Справа № 368/171/23
Рішення

Іменем України

"13" березня 2023 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Шевченко І.І.

за участю секретаря судового засідання Дерев`янко Я.С.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик цивільну справу в спрощеному позовному провадженню за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

позивач просить суд шлюб між нею, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою с. Халча Кагарлицького району Київської області (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем с. Демівщина Кагарлицького району Київської області (РНОКПП невідомо), який зареєстрованийвідділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 166 від 26.11.2013 року, - розірвати без надання терміну на примирення, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « ОСОБА_2 », обґрунтовуючи позов наступним.

З відповідачем по справі вона перебуває у шлюбі з 26.11.2013 року, який того ж дня був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 166 від 26.11.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 .

Від спільного шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим виконкомом Халчанської сільської ради Кагарлицького району Київської області серії НОМЕР_3 від 13 лютого 2014 року, актовий запис № 01 від 13.02.2014 року.

З 25 лютого 2022 року відповідач служить у Збройних Силах України. З серпня 2022 року стосунки з чоловіком, тобто з відповідачем розладнались, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Як з`ясувалось, що у них різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, а отже в цілому на життя і сімейні цінності, тому часто стали виникати непорозуміння, які призвели до руйнування сімейних відносин. В результаті практично з початку осені 2022 року кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування.

На даний час, спілкування відповідача обмежується лише спілкуванням з дитиною, а сімейні проблеми його не цікавлять, він не бажає приймати участь у їх вирішенні, отже спільного господарства вони не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, бюджети відокремлені.

За час окремого проживання з відповідачем, вона зрозуміла, що відновлювати подружні

стосунки і повертатися до відповідача не бажає. Відповідач також не бажає збереження сім`ї. І це тому, що на даний час вони втратили один до одного почуття любові і поваги та стали повністю чужими людьми. За таких обставин вона вважає, що фактично подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам обох сторін, а також інтересам їхнього неповнолітнього сина.

Підстав для примирення не вбачає.

Рішення розірвати шлюб є їхнім спільним рішенням з відповідачем. Спільно обговоривши його, вони домовились, що з відповідним позовом до суду буду звертатися вона.

Їхній неповнолітній син ОСОБА_3 проживає з нею, але він все-таки потребує їхнього виховання та матеріального забезпечення. Тому з відповідачем у неї домовленість про добровільне виконання батьківських обов`язків щодо виховання та матеріального забезпечення їхньої дитини. На даний час він ці обов`язки добросовісно виконує, повністю матеріально забезпечує сина.

Відповідно до ч. 2 ст.104 Сімейного кодексу України однією з підстав припинення шлюбу є його розірвання.

Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1. ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, оскільки він служить у ЗСУ. З позовними вимогами позивача ознайомлений та просить суд їх задовольнити.

Суд, вислухавши позивача та дослідивши письмові докази, приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 СК України).

Згідно положень ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_1 26 листопада 2013 року уклали шлюб, який був зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, про що було зроблено актовий запис під № 166.

Сторони мають одну неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Спільне життя з відповідачем не склалося. Проживши разом з`ясувалося, що сторони мають різні моральні цінності і принципи, мають різноспрямовані характери і погляди на шлюб та сім`ю. Це призвело до фактичного припинення шлюбних відносин.

Статтею 51 Конституції України проголошено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до статті 10 Цивільного кодексу України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Стаття 8 Конвенції декларує, що кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. За частиною 2 вказаної статті, органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспільстві в інтересах національної i громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав i свобод інших осіб.

Як проголошено положеннями статті 12 Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом чоловіка і жінки є право на розірвання шлюбу, через призму зокрема статей 5, 8 вказаного міжнародного договору.

Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають.

Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище ОСОБА_2 .

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.. ст. 110, 112 СК України, Законом України «Про Державну реєстрацію актів цивільного стану», керуючись ст. ст. 251-265, 293 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою с. Халча Кагарлицького району Київської області (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем с. Демівщина Кагарлицького району Київської області, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 166 від 26.11.2013 року.

Позивач ОСОБА_1 після розірвання шлюбу залишається на прізвищі ОСОБА_2 .

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Апеляційні скарги на рішення можуть бути подані безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його (її) проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 13.03.2023 р.

Суддя І.І. Шевченко