Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради про позбавлення батьківських прав відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та попередити, що в разі ухилення від виконання батьківських обов`язків вона може бути позбавлена батьківських прав відносно неповнолітньої дитини.

Контроль за виконанням ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , покласти на орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Рівненської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення способів участі у її вихованні задовольнити частково.

Визначити такі способи участі ОСОБА_2 у вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановивши наступний графік побачень:

1) у I і IІІ неділю кожного місяця з 14.00 год. до 18.00 год., з урахуванням думки дитини;

2) 10 календарних днів відпочинку в літній період за попередньою домовленістю між батьками дитини ОСОБА_3 ;

3) щорічно в день народження матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та щорічно на другий день після дня народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 16.00 год. до 19.00 год. з урахуванням думки дитини.

В задоволенні решти вимог зустрічного позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3

Відповідач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_4 .

Третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради, місцезнаходження вул.Соборна,12А м.Рівне Код

Третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, місцезнаходження: вул. Поштова, буд. 2, м. Рівне.

Повний текст рішення виготовлений 24.03.2023 р.

Суддя І.О.Гордійчук