КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023року

місто Київ

Справа № 752/260/23

Апеляційне провадження № 22-ц/824/5787/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ головуючого судді Желепи О. В.

суддів: Кравець В. А., Мазурик О. Ф.

за участю секретаря судового засідання Ковальової В. О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Горлатого Олександра Васильовича в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 16 січня 2023 року про відмову у відкритті провадження

у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні нежитловим приміщенням

ВСТАНОВИВ

У січня 2023 року фізична особа-підприємиць ОСОБА_2 звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_4 , в якому просила зобов`язати відповідача ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні нежитловим приміщенням офісу №3, які знаходяться в будівлі розташованій за адресою АДРЕСА_1 , шляхом надання фактичного доступу до вказаного приміщення.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 16 січня 2023 року у відкритті провадження відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою, Горлатий О. В. в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 27 січня 2023 року подав безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 16 січня 2023 року та повернути справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач вже зверталась до Господарського районного суду міста Києва з позовом до громадянина Держави Ізраїль ОСОБА_4 в особі представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні нежитловим приміщенням та стягнення збитків, однак ухвалою Господарського районного суду міста Києва від 19 грудня 2022 року відмовлено у відкритті провадження та роз`яснено позивачу, що такий спір за своїм суб`єктним складом сторін та характером правовідносин підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Тому позивач звернулась з відповідним позовом в порядку цивільного судочинства, однак їй відмовили у відкритті провадження, з посиланням на те, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вказує, що відповідач є фізичною особою, який є орендодавцем за договором оренди приміщення від 01.01.2021 року та не є суб`єктом підприємницької діяльності, тому спір за своїм суб`єктним складом сторін та характером правовідносин підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Зазначає, що постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 лютого 2023 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.

У судовому засіданні представник фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 адвокат Горлатий О. В. доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

За правилами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь Головуючого судді Желепи О. В., пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55).

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією України та законами України.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що спір виник між фізичними особами-підприємцями, а тому підлягає розгляду в господарському судочинстві.

Колегія суддів з таким висновком не погоджується, з огляду на наступне.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено частиною першою статті 20 ГПК України.

За змістом ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Згідно з ч. 1ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Так, зазначеною нормою передбачено, що юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За змістом ч.2ст.4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною першою статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

У зв`язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Вид судочинства (цивільне чи господарське) визначається, враховуючи суб`єктний склад сторін основного зобов`язання(аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 753/12916/15-ц).

При цьому суди повинні враховувати принцип правової визначеності і не допускати наявності проваджень, а отже, і судових рішень, ухвалених у спорі між тими ж сторонами з того ж предмета, але судами різних юрисдикцій.

Як вбачається з матеріалів справи позов був пред`явлений ФОП ОСОБА_2 до фізичної особи ОСОБА_4, громадянина держави Ізраїль, в особі представника ФОП ОСОБА_3 .

Тобто позов подано до фізичної особи. Матеріали справи не містять жодного доказу , що ОСОБА_4 є фізичною особою-підприємцем - суб`єктом підприємницькою діяльністю.

Висновок суду про те, що спір виник між двома ФОПами не ґрунтується на доказах.

Крім того Господарський суд міста Києва ухвалою від 19 грудня 2022 року у справі № 910/13923/22 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_4 в особі представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням відмовив у відкритті провадження та роз`яснив позивачу про те, що його позов підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин суд першої інстанції безпідставно обмежив право позивача на доступ до суду, що є порушенням його конституційних прав.

Враховуючи предмет, характер спору та суб`єктний склад сторін, апеляційний суд дійшоввисновку, що справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на те, що судом зроблено висновки, які не відповідають обставинам справи та порушено норми процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали, ухвала Голосіївського районного суду міста Києва від 16 січня 2023 року підлягає скасуванню з поверненням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Керуючись ст. 268, 374, 379, 383, 384, 389 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Горлатого Олександра Васильовича в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 -задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 16 січня 2023 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених у ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 10 березня 2023 року.

Головуючий: О.В. Желепа

Судді В.А. Кравець

О.Ф. Мазурик