ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі

головуючого судді: Осаулової Н.А.,

за участю секретаря: Цвик А.К.,

позивача: ОСОБА_1 ,

законного предст.позивача,

який є третьою особою: ОСОБА_2 ,

представника позивача: ОСОБА_3 ,

представника третьої особи: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Фастів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області, про позбавлення батьківських прав, -

встановив:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_5 (далі по тексту - відповідач), треті особи: ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області, в якому просила позбавити батьківських прав ОСОБА_5 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є донькою відповідача. У 2012 році відповідач залишила свою доньку, яка з народження до теперішнього часу проживає з батьком - ОСОБА_2 . ОСОБА_5 влаштовувала своє особисте життя, не цікавилась дочкою. Після того, як батько позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки, за позовом ОСОБА_5 судом винесено рішення про визначення місце проживання ОСОБА_1 з матір`ю та про відібрання дитини від батька. Фактично позивач, знаючи свою матір в повсякденному житті, не бажала з нею проживати, весь час проживала з батьком, а проведені виконавчі дії негативно впливали на її здоров`я та емоційний стан.

Крім того, як зазначено в позові, відповідач подала до суду позов про стягнення аліментів з батька на утримання дитини, а у подальшому систематично подавала позови про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Таким чином, у батька утворилась формальна заборгованість зі сплати аліментів, не дивлячись на те, що дочка проживала з ним. Відносно ОСОБА_2 проводились виконавчі дії, що вкрай негативно вплинули на позивача у першу чергу. У цей час мати не цікавилась своєю донькою, не допомагала їй матеріально, не спілкувалась з нею. Такі дії матері позивач вважає зловживанням правами, знущанням з себе та жорстким поводженням, адже отримувач аліментів є вона, а не мати. Оскільки позивач вважає дії позивача неприпустимими, вона вимушена звернутись до суду з даним позовом.

У письмових поясненнях представник відповідача зазначила, що саме ОСОБА_2 створено перешкоди, щоб ОСОБА_5 не спілкувалась з донькою. Відповідач зверталась до суду виключно для захисту своїх прав. При цьому, вона сплачує аліменти, має бажання піклуватись, дбати, виховувати свою доньку. Конфлікт носить тимчасовий характер, а позбавлення батьківських прав призведе до втрати зв`язку, що заснований на кровному спорідненні. Оскільки позбавлення батьківських прав є недоцільним та крайнім заходом, у задоволенні даного позову просила відмовити.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її батько ОСОБА_2 , який є її законним представником та третьою особою у справі, вимоги позову підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити, адже дії матері не свідчать про її бажання налагодити контакт з дочкою.

Представник позивача позов підтримала, зазначила, що позивачка з народження проживає з батьком, мати не піклувалася та не піклується донькою з 2012 року, матеріально не допомагає, навпаки усі роки вчиняла дії, які погіршували психологічний та матеріальний стан дитини.

Відповідач у судове засідання не з`явилась жодного разу, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, неодноразово зверталась до суду з клопотаннями про відкладення розгляду справи, зазначаючи про те, що знаходиться за межами країни.

Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області у судовому засіданні заперечувала проти позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 ..

Розгляд справи відбувається в судовому засіданні (ч. 1 ст. 211 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнов проти України», вказано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Враховуючи, що відповідача було належним чином повідомлено про розгляд справи, остання жодного разу не з`явилась до суду, а також беручи до уваги, що справа перебуває у провадженні суду з грудня 2021 року, суддя дійшов до висновку про можливість розглянути дану справу за відсутності ОСОБА_5 .

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21.01.2022 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Протокольною ухвалою суду від 27.06.2022 року до матеріалів справи долучено пояснення представника відповідача.

Ухвалою суду від 18.07.2022 року витребувано у Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області висновок щодо роз`яснення спору у даній цивільній справі та належним чином завірений Витяг з протоколу засідання комісії з питань захисту прав неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

25.08.2022 року надійшов лист на виконання ухвали суду від 18.07.2022 року.

Протокольною ухвалою суду від 13.10.2022 року до матеріалів справи долучено витяг з протоколу від 02.09.2022 року №11, повторно зобов`язано Орган опіки та піклування надати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 13.10.2022 року витребувано інформацію щодо перетинання державного кордону ОСОБА_5 ..

Ухвалою суду від 09.11.2022 року виправлено описку в ухвалі суду від 13.10.2022 року.

15.12.2022 року надійшла витребувана судом інформація.

Ухвалою суду від 30.01.2023 року витребувано у Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області висновок щодо роз`яснення спору у даній цивільній справі та належним чином завірений Витяг з протоколу засідання комісії з питань захисту прав неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 30.01.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її судовий розгляд.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши документи, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с. 13).

Після укладення 09.09.2014 року шлюбу з ОСОБА_7 , ОСОБА_6 змінила прізвище на « ОСОБА_8 » (а.с. 18).

Між сторонами були неодноразові судові спори щодо визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів.

Зокрема, як вбачається із постанови Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі №381/68/16-ц, 21 травня 2013 року Фастівським міськрайонний судом винесено рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 .

Суди встановили, що рішенням Фастівського міськрайонного суду від 18 грудня 2013 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 27 лютого 2014 року, визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 .

На виконанні у відділі Державної виконавчої служби Фастівського міськрайонного управління юстиції знаходилось виконавче провадження ВП № 44258677 від 04 серпня 2014 року, з примусового виконання виконавчого листа № 2/381/832/14 від 25 липня 2014 року, виданого Фастівським міськрайонним судом Київської області про відібрання малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від ОСОБА_2 і передання її матері ОСОБА_6 .

Державним виконавцем неодноразово здійснювалися спроби виконати рішення суду, однак, виконати його неможливо, оскільки дитина категорично не погоджується проживати з матір`ю, про що були складені відповідні акти державного виконавця.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2015 року за заявою ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заяву задоволено, визнано виконавчий лист № 2/381/832/14 від 25 липня 2014 року, виданий судом про відібрання малолітньої ОСОБА_1 від ОСОБА_2 та передачі її матері таким, що не підлягає до виконання. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 04 лютого 2016 року ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2015 року скасовано та постановлено нову ухвалу, якою в задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

Суди встановили, що з часу ухвалення рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2013 року про визначення місця проживання дитини із матір`ю обставини суттєво змінилися, що було враховано органом опіки та піклування при складенні нового висновку про визначення місця проживання дитини. При визначені місця проживання дитини враховується її вік, та, як наслідок, в залежності від досягнення 10-річного або 14-річного віку враховується її думка при визначені спірного питання.

Суди встановили, що згідно довідок медичних закладів, ОСОБА_1 хворіла з 02 червня 2015 року по 19 червня 2015 року із діагнозом остаточні явища гострого бронхіту, психоемоційна розбалансованість. Рекомендований суворий психоемоційний спокій. Крім цього, ОСОБА_1 знаходилася на стаціонарному лікуванні в дитячому відділенні Фастівської ЦРЛ з 19 червня 2015 року по 26 червня 2015 року з діагнозом гострий ларинготрахеїт, істероїдна реакція. Дитині рекомендовано суворий психоемоційний спокій. 22 травня 2015 року складено епікриз відносно ОСОБА_1 , яка перебувала на стаціонарному лікуванні з 17 травня по 22 травня 2015 року з діагнозом гострий ларинготрахеїт, психоневрологічний синдром (істероїдна реакція). Рекомендовано уникати емоційного перенавантаження, стресових ситуацій

Суди встановили, що ОСОБА_2 проживає разом з донькою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 з народження і по цей час, дитина знаходиться на повному утриманні батька. За місцем проживання батька створено всі необхідні умови для проживання дитини; ОСОБА_2 здійснює матеріальне забезпечення дитини; позитивне ставлення дитини до батька, прагнення до спілкування та спільного проведення часу, особиста емоційна прихильність до батька, що приводить до висновку про наявність підстав для визначення місця проживання дитини з батьком.

Суди, на підставі висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради від 31 жовтня 2016 року № 06-23/494, встановили, що рішення Фастівського міськрайонного суду не виконується, дитина з матір`ю не проживає. Провівши бесіду з дитиною, встановлено, що дитина на цей час не має бажання проживати з матір`ю. Відповідно до наданої характеристики із навчального закладу, вихованням дитини займається батько ОСОБА_2 , систематично приводить та забирає дитину зі школи, хвилюється та турбується за доньку. Дитина зареєстрована та проживає з ним за адресою: АДРЕСА_2 та знаходиться на його утриманні. Відповідно до проведених обстежень практичними психологами, спеціалістами в галузі судової психології, дитини виявляє емоційну прив`язаність до батька. Тому визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_1 разом з батьком за адресою: АДРЕСА_2 , є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини.

ОСОБА_1 завжди проживала та проживає на теперішній час з батьком у АДРЕСА_2 , мама з ними не проживає близько 5 років, маму останній раз бачила влітку 2015 року, на свята мама її не вітає. З приводу взаємовідносин з батьком ОСОБА_1 зазначила, що між ними дуже теплі стосунки, він дбає про неї - годує, утримує, водить до школи, допомагає з уроками, гуляє та спілкується з нею, тому вона хоче жити виключно з ним. Тобто, дитина повністю заперечує щоб визначили її місце проживання разом з її матір`ю, наводить аргументовані заперечення такого небажання, які об`єктивно підтверджуються, і саме інтересу дитини в цьому випадку слід надати перевагу.

Суди встановили, що відповідно до думки спеціаліста-психолога ОСОБА_9 найважливішою, значимою людиною для ОСОБА_1 є батько, вона виявляє велику любов до нього, ототожнює себе з ним та боїться залишитись без нього. Виклад думок Олександри та її висловлювання про матір свідчать про її власну позицію з цього приводу

Так, рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 20 червня 2017 року та постановою Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі №381/68/16-ц, визначено місце проживання дитини ОСОБА_1 за місцем проживання та реєстрації батька ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 19-27).

Крім того, рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2014 року у справі № 381/1118/14-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання доньки ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04 березня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Київської області від 17 липня 2014 року рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2014 року залишено без змін.

24 січня 2019 року Фастівським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення у справі № 381/4642/17 (провадження № 2/381/16/19), яким звільнено ОСОБА_2 з 21 червня 2017 року від сплати аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_1 в розмірі частини з усіх видів заробітку, щомісячно до виповнення дитиною повноліття стягнутих за рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08.04.2014 року. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини з усіх видів її заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, щомісячно починаючи з 14.12.2017 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року у справі №381/4642/17 рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2019 року було скасовано в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та ухвалено в цій частині нове про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 пені за прострочення сплати аліментів за період із 01 березня 2018 року по 31 жовтня 2018 року в сумі 4 604,81 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Під час розгляду справи №381/4642/17 встановлено, що вказана заборгованість утворилась до часу, з якого визначено місце проживання дитини з батьком (до 21 червня 2017 року - дата набрання рішення законної сили), а відтак до цього часу ОСОБА_2 мав добросовісно виконувати рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Відповідно до вимог цивільного законодавства, сплачені аліменти не підлягають поверненню (а.с. 34-38).

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч. 5 ст. 124 Конституції України, ч. 1 ст. 18 ЦПК України).

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, на підставі положень закону, судами ухвалювались рішення про стягнення аліментів та пені за прострочення сплати аліментів на користь матері з батька, з яким фактично проживала ОСОБА_1 з народження. У зв`язку з цим, виконавчими органами відносно ОСОБА_2 проводились виконавчі дії (а.с. 28-31, 33).

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Пунктом 16 зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Так, у судовому засіданні було надано висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно вказаного висновку, відсутні докази за ст. 164 СК України, які б свідчили про наявність підстав для позбавлення батьківських прав.

Між тим, орган опіки та піклування, перед складанням даного висновку та проводячи засідання комісії, не викликав неповнолітню ОСОБА_10 , за чиїм позовом розглядається дана справа, не врахував її думку, оскільки вона перебуває у такому віці, що може надати свої суб`єктивні пояснення. Вказана обставина свідчить про грубе порушення прав дитини та про те, що висновок складний без врахування інтересів ОСОБА_10 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , яка є заступником голови комісії з питань захисту прав дитини, не змогла надати суду обгрунтовані пояснення щодо наданого висновку органом опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 відносно доньки. Окрім того, свідок не змогла пояснити, чому не було заслухано на комісії з питань захисту прав дитин неповнолютню ОСОБА_1 , не враховано її пояснення та не перевірено її доводи з приводу поданого нею позову, а також не заслухано батька дитини, який з народження опікується донькою та матір, яка ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків та вчиняє дії в супереч інтересам дитини.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, суд вважає, що наявні переконливі докази та аргументи, які вказують на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, вчиняє дії всупереч інтересам своєї дочки ОСОБА_10 .

У судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно дочки, яка проживає разом із батьком, який забезпечує її всім необхідним. При цьому, мати не відвідує свою дочку, не цікавиться нею, не бере фінансової участі в її утриманні та вихованні. Більш того, її дії пов`язані із подачею позову про стягнення з батька аліментів на її користь на утримання ОСОБА_1 , неодноразові звернення з позовами про стягнення пені за прострочення сплати аліментів знаючи достеменно, що дочка проживає з батьком (вказані стороною позивача доводи перевірені судом за допомогою повного доступу до ЄДРСР, а саме справи №381/421/15; №381/4153/15-ц; №381/1201/16-ц; №381/88/17; №381/4642/17; №381/1098/18; №381/2941/20), вчинялися, у першу чергу, всупереч інтересам дочки та значно погіршували стосунки матері та дитини, віддаляючи їх одне від одного. Такі дії ОСОБА_5 погіршували матеріальний стан батька, який самостійно утримував доньку ОСОБА_10 .

Виконавчі дії, які проводилися по виконанню рішень у вищевказаних справах, призводили до накладення арештів на майно ОСОБА_2 та в подальшому його реалізацію, заборони на право виїзду його за кордон, право керування транспортними засобами останнім, що в свою чергу безпосередньо впливало на інтереси та права дитини. Як зазначала сторона позивача, стягувані кошти за рішеннями суду та виручені від реалізації майна використовувались матірю виключно в інтересах матері, а не інтересах доньки.

ОСОБА_1 у судовому засіданні аргументувала подачу цього позову, небажанням, у першу чергу матері, піклуватись про неї. Відсутнє і у позивача бажання спілкуватись з матір`ю через особисті причини. На думку дочки, мати її покинула з батьком, для того щоб влаштувати особисте життя, про неї не думала та не думає на даний час взагалі. Як зазначала позивач в судовому засіданні, коли вона хворіла та неодноразово перебувала у лікарні, відповідач не відвідувала її та не піклувалася про неї, чим умисно ухилялася від своїх батьківських обов`язків.

Не встановлено спроб матері і протягом розгляду даної справи налагодити контакт та покращити відносини з дочкою.

На думку суду, необґрунтованими є посилання представника відповідача у письмових поясненнях на вчиненням батьком дій, що стали наслідком поганих відносин між матір`ю та дочкою. У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 жодного разу не перешкоджав спілкуванню матері та доньки. Сама ОСОБА_1 у судовому засіданні вказала на прихильність до батька, який піклується про неї, створив необхідні умови для її проживання. Батько для дочки є авторитетом, вона відчуває до нього емоційну прихильність.

При цьому, дана справа перебувала у провадженні суду з грудня 2021 року. За цей час відповідач жодного разу не з`явилась у судове засідання, аргументуючи це перебуванням її за кордоном внаслідок оголошення на території України воєнного стану. Проте, у час підвищеної небезпеки для всього населення України, мати не вчинила жодних дій, направлених на турботу про свою дочку та забезпечення її перебування у більш безпечному місці.

Подаючи до суду заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням за кордоном, ОСОБА_5 подавала неправдиві відомості, оскільки за період перебування справи у суді відповідач певний час була присутня в Україні, що свідчить про її небажання приймати участь у розгляді справи, вчинення дій з метою її затягування, чим проявила свою неповагу до суду та байдужість до дочки. Дані обставини свідчать про умисне ухилення від виконання обов`язків та небажання налагодити стосунки з донькою, цікавитись та піклуватись про неї.

Проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дійсно відповідач по справі вихованням своєї дочки не займається і ухиляється від своїх обов`язків по її утриманню та вихованню, не проявляє до дитини материнської турботи, вчиняє дії всупереч інтересам дочки, тому позбавлення її батьківських прав відносно ОСОБА_10 є доцільним.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.

В порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 152, 155, 164, 165 Сімейного кодексу України, ст. 16 ЦК України, ст.ст. 217-242, 258-259, 268, 272-273, 352, 354 ЦПК України, Законом України «Про охорону дитинства», Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області, про позбавлення батьківських прав, - задовольнити.

Позбавити батьківських (материнських) прав ОСОБА_5 відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Копію рішення направити до Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області для відома та виконання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в сумі 908,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Треті особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 ;

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області, , адреса місцезнаходження: Київська обл., м. Фастів, площа Соборна, 1.

Суддя Осаулова Н.А.

Повний текст рішення виготовлено 24.03.2023 року