печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року Печерський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді Волкової С.Я. при секретарі Зінченко М.М., за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Тузової В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення коштів за договорами банківського вкладу з нарахуваннями,

установив:

У серпні 2021 р. ОСОБА_2 звернулася до суду із вимогами про стягнення з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» коштів за договором про депозитний вклад № SAMDN535 від 13.06.2013 р.: 17 000,00 доларів США вкладу, 342,79 долари США процентів за три місяці строку дії вкладу, 10 761,96 долар США процентів за період після закінчення строку дії договору по 15.08.2021 р., включно, 4 021,27 долар США 3% річних, 40 177 654,39 грн пені; коштів за договором про депозитний вклад № SAMDN353 від 14.06.2013 р.: 15 000,00 доларів США вкладу, 9 485,76 доларів США процентів за період після закінчення строку дії договору по 15.08.2021 р., включно, 3 557,16 доларів США 3% річних, 35 438 572,10 грн пені, посилаючись на те, що у червні 2013 р. із банком було укладено означені договори.

Ухвалою суду від 30.11.2021 р. провадження у справі закрито за відсутністю предмету спору.

Постановою Київського апеляційного суду від 13.06.2022 р. скасовано ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 30.11.2021 р., справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду; матеріали справи повернуто суду 14.07.2022 р., 25.07.2022 р. передано судді (протокол передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25.07.2022 р.).

Ухвалою Верховного Суду від 12.08.2022 р. відкрито касаційне провадження у справі, витребувано із Печерського районного суду м. Києва цивільну справу № 757/45446/21-ц за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення коштів за договорами банківського вкладу з нарахуваннями.

Постановою Верховного Суду від 30.11.2022 р. залишено без змін постанову Київського апеляційного суду від 13.06.2022 р.; матеріали справи повернуті суду 14.12.2022 р.

Ухвалою суду від 13.01.2023 р. здійснено перехід у розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 31.01.2023 р. закрито підготовче провадження.

Відповідачем Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» подано відзив на позовну заяву.

Суд, вислухавшипредставника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Тузову В.О. , дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Згідно частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно частини першої статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Означені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Наявний в матеріалах справи договір № SAMDN535 «Стандарт» від 13.06.2013 р. свідчить про те, що ОСОБА_2 передала банку грошові кошти у сумі 17 000,00 доларів США на строк 93 дні до 13.09.2013 р., включно, із нарахуванням 8% річних; період нарахування процентів по вкладу 1 місяць, мінімальний строк вкладу 3 місяці, банк за умовами укладеного договору відкрив позивачу особистий рахунок № НОМЕР_1 , на який зараховується вклад, проценти по вкладу зараховуються на рахунок/карту № НОМЕР_1 . Згідно пункту 6 договору 3 місяці - це мінімальний строк вкладу, після закінчення якого ОСОБА_2 може забрати вклад та отримати нараховані проценти.

Наявний в матеріалах справи договір № SAMDN353 «Стандарт» від 14.06.2013 р. свідчить про те, що ОСОБА_2 передала банку грошові кошти у сумі 15 000,00 доларів США на строк 93 дні до 14.09.2013 р., включно, із нарахуванням 8% річних; період нарахування процентів по вкладу 1 місяць, мінімальний строк вкладу 3 місяці, банк за умовами укладеного договору відкрив позивачу особистий рахунок № НОМЕР_2 , на який зараховується вклад, проценти по вкладу зараховуються на рахунок/карту № НОМЕР_2 . Згідно пункту 6 договору 3 місяці - це мінімальний строк вкладу, після закінчення якого ОСОБА_2 може забрати вклад та отримати нараховані проценти.

Надані суду документи свідчать про те, що ОСОБА_2 17.09.2013 р. звернулася добанку із заявою № 406450933, просила розірвати договір № SAMDN535 від 13.06.2013 р. та виплатити суму, що належить їй за договором, з умовами розірвання вкладу ознайомлена, згодна; що ОСОБА_2 17.09.2013 р. звернулася добанку із заявою № 406464769, просила розірвати договір № SAMDN353 від 14.06.2013 р. та виплатити суму, що належить їй за договором, з умовами розірвання вкладу ознайомлена, згодна; свідчать про те, що угода № SAMDN535 (рахунок № НОМЕР_3 ) із датою відкриття: 13.06.2013 р., валютою: долари США, сумою, на яку відкривався договір: 17 000,00 доларів США, розірвано 17.09.2013 р., кошти у сумі 17 346,47 доларів США переведено на рахунок № НОМЕР_4 (угода № SAMDN7276); що угода № SAMDN353 (рахунок № НОМЕР_2 ) із датою відкриття: 14.06.2013 р., валютою: долари США, сумою, на яку відкривався договір: 15 000,00 долари США, розірвано 17.09.2013 р., кошти у сумі 15 000,00 доларів США переведено на рахунок № НОМЕР_5 (угода № SAMDN0238).

Зі слів представника позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні слідує, що ОСОБА_2 мала більше десяти депозитних вкладів в установі банку, що вона не пам`ятає, чи писала заяви про розірвання договорів, між тим суд вбачає, що ані позивач, ані її представник не наводять жодних аргументів з приводу відсутності у позивача даних відносно укладених між ОСОБА_2 та банком депозитних договорів: SAMDN7276 (рахунок № НОМЕР_4 ) та № SAMDN0238 (рахунок № НОМЕР_5 ), як такі, на рахунки по яким були перераховані грошові кошти ОСОБА_2 .

В позовній заяві стверджується, що 21.10.2014 р. ОСОБА_2 звернулася до банку із вимогою про повернення коштів за депозитними вкладами, що її звернення було зареєстровано за № 299660 від 21.10.2014 р., втім означене звернення ОСОБА_2 суду не надано, ані позивачем, ані її представником не надано жодного доказу, що у цьому зверненні йшла мова про договір № SAMDN535 «Стандарт» від 13.06.2013 р. та договір № SAMDN353 «Стандарт» від 14.06.2013 р., і, як стверджується в позовній заяві, на це звернення позивачем отримана відповідь за № 20.1.0.0.0/7-20141021/501 від 23.10.2014 р., за змістом якої банком не заперечується наявність коштів на її депозитних вкладах, втім надана суду відповідь банку на адресу ОСОБА_2 також не свідчить, що мова у зверненні останньої йшла про спірні договори. При таких обставинах суд ставиться критично до означених тверджень позивача в позовній заяві, її представника у судовому засіданні.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно частин першої-третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд вбачає, що у судовому засіданні не спростовані аргументи банку щодо розірвання договорів та надані ним документи відносно доказування щодо розірвання договорів у 2013 р. на вимогу ОСОБА_2 та наданої відповідачем інформації щодо наявності у неї інших депозитних угод та рахунків.

Так, на підтвердження факту розірвання ОСОБА_2 17.09.2013 р. договору № SAMDN535 (рахунок № НОМЕР_1 ) та переведення залишків коштів на інший рахунок позивача № НОМЕР_4 суду надано: скріншот з внутрішньо банківського комплексу (системи обліку рахунків та коштів) на підтвердження: 1) зарахування 13.06.2013 р. грошових коштів у сумі 17 000,00 доларів США на депозитний рахунок № НОМЕР_1 (рахунок синтетичного обліку коштів позивача № НОМЕР_6 ) - «до вкладу за договором № SAMDN535», 2) перерахування 17.09.2013 р. залишку коштів у сумі 17 346,47 доларів США з рахунку № НОМЕР_1 (рахунок синтетичного обліку коштів позивача № НОМЕР_6 ) на рахунок № НОМЕР_4 (рахунок синтетичного обліку коштів позивача № НОМЕР_7 ), платіжне доручення від 17.09.2013 р. на суму 17 346,47 доларів США, виписку з синтетичного обліку коштів ОСОБА_2 № НОМЕР_6 за 17.09.2013 р.;

на підтвердження факту розірвання ОСОБА_2 17.09.2013 р. договору № SAMDN353 (рахунок № НОМЕР_2 ) та переведення залишків коштів на інший рахунок позивача № НОМЕР_4 суду надано: скріншот з внутрішньо банківського комплексу (системи обліку рахунків та коштів) на підтвердження 1) зарахування 14.06.2013 р. грошових коштів у сумі 15 000,00 доларів США на депозитний рахунок № НОМЕР_2 (рахунок синтетичного обліку коштів позивача № НОМЕР_6 ) - «до вкладу за договором № SAMDN353», 2) зарахування 17.09.2013 р. коштів у сумі 15 000,00 доларів США з договору № SAMDN353 на договір SAMDN238 (рахунок № НОМЕР_5 ), 3) перерахування 17.09.2013 р. залишку коштів у сумі 305,28 доларів США з договору № SAMDN353 на рахунок № НОМЕР_4 (рахунок синтетичного обліку коштів позивача № НОМЕР_7 ), виписку по рахунку позивача № НОМЕР_5 (депозитний договір № SAMDN0238 від 17.09.2013 р.) за період з 01.01.2012 р. по 28.12.2022 р.; платіжне доручення від 17.09.2013 р. на суму 305,28 доларів США, копію другої сторінки договору № SAMDN0238 від 17.09.2013 р.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

За приписами абзацу 13 частини першої статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», який визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку згідно абзацу другого підпункту 2.1.1 пункту 2.1 глави 2 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 566 від 30.12.1998 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.02.1999 р. за № 56/3349, що діяло на час здійснення операцій по депозитних рахунках ОСОБА_2 та втратило силу 07.07.2018 р., що розроблене відповідно до Законів України «Про Національний банк України», «Про банки і банківську діяльність» та основних принципів міжнародних стандартів фінансової звітності, є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у виді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії.

Копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством (частина шоста статті 7 Закону України «Про електронній документи та електронний документообіг», який встановлює основні організаційно-правові засади електронного документообігу та використання електронних документів.).

Положенням про організацію операційної діяльності в України, затвердженим Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 р. № 254, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 08.07.2003 р. за № 559/7880, яке діяло на час здійснення операцій по депозитних рахунках ОСОБА_2 та втратило силу 07.07.2018 р., яке розроблене відповідно до Законів України «Про банки і банківську діяльність», «Про Національний банк України», «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», «Про системи та переказ коштів в Україні», а також Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітність в банках Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 566 від 30.12.1998 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.02.1999 р. за № 56/3349, та інших нормативно-правових актів Національного банку України, було визначено перелік первинних документів, які складаються банками залежно від виду операції, та їх обов`язкові реквізити, що банки самостійно розробляють технології здійснення банківських операцій та визначають методи внутрішнього контролю за їх проведенням відповідно до законодавства України (пункт 3.1 глави 1 Положення); що операції, які здійснюють банки, мають бути належним чином задокументовані (пункт 4.1 глави 4 Положення); що підставою для відображення операцій за балансовими та/або позабалансовими рахунками бухгалтерського обліку є первинні документи (пункт 4.2 глави 4 Положення); що меморіальні документи застосовуються банками для здійснення і відображення в обліку операцій банку і клієнтів за безготівковими рахунками відповідно до нормативно-правових актів Національного банку; що до меморіальних документів (паперових або електронних), що використовуються для безготівкових розрахунків, належать такі розрахункові документи: меморіальні ордери; платіжні доручення; платіжні вимоги-доручення; платіжні вимоги; розрахункові чеки; інші документи (інші платіжні інструменти, що визначаються нормативно-правовими актами Національного банку) (пункт 4.6 глави 4 Положення); що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкційованого первинного документа (пункт 5.1 глави 5 Положення); за змістом пункту 5.6 глави 5 Положення виписки з особових рахунків клієнтів, що є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійсненні протягом операційного дня, отже є підтвердженням виконаних за день операцій.

Отже банківські виписки з рахунку позивача, які сформовані в банківській установі, є належними, допустимими і достатніми доказами в розумінні статтей 76, 77, 79 ЦПК України, що підтверджують факт здійснення господарських операцій між банком та ОСОБА_2 .

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмових доказом (частина третя статті 100 ЦПК України).

Згідно пункту 57 розділу IV Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України», затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 75 від 04.07.2018 р., яке розроблене відповідно до Законів України «Про національний банк України», «Про банки і банківську діяльність», «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та основних принципів міжнародних стандартів фінансової звітності, та встановлює основні вимоги щодо організації бухгалтерського обліку в банках України, інформація, що міститься в прийнятих для обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного).

Аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що як банківські виписки з особових рахунків клієнтів банку, так і платіжні доручення є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку особи (клієнта банку) та здійснені відповідні банківські операції за рахунками клієнта, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Крім того згідно пункту 1.37 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», який втратив чинність з 01.08.2022 р. та визначав загальні засади функціонування платіжних систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлював відповідальність суб`єктів переказу, а також визначав загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами, абзацу 2 пункту 2.1 глави 2 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 566 від 30.12.1998 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.02.1999 р. за № 56/3349, яке діяло на час здійснення операцій по депозитних рахунках ОСОБА_2 та втратило силу 07.07.2018 р., пунктів 5.5, 5.6 глави 5 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 р. № 254, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2003 р., яке діяло на час здійснення операцій по депозитних рахунках ОСОБА_2 та втратило силу 07.07.2018 р., бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації із застосуванням комп`ютерних засобів, за допомогою яких в автоматизованому режимі здійснюється збирання, передавання, систематизація та оброблення інформації, зокрема і первинної, складеної в момент вчинення господарської операції, а виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій. Отже наявні в матеріалах справи письмові докази (виписки по рахункам, платіжні доручення, скріншоти (знімки з екрану) внутрішньо банківського комплексу) є належними та допустимими доказами у розумінні статтей 76-78 ЦПК України.

Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

При таких обставинах суд вважає у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення коштів за договорами № SAMDN535 та № SAMDN353 слід відмовити оскільки відповідачем надані суду достатні та належні докази на підтвердження розірвання цих договорів на вимогу і за письмовими заявами позивача та виплати банком коштів у повному обсязі шляхом перерахування коштів на інші рахунки позивача, які не є предметом спору у справі.

Позивач ОСОБА_2 , звертаючись до суду із вимогами про стягнення з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» процентів, 3% річних, пені, ці вимоги пов`язує із вимогами про стягненням з відповідача коштів за договорами про депозитні вклади. А оскільки у суду відсутні підстави для їх стягнення, то відсутні підстави для задоволення інших вимог позову.

Керуючись Законом України «Про захист прав споживачів», статтями 1-23, 76-81, 95, 131, 141, 258-259, 26-265, 280-282, 352, 353, 355 ЦПК України,

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення коштів за договорами банківського вкладу з нарахуваннями - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду.

Позивач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_8 ).

Відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, ).

Суддя С.Я. Волкова