Справа № 496/918/23
Провадження № 2/496/946/23
У Х В А Л А

15 березня 2023 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П., розглянувши заяву заступника керівника Херсонської обласної прокуратури діючого в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області Віталія Нікітіна про забезпечення позову у справі за цивільним позовом Херсонської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області до ОСОБА_1 , про конфіскацію земельних ділянок, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області: земельну ділянку (кадастровий номер :05:036:0018), земельну ділянку (кадастровий номер :06:045:0307), земельну ділянку (кадастровий номер :05:044:0028), які належать ОСОБА_1 та розподіл судових витрат вирішити згідно із вимогами ст. 141 ЦПК України.

14 березня 2023 року представником позивача було подано до Біляївського районного суду Одеської області заяву про забезпечення позову, в якій він просить суд вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на:

- земельну ділянку площею 0,3652 гектарів, кадастровий номер :05:036:0018, що розташована на території Борозенської сільської ради Бериславського (колишній Великоолександрівський) району Херсонської області;

- земельну ділянку площею 7,3403 гектарів, кадастровий номер :05:044:0028, що розташована на території Борозенської сільської ради Бериславського (колишній Великоолександрівський) району Херсонської області;

- земельну ділянку площею 0,5922 гектарів, кадастровий номер :06:045:0307, що розташована на території Борозенської сільської ради Бериславського (колишній Великоолександрівський) району Херсонської області, та заборонити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , розпоряджатися, змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення (поділ, об`єднання) вищезазначених земельних ділянок. Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 є громадянкою Російської Федерації, яка отримала земельні ділянки, які є предметом спору у даній справі, шляхом успадкування та зареєструвала своє право власності на них в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14 вересня 2021 року. Обласною прокуратурою виявлено порушення ст.ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст.ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України при використанні ОСОБА_1 зазначених земельних ділянок та без перешкод використовує спірні земельні ділянки на території України. Також представник позивача наголошує, що продовольча безпека України потребує величезної уваги, що тягне за собою невідкладне вжиття вичерпних заходів щодо повернення земельних ділянок у власність держави та їх подальше використання з метою забезпечення потреб у першу чергу громадян України. Окрім цього, воєнні дії, які ведуться на території України вкрай негативно впливають на продовольчі процеси у нашій державі, зокрема багато земель сільськогосподарського призначення на територіях, де ведуться активні бойові дії, на даний час забруднені та не можуть використовуватися за призначенням, сотні гектарів залишаються окупованими, що в сукупності призведе до зниження врожайності, тому у цих умовах важливим є те, щоб кожна земельна ділянка, яка використовується з порушенням вимог законодавства була безумовно повернута у власність держави. Підсумовуючи вищевикладене представник позивача зазначає, що спірні земельні ділянки на даний час знаходяться у власності громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 з порушенням вищевказаних норм тому, на думку представника позивача, є підстави для забезпечення даного позову шляхом накладення арешту та заборони вчиняти певні дії, оскільки існує можливість їх відчуження третім особам, зміни конфігурації (об`єднання, поділ), вчинення інших дій, які можуть утруднити або унеможливити виконання рішення суду. В зв`язку з вищевикладеним представник позивача подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд застосувати заходи щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача та заборони вчиняти певні дії.

Суд, дослідивши матеріали заяви, доходить висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

Розгляд заяви згідно ст. 153 ЦПК України здійснюється судом без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову зазначено, що забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Як на ризики, що вказують на можливість утрудненого виконання рішення суду або ефективного захисту порушених прав позивача, її представник у заяві про забезпечення позову посилається те, що відповідач має можливість відчужити земельні ділянки, третім особам, що утруднить або унеможливить виконання рішення суду про повернення земельних ділянок державі.

Зважаючи на обґрунтованість ризиків, виконання майбутнього судового рішення буде істотно ускладненим, суд приходить до висновку про наявність підстав для вжиття заходів його забезпечення.

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Так, згідно п. 43 рішення ЄСПЛ по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності від конкретного випадку.

Суд також зазначає, що наразі відсутні підстави вважати застосування даного виду забезпечення позову таким, що спричинить відповідачу збитки, оскільки права власності відповідач не позбавляється, право користування не позбавляється, якісні та кількісні показники майна не втрачаються, арешт полягає лише в забороні здійснювати юридично значимі дій відносно майна щодо його відчуження.

Згідно до ч. 8 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Суд дійшов висновку, що потреба у зустрічному забезпеченні в даному випадку відсутня.

З урахуванням вищевикладеного суд, доходить висновку про необхідність задоволення заяви представника позивача та вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 150-153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача про забезпечення позову у справі за цивільним позовом Херсонської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області до ОСОБА_1 , про конфіскацію земельних ділянок задовольнити.

1. З метою забезпечення позову накласти арешт на:

- земельну ділянку площею 0,3652 гектарів, кадастровий номер :05:036:0018, що розташована на території Борозенської сільської ради Бериславського (колишній Великоолександрівський) району Херсонської області;

- земельну ділянку площею 7,3403 гектарів, кадастровий номер :05:044:0028, що розташована на території Борозенської сільської ради Бериславського (колишній Великоолександрівський) району Херсонської області;

- земельну ділянку площею 0,5922 гектарів, кадастровий номер :06:045:0307, що розташована на території Борозенської сільської ради Бериславського (колишній Великоолександрівський) району Херсонської області, що належать ОСОБА_1 , громадянці Російської Федерації, РНОКПП НОМЕР_1 .

2. Заборонити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , розпоряджатися, змінювати цільове призначення, змінювати конфігурацію (об`єднання, поділ) земельної ділянки з кадастровим номером :05:036:0018, земельної ділянки з кадастровим номером :05:044:0028 та земельної ділянки з кадастровим номером :06:045:0307.

Відповідно до ст. 157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Стягувач: Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області ().

Боржник: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Роз`яснити представнику позивача про право на звернення до Бериславського відділу державної виконавчої служби у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про примусове виконання ухвали суду.

Також представник позивача має право звернутись із заявою про виконання ухвали суду до відповідного органу, що здійснює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Копію ухвали надіслати сторонам у справі для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня вручення (отримання) ухвали.

Повний текст ухвали складено 15 березня 2023 року.

Суддя О.П. Галич