Справа № 202/6279/15-ц
Провадження № 2/202/19/2023
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 лютого 2023 року місто Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючої судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Кістриці О.В., Різниченко Я.М., представника позивача Данильченко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

30 липня 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», назву якого в подальшому змінено на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги банк обґрунтував тим, що 22.02.2007 року між банком і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір за № DNZ0GK00000062, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 18000 доларів США на термін до 23.02.2017 року, а відповідач зобов`язалася повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, що встановлені кредитним договором.

Відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором.

Станом на 10.07.2015 року заборгованість складає 74973,23 доларів США, з яких: 16703,58 доларів США - заборгованість за кредитом, 19669,04 доларів США - заборгованість за процентам за користування кредитом, 2772 долари США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 35828,61 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором.

Вказані суми банк просив стягнути з відповідача на свою користь.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2015 року позовні вимоги банку були задоволені повністю.

В листопаді 2019 року відповідач звернулася до суду з заявою про перегляд цього заочного рішення.

В своїй заяві відповідач проти позовних вимог банку заперечувала, посилаючись на те, що відповідно до положень частини 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки має бути зменшений судом до розміру заборгованості за тілом кредиту 16703,58 доларів США. Також судом не були враховані строки позовної давності.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2019 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2015 року було скасовано та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2020 року підготовче провадження у справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримала.

При цьому просила врахувати, що згідно виписки по рахунку відповідачем було сплачено за кредитом грошові кошти: 28.04.2015 1,80 долара США та 29.09.2015 1,96 долара США, що свідчить про переривання позовної давності.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що кредитний договір вона не підписувала.

За клопотанням відповідача ухвалою суду від 10.02.2021 року по справі була призначена судова почеркознавча експертиза, проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз.

На час проведення експертизи провадження у справі було зупинено.

Після надходження до суду висновку експерта та поновлення провадження у справі відповідач повідомлялася про розгляд справи, але у судове засідання не з`явилася.

У зв`язку з неявкою відповідача в судове засіданні розгляд справи завершено в її відсутність на підставі наявних у справі даних та доказів.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов АТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне:

Судом установлено, що 22.02.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № DNZ0GK00000062, відповідно до якого банк зобов`язався надати відповідачу кредит на строк з 22.02.2007 року по 23.02.2017 року в розмірі 18 000 доларів США на купівлю квартири, а також у розмірі 1670 доларів США на сплату страхових платежів у випадку та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2, 2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% - у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати - у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту.

Щомісяця в період сплати позичальник зобов`язалася надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 276,07 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди.

Згідно з пунктом 4.1 кредитного договору при порушенні позичальником зобов`язання банк має право нараховувати, а позичальник зобов`язується сплатити пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Згідно з висновком експерта № 1214-22, складеного за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи, підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Підпис» у розділі «8.2 ПОЗИЧАЛЬНИК» кредитного договору № DNZ0GK00000062 від 22.02.2007 виконаний самою ОСОБА_1 . Рукописний запис « ОСОБА_1 » та підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Один з оригіналів даного Договору мною отримано особисто» кредитного договору № DNZ0GK00000062 від 22.02.2007 виконані ОСОБА_1 .

Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 10.07.2015 року відповідачу нарахована банком заборгованість за тілом кредиту в розмірі 16703,58 доларів США, заборгованість за процентами за користування кредитом 19669,04 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом 2772 долара США.

Також банком нарахована відповідачу пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання в розмірі 35828,61 доларів США.

Вирішуючи спір між сторонами, суд враховує, що відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Крім того, за змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність установлюється тривалістю в три роки.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 Цивільного кодексу України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу та обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

При цьому в постанові Верховного Суду України від 8 листопада 2017 року у справі № 6-2891цс16 було зазначено, що до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою.

У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року в справі № 161/15679/15-ц також міститься висновок по застосуванню частини першої статті 264 ЦК України та вказано, що з тлумачення цієї норми слідує, що вона пов`язує переривання позовної давності з будь-якими активними діями зобов`язаного суб`єкта (боржника). При цьому не виключається й випадку коли переривання перебігу позовної давності буде відбуватися внаслідок визнання боргу, що здійснюється іншими суб`єктами, якщо на це була виражена воля боржника. Тобто коли боржник виражає свою згоду чи уповноважує на це відповідного іншого суб`єкта.

Згідно з постановою Верховного Суду від 13.01.2020 у справі № 442/5498/16-ц договірне списання грошових коштів не може призводити до переривання позовної давності, адже банк самостійно здійснює списання грошових коштів, і боржник, при цьому, не вчиняє будь-яких активних дій, які б стали підставою для переривання позовної давності.

Суд звертає увагу, що відповідно до кредитного договору, укладеного 22.02.2007 між банком і ОСОБА_1 , позивач надав відповідачу кредит на строк до 23.02.2017 року.

При цьому за умовами договору відповідач була зобов?язана щомісяця надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 276,07 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, в тому числі процентів за користування кредитом.

Відповідач з лютого 2009 року свої зобов`язання за кредитним договором щодо сплати щомісячного платежу не виконувала, не вносила кошти на погашення кредиту та сплати процентів.

У свою чергу, банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача 30 липня 2015 року.

Суд не може прийняти до уваги доводи представника позивача про переривання позовної давності, оскільки належних та допустимих доказів, що кошти в сумі 1,80 долара США в квітні 2015 року були сплачені самою відповідачем чи така сплата відповідала її волі не надано. Крім того, це не спростовує пропуск позивачем строку позовної давності за інший період.

У своїй заяві про перегляд заочного рішення відповідач зазначала про необхідність застосування позовної давності до вимог позивача.

Суд бере до уваги, що в своєму позові банк просив стягнути з відповідача заборгованість, що утворилася станом на 10.07.2015 року.

Тому суд вважає, що з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» необхідно стягнути заборгованість за тілом кредиту та заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 30.07.2012 року по 10.07.2015 року, а також пеню за період з 30.07.2014 року по 10.07.2015 року.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 30.07.2012 року прострочена заборгованість відповідача за тілом кредиту становила 5860,66 доларів США. Станом на 10.07.2015 року заборгованість за тілом кредиту склала 16723,15 доларів США.

Отже, сума заборгованості за тілом кредиту, що підлягає стягненню з відповідача, складає 10862,49 доларів США (16723,15 5860,66), що на день винесення рішення за офіційним курсом Національного банку України еквівалентно 397226 грн. 05 коп. (10862,49 доларів США х 36,5686 грн.).

Крім того, станом на 30.07.2012 року заборгованість відповідача за нарахованими процентами за користування кредитом становила 7900,49 доларів США. Станом на 10.07.2015 року заборгованість за процентами склала 17033,45 доларів США.

Отже, сума заборгованості за процентами за користування кредитом, що підлягає стягненню з відповідача, складає 9132,96 доларів США (17033,45 7900,49), що на день винесення рішення за офіційним курсом Національного банку України еквівалентно 333979 грн. 56 коп. (9132,96 доларів США х 36,5686 грн.).

У свою чергу, станом на 30.07.2014 року сума нарахованої пені за порушення зобов`язання становила 22202,88 доларів США. Станом на 10.07.2015 року заборгованість за пенею склала 31483,68 доларів США.

Отже, сума нарахованої пені за період з пені 30.07.2014 по 10.07.2015 складає 9280,80 доларів США (31483,68 22202, 88).

При цьому умовами укладеного між сторонами договору передбачено сплату неустойки (пені) в національній валюті - гривні.

Тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути пеню в національній валюті - гривні, виходячи з курсу гривні до долара США на день звернення позивача з позовом (30.07.2015), в розмірі 204860 грн. 28 коп. (9280,80 доларів х 2207,3558 грн./100).

При цьому суд не вбачає підстав для застосування положень частини 3 статті 551 ЦК України та зменшення суми неустойки (пені), що підлягає стягненню з відповідача, оскільки вона не перевищує розмір збитків, завданих позивачу невиконанням зобов`язання.

Наявність обставин, що мають істотне значення і можуть бути підставою для зменшення пені, позивачем не доведено.

Крім того, доводи позивача про те, що вона не укладала і не підписувала кредитний договір спростовуються висновком судової почеркознавчої експертизи.

Щодо стягнення з відповідача комісії за користування кредитом в сумі 2772 долари США, то суд вважає, що в цій частині позовні вимоги банку є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Як вбачається зі змісту кредитного договору, укладеного між сторонами 22.02.2007 року, сторони погодили сплату за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, а також винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту.

Будь-яких платежів за користування кредитом, окрім процентів, умовами укладеного між сторонами кредитного договору не було обумовлено.

В своєму позові банк просив стягнути з відповідача саме заборгованість по комісії за користування кредитом.

Водночас за змістом частини 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.

В силу частини 8 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

З позовної заяви та наданих позивачем розрахунків заборгованості та інших матеріалів справи не вбачається, за які саме послуги відповідачу була нарахована вищевказана комісія.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, саме на позивача покладено обов`язок щодо доведення своїх позовних вимог. Суд, ухвалюючи рішення, не може керуватися припущенням.

Однак позивач не надав суду належних та допустимих доказів, що сплата комісії, яку він просить стягнути з відповідача за користування кредитом, була передбачена умовами кредитного договору.

Враховуючи наведене, позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» необхідно задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь банку наступну заборгованість станом на 10 липня 2015 року: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 10862 долари США 49 центів, заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 9132 долари США 96 центів, а також пеню в національній валюті в розмірі 204860 грн. 28 коп.

Крім того, при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 3654 грн.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1425 грн. 06 коп. пропорційно розміру задоволених позовних вимог (39%).

Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 22.02.2007 року станом на 10 липня 2015 року: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 10862 (десять тисяч вісімсот шістдесят два) долари США 49 центів, заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 9132 (дев`ять тисяч сто тридцять два) долари США 96 центів, пеню в розмірі 204860 (двісті чотири тисячі вісімсот шістдесят) грн. 28 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1425 (одна тисяча чотириста двадцять п`ять) грн. 06 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дані сторін:

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк", м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, , МФО 305299.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Н.Ю. Марченко