Дата документу 13.03.2023 Справа № 331/6123/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/6123/21
Провадження №22-ц/807/529/23
Головуючий в 1-й інстанції Скользнєва Н.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Бєлки В.Ю., Трофимової Д.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2022 року, ухвалене у м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 25 листопада 2022 року) у справі за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява комунального підприємства «Водоканал» (далі КП « Водоканал») до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення за період з 01.06.2013 р. по 30.09.2021 р. в розмірі 17 602,77 грн. У липні 2022 року позивач, не змінюючи предмету та підстав позову, уточнив його в частині кола осіб учасників процесу, залучивши до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_1 ( а.с.73-74). В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є співвласниками квартири, а співвідповідачка ОСОБА_3 користувачем квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 . Відповідачі користуються послугами КП «Водоканал», але оплату за послуги підприємства вносять не в повному обсязі, тому за період з 01.06.2013 р. по 30.09.2021 р. у них утворилась заборгованість по оплаті за воду і послуги каналізації в розмірі 17 602,77 грн. Остаточно КП «Водоканал» просив суд стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованість за послуги з водопостачання і водовідведення за період з 01.06.2013 р. по 30.09.2021 р. в розмірі 17602,77 грн., та судові витрати.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2022 року, позов комунального підприємства «Водоканал» (адреса: м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, буд.61, ) задоволено частково.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Комунального підприємства « Водоканал» (адреса: м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, буд.61, ) заборгованість по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення, яка утворилась за період з 01 вересня 2014 року по 28 лютого 2021 року, за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 15 177 (п`ятнадцять тисяч сто сімдесят сім) гривень 27 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Комунального підприємства «Водоканал» (адреса: м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, буд.61, ) судовий збір у розмірі 624 (шістсот двадцять чотири) гривні 25 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_3 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ), на користь Комунального підприємства «Водоканал» (адреса: м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, буд.61, ) судовий збір у розмірі 624 (шістсот двадцять чотири) гривні 25 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Комунального підприємства «Водоканал» (адреса: м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, буд.61, ) судовий збір у розмірі 624 ( шістсот двадцять чотири) гривні 25 копійок.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні вимог позову.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що заборгованість виникла в період з 01.01.2018 року по 30.09.2021 року і позовну давність не можна застосувати до спірних правовідносин. Крім того, у квартирі встановлено лічильник і нарахування повинні відбуватися з урахуванням його показів.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу Комунальне підприємство «Водоканал», зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2023 року це 268400,00 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2684,00 грн. (2684,00 грн. Х 100 = 268 400 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що КП «Водоканал» надає послуги з водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно витягу з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 298597927 від 09.02.2022 р. квартира за адресою: АДРЕСА_4 , належить ОСОБА_2 (а.с. 35-36).

Квартира АДРЕСА_5 , придбана ОСОБА_2 в шлюбі з ОСОБА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу та свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 68-69).

Стаття 60 СК України передбачає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Окрім того, частиною третьою статті 368 ЦК України також передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, позовні вимоги до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, як до власників квартири, є законними та обґрунтованими.

Щодо позовних вимог до ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з такого.

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя від 11.11.2021 р., місце реєстрації ОСОБА_3 : АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами ОСОБА_3 фактично мешкає в квартирі та користується послугами водопостачання та водовідведення, а отже є споживачем послуг.

На підставі викладеного, позовні вимоги до ОСОБА_3 , як до користувача послуг є законними та обґрунтованими.

9 листопада 2021року КП «Водоканал» звернулося до суду із вимогами про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01.06.2013 р. по 30.09.2021 р. (а.с. 3)

Згідно розрахунку позивача відповідачами за період з 01.06.2013 р. по 30.09.2021 р спожито послуги з водопостачання та водовідведення в приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , на загальну суму 17 602,77 грн. Сплачено за цей період 2 554,90 грн. Сума заборгованості складає 17 602,77 грн. (а.с. 4-7).

Задовольняючи вимоги позову частково, суд першої інстанції виходив з того що починаючи з дня набрання чинності Закону України від 30.03.2020 №540-IX, тобто з 02.04.2020 року діє положення про продовження строків позовної давності на період дії карантину. Враховуючи вищевикладене, по березень 2017 р. діє норма закону про продовження строку позовної давності. Однак, як вбачається з розрахунку позивача, відповідачами були зроблені оплати, які переривали строки позовної давності, тому позовні вимоги КП «Водоканал» до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення підлягають частковому задоволенню за період з 01.09.2014 р. по 28.02.2021 р. в розмірі 15 177,27 грн. В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

Відносини учасників спору регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" як у минулій редакції, так і у редакції, яка набула чинності з червня 2018р., якими унормовано договірні засади таких відносин.

До житлово-комунальних послуг законодавство відносить комунальні послуги: централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо.

За загальними правилами, визначеними вказаним законом, виконавець послуг надає відповідний вид житлово-комунальних послуг споживачу, який їх споживає та має зворотній обов`язок щодо їх сплати за встановленими тарифами та у встановлені договором строки і порядку.

Обов`язок споживача житлово-комунальних послуг ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення із оплати житловою-комунальних послуг.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в повному обсязі, відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно із приписами Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Відповідно до вимог ст.ст. 66-68 ЖК України, наймач (власник) зобов`язаний своєчасно щомісяця вносити оплату за надані йому комунальні послуги, до числа яких входять послуги з водопостачання і водовідведення.

За ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Згідно з пунктом 18 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць; оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

На підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 546 від 28 жовтня 1999 року "Про порядок оплати послуг за водоспоживання і водовідведення КП "Водоканал" визначено виконавцем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення на території м. Запоріжжя, яким фактично надані вказані послуги до помешкання відповідачів, а тому воно правомірно розраховує на їх оплату споживачами.

Оскільки відповідачі користувалися послугами КП «Водоканал», але оплату за послуги підприємства вносили не в повному обсязі, в зв`язку чим за період з 01 червня 2013 року по 30 вересня 2021 року утворилась заборгованість по оплаті за водопостачання і водовідведення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення такої заборгованості.

Однак колегія суддів апеляційного не погоджується із визначенням розміру такої заборгованості.

Що стосується застосування до спірних відносин строку позовної давності, то слід зазначити наступне.

Згідно положень ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідачі до ухвалення судового рішення подали до суду першої інстанції заяву про застосування строку позовної давності.

Відповідно до пункту 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби СОVID-19» від 30.03.2020 № 540-IX, який набрав чинності 02.04.2020 року, Розділ «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено пункт 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно із постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2» в Україні встановлено карантин з 12 березня 2020 року, який діє по теперішній час, а тому позовна давність на території України подовжується на строк дії карантину.

Таким чином, починаючи з дня набрання чинності Закону України від 30.03.2020 №540-IX, тобто з 02.04.2020 року діє положення про продовження строків позовної давності на період дії карантину.

За наявності нарахованої заборгованості станом на 02.04.2020 спливла б позовна давність по вимогам за період з 01.06.2013 до 01.04.2017, а за вимогами з 02.04.2017 її строк продовжувався б на строк дії карантину. Між тим, позивач заявляючи про стягнення заборгованості за період з 01.06.2013 по 30.09.2021 року, нараховувати таку заборгованість починає лише з вересня 2017 року. Таким чином, суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин строк позовної давності, оскільки сума заборгованості, яку просив стягнути позивач утворилась у період, який охоплює строк позовної давності.

Між тим, слушними є доводи скаржника з приводу неврахування оплат проведених відповідачами за спірний період. Так, згідно розрахунку заборгованості, відповідачі за судовим рішенням за минулий період мали заборгованість 4077,02 грн., з яких за період 01.11.2010р. по 31.05.2013 р. було погашено 3954,90 грн. При цьому в рахунок погашення за рішенням суду у період з 01.06.2013р. по 30.09.2021 р. сплачено 2554,90 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір заборгованості заявлений до стягнення на 2432,78 грн. Таким чином, з відповідачів підлягає стягненню 15169,99 грн.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу необґрунтованого нарахування заборгованості за нормами споживання, а не за показами приладу обліку, то слід зазначити наступне. Відповідно до вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», для споживачів, у яких прийнято на абонентський облік КП «Водоканал» прилади обліку холодної води, було змінено порядок нарахування за послуги водопостачання та водовідведення, а саме у разі ненадання показань протягом трьох місяців - нарахування у розрахунковому періоді здійснюється за середньодобовим споживанням за попередні 12 місяців, а протягом більше трьох місяців згідно з показаннями будинкового засобу обліку, а у разі його відсутності за нормами споживання.

Доказів вчасного надання показів для розрахунку заборгованості відповідачами надано не було, також не надано підтвердження звернення до позивача за проведенням перерахунку та відповідно проведення такого перерахунку. Довідка долучена до апеляційного скарги про наявність заборгованості станом на 01.12.2022 року, не підтверджує проведення перерахунку заборгованості та відсутності заборгованості за період заявлений у позові.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог позову.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2022 року у цій справі скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту.

Позов Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення - задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Комунального підприємства « Водоканал» (адреса: м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, буд.61, ) заборгованість по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення, яка утворилась за період з 01 червня 2013 року по 30 вересня 2021 року, за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 15 169 (п`ятнадцять тисяч сто шістдесят дев`ять) гривень 99 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Комунального підприємства «Водоканал» (адреса: м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, буд.61, ) судовий збір у розмірі 652,09грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ), на користь Комунального підприємства «Водоканал» (адреса: м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, буд.61, ) судовий збір у розмірі 652,09 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Комунального підприємства «Водоканал» (адреса: м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, буд.61, ) судовий збір у розмірі 652,09грн.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 13 березня 2023 року.

Судді: С. В. Кухар

В.Ю. Бєлка

Д.А. Трофимова