Провадження 2/557/74/2023
Справа 570/3035/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року смт Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:

судді Оленич Ю.В.,

секретар судового засідання Слюсарчук І.В.,

номер справи 570/3035/22,

учасники справи:

позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПРОВІДНА»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Гоща у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПРОВІДНА» (далі ПрАТ «СК « ПРОВІДНА») звернулося до суду з вказаним вище позовом, в якому просить стягнути з відповідача страхове відшкодування в порядку суброгації в розмірі 9840,00 грн та судовий збір в сумі 2481,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що 02 жовтня 2017 рокуміж ПрАТ «СК «Провідна» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 06/0683550/1809/17, відповідно до якого об`єктом страхування є транспортний засобі Citroen, номерний знак НОМЕР_1 .

09 серпня 2018 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу та транспортного засобу AUDI, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 23 серпня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, в результаті якого пошкоджено застрахований транспортний засобі Citroen, номерний знак НОМЕР_1 .

З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого транспортного засобу було проведено його огляд, про що складено акт огляду транспортного засобу та рахунок на оплату, відповідно до якого вартість ремонту автомобіля Citroen, номерний знак НОМЕР_1 , складає 9840,00 грн.

На підставі зібраних документів позивачем складено страховий акт № на суму 9840,00 грн, виплату яких проведено на рахунок СТО.

Посилаючись на те, що винуватцем дорожньо-транспортної пригоди визнано відповідача, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування складає 9840,00 грн, позивач просить стягнути вказані витрати з відповідача в порядку суброгації.

24 січня 2023 року відповідачем до суду скеровано відзив на позовну заяву, у якому останнім викладені заперечення проти позову. ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні позовних вимог до нього про відшкодування шкоди в порядку суброгації, так як позивачем пропущено строк позовної давності тривалістю у три роки та не зазначено поважність причин пропуску позовної давності. Мотивуючи таку свою позицію відповідач зазначив, що страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача і строк такої вимоги почав спливати з моменту заподіяння шкоди. У зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги до заподіювача із залишком строку позовної давності. Водночас, як зауважує відповідач у відзиві, позовна заява про відшкодування шкоди в порядку суброгації подана позивачем до суду 18 серпня 2022 року, тобто після спливу чотирьох років від дати настання страхового випадку та сплати 10 вересня 2018 року страхової виплати.

У відповіді на відзив, яка представником позивача сформована в системі «Електронний суд» 26 січня 2023 року, висловлена позиція останньої щодо незгоди з обставинами, викладеними відповідачем у відзиві. Представник позивача, заперечуючи висловлені відповідачем у відзиві доводи, вказала на те, що відповідно до пункту 12 Розділу Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Зазначила, оскільки карантин в Україні триває, безспірним є те, що позовна давність, яка спливла б 09 серпня 2021 року, досі не спливла і не спливе щонайменше, аж до закінчення карантину в Україні, тому позивач, звернувшись до суду 18 серпня 2022 року, дотримався строку позовної давності та мав право звернутися до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди в порядку суброгації.

13 вересня 2022 року ухвалою судді Рівненського районного суду Рівненської області вказана цивільна справа передана до Гощанського районного суду Рівненської області.

Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 23 листопада 2022 року позовна заява була залишена без руху та надано строк для усунення недоліків.

08 грудня 2022 року вказана позовна заява згідно ухвали прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час, місце та дату розгляду справи у судове засідання не з`явилися.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, у якій остання зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 також подав клопотання про розгляд справи без його участі та участі представника.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які сторони посилаються, як на підставу заявлених вимог та заперечень на них, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, приходить наступних висновків.

Із матеріалів справи встановлено, що 02 жовтня 2017 року між ПрАТ «СК «Провідна» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 06/0683550/1809/17, строком дії на 12 місяців та відповідно до якого об`єктом страхування є транспортний засобі Ciroen С4, номерний знак НОМЕР_1 (арк. спр. 10, 11).

Також судом установлено, що 09 серпня 2018 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу та транспортного засобу AUDI, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Постановою судді Рівненського міського суду Рівненської області від 23 серпня 2018 року у справі № 569/15102/18 ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності та визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст 124, 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП (арк. спр. 12, 13).

Як убачається зі змісту мотивувальної частини вказаної постанови, судом установлено, що ОСОБА_1 , серед іншого, 09 серпня 2018 року о 02 год. 30 хв. в м. Рівне, вул. Соборна, 205, керуючи транспортним засобом AUDI 100, номерний знак НОМЕР_2 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного інтервалу та здійснив наїзд на транспортний засіб, що стояв, Citroen C4 Cactus, номерний знак НОМЕР_1 , при дорожньо-транспортній пригоді автомобілі отримали механічні пошкодження.

Вказана постанова за результатами апеляційного перегляду скасована, а провадження у справі закрито на підставі ст. 22 КУпАП, про що в матеріалах справи наявна постанова судді Рівненського апеляційного суду від 26 жовтня 2018 року (арк. спр. 14, 15,16).

Згідно змісту вказаної постанови апеляційної інстанції, постанова суду першої інстанції в частині доведеності вини та кваліфікації дій ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП ніким не оспорювалася.

09 серпня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» із заявою про факт настання події та просила виплатити страхове відшкодування (арк. спр. 20, 21).

09 серпня 2018 року позивачем проведено огляд пошкодженого транспортного засобу Citroen C4 Cactus, номерний знак НОМЕР_1 , про що складено відповідний акт первинного огляду транспортного засобу (арк. спр. 22, 23).

27 серпня 2018 року позивач затвердив страховий акт № , відповідно до якого сума страхового відшкодування складає 9840,00 грн (арк. спр. 24, 25), що також підтверджується даними рахунку-фактури № СФ-0000171 від 21 серпня 2018 року (арк. спр. 27).

Даними платіжного доручення стверджується № 0040698 від 10 вересня 2018 року (арк. спр. 26) стверджується, що позивач перерахував страхову виплату в розмірі 9840,00 грн на рахунок СТО (ФОП ОСОБА_3 ).

Матеріалами справи підтверджується, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність винуватця пригоди ОСОБА_1 застрахована не була (арк. спр. 6, 7, 8, 9).

Позивач (який є страховиком потерпілої особи), вказуючи на те, що виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків, а також на те, що відповідач (який є винуватим у дорожньо-транспортній пригоді) не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди у межах фактичних витрат в порядку суброгації.

Мотиви з яких виходив суд та застосовані норми права.

Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (ст. 16 Закону України «Про страхування»).

Тлумачення ст. 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

У ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За змістом ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У разі наявності юридичних фактів, передбачених ст. 993 ЦК України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що «стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією».

Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених обставин, суд приходить висновку, що правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем, у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілого у деліктному зобов`язанні.

Отже з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди в порядку суброгації.

За таких обставин, відповідно до положень ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» позивач набув право вимоги до відповідача з відшкодування виплаченої суми страхового відшкодування у межах понесених фактичних витрат 9840,00 грн, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному об`ємі.

Щодо заяви відповідача про сплив строків позовної давності до вимог позивача про відшкодування шкоди в порядку суброгації слід зазначити наступне.

Положеннями ст. 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що при суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування.

Вищезазначене положення, яке закріплене в п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України стосується і права на подання позову, у тому числі щодо часу виникнення права на позов, а саме при суброгації з моменту ДТП, в результаті якого заподіяно шкоду (аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду у справах № 521/16989/13-ц від 28 лютого 2018 року, № 199/1848/16 від 23 травня 2018 року, № 373/2348/16-ц від 27 грудня 2018 року, № 200/13392/13-ц від 10 січня 2019 року).

Так, дорожньо-транспортна пригода сталася 09 серпня 2018 року, що підтверджується матеріалами справи, та дійсно від ДТП до подачі позову до суду пройшло 04 роки і 09 днів.

Разом з тим, відповідно до пункту 12 Розділу Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 30 квітня 2023 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061), від 20 травня 2020 р. № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 р. № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 63, ст. 2029).

Таким чином, судом враховується вказані обставини, тому, позивач звернувся до суду 18 серпня 2022 року з позовом до відповідача в межах строку позовної давності та має право на відшкодування шкоди в порядку суброгації.

Що стосується питання розподілу судових витрат, то суд керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України та, враховуючи задоволення позову в повному обсязі, стягує з відповідача понесені позивачем витрати на оплату судового збору в сумі 2481,00 грн, які стверджуються даними платіжного доручення № 025490 від 16 серпня 2022 року (арк. спр. 30).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» матеріальну шкоду в порядку суброгації у розмірі 9840 гривень 00 копійок та судові витрати у розмірі 2481 гривня 00 копійок, всього 12 321 (дванадцять тисяч триста двадцять одну) гривню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПРОВІДНА», місцезнаходження: 03049, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 25, .

Відповідач ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 14 березня 2023 року.

Суддя Ю.В. Оленич