1Справа № 335/2155/23 2/335/1239/2023
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2023 року м. Запоріжжя
Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Концерну «Міські теплові мережі» про захист прав споживачів, визнання дій бездіяльності) неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Концерну «Міські теплові мережі» про захист прав споживачів, визнання дій бездіяльності) неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.
Разом з тим, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що вказана справа не підсудна Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя з огляду на наступне.
Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.
Так, частиною першою 1 ст. 30 ЦПК України встановлено виключну підсудність для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна, які пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.
Як роз`яснено в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено, зокрема, для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності. До нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це - позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Виходячи з аналізу зазначеного, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.
Так, з матеріалів позовної заяви вбачається, що позивачем ставиться вимога про визнання бездіяльності Концерну «Міські теплові мережі» щодо не проведення перерахунку заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , неправомірною. Щодо зобов`язання Концерну «Міські теплові мережі» здійснити перерахунок заборгованості послуг послуги з централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.01.2021 року по 15.05.2022 року.
У постанові від 16.02.2021 року у справі № 911/2390/18 Велика Палата ВС визначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин.
Тому в даному випадку застосовуються правила виключної підсудності, оскільки заявлені позовні вимоги виникають з приводу надання відповідачем комунальних послуг саме за адресою місцезнаходження нерухомого майна, права та обов`язки сторін за даним позовом безпосередньо пов`язані з нерухомим майном квартирою АДРЕСА_2 і відповідно до положень ст. 30 ЦПК України даний позов повинен розглядатись за місцем знаходження нерухомого майна.
Відтак, застосовуючи положення норми частини першої статті 30 ЦПК України, матеріали позовної заяви підлягають направленню для розгляду справи до Хортицького районного суду м. Запоріжжя.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Згідно із ч. 3 ст. 31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим кодексом підсудністю, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження.
У відповідності до положень ч.ч. 1, 2 статті 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.
Окремо варто відзначити те, що відповідно до ч. 1 ст. 378 ЦПК України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-14, 30-32, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Цивільну справу № 335/2155/23 за позовом ОСОБА_1 до Концерну «Міські теплові мережі» про захист прав споживачів, визнання дій бездіяльності) неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - передати для подальшого розгляду до Хортицького районного суду м. Запоріжжя.
Передачу справи на розгляд до Хортицького районного суду м. Запоріжжя здійснити на підставі даної ухвали не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення, до Запорізького апеляційного суду.
Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Суддя В.О. Макаров