Провадження № 22-ц/4808/424/23
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О.А.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.

секретаря Мельник О.В.

з участю ОСОБА_1 її представника адвоката Калинюка Р.С.

позивача ОСОБА_2

представника органу опіки та піклування - Виконавчого комітету Івано- Франківської міської ради Битківської Д.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2023 року, ухвалене в складі судді Татарінової О.А. в м. Івано-Франківську, повний текст складено 07 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя сторона, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про усунення перешкод у виконанні батьківських обов`язків шляхом визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , третя сторона, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради про усунення перешкод у виконанні батьківських обов`язків шляхом визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що сторони з 14.02.2014 року перебували у зареєстрованому в шлюбі, в якому народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Івано-Франківського міського суду від 18.09.2018 року шлюб між сторонами розірвано. Малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено на проживання з матір`ю ОСОБА_1 . Позивач вказував, що після розлучення відповідачка не давала батькові можливість бачитись та спілкуватись з сином, тому він змушений був звернутись до Служби у справах дітей для розгляду цього питання в установленому порядку. Рішенням Виконавчого комітету Івано-Франківської міської Ради №911 від 27.08.2020 року встановлено порядок його участі у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : вівторок з 18.30 до 21.00 год., субота з 12 год до 16.00 год. Проте він не має змоги зустрічатись з сином, оскільки відповідачка всіма методами позбавляє його можливості бачитись і спілкуватись з ним, як не допускаючи в квартиру за місцем проживання, так і забороняючи забрати його з дитячого садочка у визначені йому дні, заявляючи, що він має право спілкуватись з сином лише за її присутності. Намагаючись вирішити це питання в позасудовому порядку, він неодноразово звертався в міліцію, проте вжиті ними заходи профілактичного характеру на недопущення таких протиправних дій не дали результатів. Також по результатах систематичних усних і письмових звернень до міського голови та Служби у справах дітей про сприяння та виділення свого представника на забезпечення виконання рішення міськвиконкому №911 у визначені дні, було складено Акт від 28.08.2021р. комісійного виходу працівників Служби за місцем проживання відповідачки з сином, про її відсутність в цей час на місці та перебування в м.Коломиї у батьків. Просить ухвалити рішення яким, визначити спосіб його участі у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким чином: у вівторок, забираючи сина ОСОБА_4 з дитячого садка «Вишиванка» о 17 год. 30 хв. до 21 год. без участі матері ОСОБА_1 з поверненням його матері по місцю проживання по АДРЕСА_1 та у суботу, забираючи сина ОСОБА_4 біля будинку по АДРЕСА_1 о 10 год. до 20 год. без участі матері ОСОБА_1 з поверненням його матері по місцю проживання по АДРЕСА_1 , зобов`язавши відповідачку не чинити перешкод у виконанні йому батьківських обов`язків у визначений судом спосіб участі у вихованні сина.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 06 лютого 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про усунення перешкод у виконанні батьківських обов`язків шляхом визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не чинити перешкоди у спілкуванні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановлено наступний порядок участі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : щовівторка з 18.30 до 21.00 год., щосуботи з 12.00 до 16.00 год. В решті вимог позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову, посилаючись на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, тому постановив незаконне рішення. Вказує, що батько неналежно здійснює виховання сина та негативно впливає на розвиток дитини. Докази, які підтверджують негативну поведінка батька є : судове рішення від 18 вересня 2018 року де ОСОБА_2 самостійно, вирішив розірвати шлюб, коли сину було всього 2 роки. Крім цього, в той час син перебував у лікарні Центру «Особлива дитина», що знаходиться за адресою м. Чернівці, бульвар Героїв Крут, 13 діагностували підозру на аутизм, а також затримку мовного центру; ініціював виселення з його житлового приміщення; акти неявки батька на побачення з сином, що визначені рішенням Служби у справах дітей за період з 14 листопада 2020 року по 3 квітня 2021 року включно; довідка від нарколога, згідно якої ОСОБА_2 знаходився на лікуванні у наркологічній клініці «Санате». Також згідно психологічної характеристики Центру психологічної допомоги дітям «Серденько» психоемоційного стану дитини та сімейних відносин ОСОБА_3 хлопчик не хоче бачитись і спілкуватись з батьком, а також не хоче, щоб тато забирав його до себе, тому що йому неприємно, не відчуває емоційної прихильності до батька. Примушування дитини спілкуватися з одним з батьків може призвести до психологічного тиску на дитину та явно не відповідатиме якнайкращим інтересам дитини в аспекті забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовиші, тому рішення суду є передчасним та необґрунтованим. Крім того, не враховано, що в суді першої інстанції під час розгляду справи заявлялось клопотання про опитування дитини для врахування думки дитини, однак завдоленні такого клопотання було відмовлено.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала, просить задовольнити цю скаргу.

Представник органу опіки та піклування - Виконавчого комітету Івано- Франківської міської ради Битківська Д.Є. та ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги заперечлив, вважають оскаржуване рішення законним та обгрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що через дії відповідачки, які полягають у перешкоджанні спілкуванні батька з дитиною, порушують необхідний стійкий психологічний зв`язок сина з батьком. Посилання відповідачки на негативний вплив позивача на дитину не знайшло свого підтвердження в ході розгляду справи. Враховуючи, що позивач не позбавлений батьківських прав, його негативна поведінка відносно дитини не підтверджена належними доказами, малолітній вік дитини, вікові особливості його психоемоційного розвитку, недосягнення між батьками згоди щодо порядку участі у вихованні дитини, а також те, що ОСОБА_3 досяг того віку, коли він може перебувати певні періоди часу без матері та дотриманий розумний баланс на участь у вихованні дитини між батьками, надавши оцінку наданим сторонами по справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та встановити наступний порядок участі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : щовівторка з 18.30 до 21.00 год., щосуботи з 12.00 до 16.00 год.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.02.2014 року по 18.09.2018 року.

Перебуваючи у шлюбі в сторін народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно, Серія НОМЕР_2 від 14.05.2020 року.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 18 вересня 2018 року шлюб між сторонами розірвано, малолітнього сина ОСОБА_2 залишено проживати з матір`ю ОСОБА_1 (а.с.6).

Згідно копії витягу з рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 27.08.2020 року №911 встановлено порядок участі батькові ОСОБА_2 у вихованні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : вівторок з 18.30 год. до 21.00 год., субота з 12.00 год. до 16.00 год.

Згідно довідки №8789 від 12.12.2020 року за результатами розгляду звернення ОСОБА_2 25.11.2020 року, позивач звертався до Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області із заявою щодо перешкод ОСОБА_1 бачитись із сином.

З листів заступника начальника Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області від 12.12.2020 року та 28.12.2020 року вбачається, що ОСОБА_5 звертався із заявою до Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській з приводу невиконання ОСОБА_1 рішення Івано-Франківської міської ради щодо його перешкоджання участі у спілкуванні та вихованні сина.

З копій актів неявки батька ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 на побачення за графіком встановленим за рішенням Служби у справах дітей, органом опіки та піклування в м.Івано-Франківську за: 02.01.2021 року, 05.01.2021 року, 09.01.2021 року,12.01.2021 року, 16.01.2021 року, 19.01.2021 року, 23.01.2021 року, 23.02.2021 року, 02.03.2021 року, 06.03.2021 року, 09.03.2021 року, 13.03.2021 року, 16.03.2021 року, 23.03.2021 року, 27.03.2021 року, 30.03.2021 року, 03.04.2021 року вбачається, що ОСОБА_2 на побачення з сином не з`явився.

Із психологічної характеристики психоемоційного стану дитини та сімейних відносин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , складеного Центром психологічної допомоги дітям «Серденько» від 11.01.2021 року вбачається, що на запитання про батька відповідає, що «тато втік». Адам стверджує, що тато з мамою сварилися і билися, «тато поламав мамі руку». Зі слів хлопчика, він не хоче бачитися і спілкуватися з татом, а також не хоче, щоб тато забирав його до себе. Адам каже, що йому не подобається коли тато забирає його до себе. ОСОБА_6 також стверджує, що тато його не сварив і не бив. Діагностика сімейних відносин показала, що найбільш значимим, емоційно близьким, позитивним членом сім`ї для дитини є мама. Дитина відчуває до матері ніжні почуття. Адам тяжіє до матері, перебуває під її впливом. Хлопчик сприймає себе «включеним» в сім`ю і вказує, що саме він, на даний час, володіє найбільшою владою в сім`ї». Також Адам «включає» тата в свою сім`ю, але емоційної прихильності до нього не відчуває. При характеристиці тата хлопчик вибрав такі картки емоцій як - «злий, сварився з мамою». Маму описати хлопчик не зміг, а себе характеризує як «веселий» (Метафоричні асоціативні карти « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (варіант для роботи з дітьми) автор ОСОБА_7 ). Самооцінка в хлопчика неадекватно завищена. Адам часто не може правильно оцінити себе, свої дії та вчинки (за методикою «Сходинки»). ОСОБА_6 стверджує, що мама його оцінює дуже позитивно. Дитину це тішить. Також хлопчик звертає увагу на негативні оцінки його, як особистості, з боку батька. На думку ОСОБА_4 , тато його недооцінює.

Згідно довідки, виданої директором школи футболу для дошкільнят «Клуб Барса» ОСОБА_8 від 12.01.2022 року, ОСОБА_9 займається у клубі уже два роки. Мати, ОСОБА_1 , спілкується з тренерами, які навчають сина, а також повністю оплачує навчання хлопчика. Батько, ОСОБА_2 , не бере жодної участі у цьому, відповідно жодного разу не оплачував кошти за тренування. За весь період навчання хлопчика, батько лише декілька разів приходив на заняття. Одного разу з поліцією, чим в свою чергу зчинив гвалт та перелякав інших дітей. Дитину до школи приводять і забирають мати/бабуся.

З відповіді завідувача КДНЗ №35 «Вишиванка» Кучеренко Н. на адвокатський запит ОСОБА_10 вбачається, що вихованням сина займається мама - ОСОБА_1 .

Відповідно характеристики складеної вихователями групи ДНЗ №35 «Вишиванка» ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від 12.01.2022 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вихованням сина займається мама - ОСОБА_13 .

12.01.2022 року практичним психологом ДНЗ №35 «Вишиванка» ОСОБА_14 складено психолого-педагогічну характеритику щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якої вбачається, що хлопчик під час розмови говорить і про маму, і про тата. Однак, найважливішу роль у вихованні дитини відіграє мати, вона є беззаперечним авторитетом для дитини, оскільки постійно згадується у повсякденній діяльності ОСОБА_4 . Щодо батька та відносин між хлопчиком і мамою, то можна стверджувати, що на даному етапі існує напружений емоційний зв`язок. Хлопчих мріє і хоче, щоб всі члени сім`ї були разом, зображуючи всіх членів сім`ї на прогулянці біля озера.

Як вбачається із листа начальника Служби у справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 23.04.2021 року №М/104, працівниками Служби у справах дітей направлялався відповідачці лист роз`яснення про обов`язковіть виконання рішень органу опіки та піклування, на який нею було надано відповідь. Рекомендовано, з метою захисту прав та інтересів їхнього сина просили змінити своє ставлення до даної ситуації, брати до уваги виключно інтереси малолітнього сина та не вчиняти діянь, які можуть йому нашкодити. У свою чергу ОСОБА_1 зобов`язалася виконувати рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №911 від 27.08.2020 року «Про встановлення порядку участі батькам у вихованні дітей».

17.08.2021 року ОСОБА_2 звернувся до міського голови м. Івано-Франківська та просив забезпечити працівника Органу опіки та піклування задля забезпечення виконання рішення №911 від 27.08.2020 року у вівторок 31.08.2021 року та суботу 04.09.2021 року.

Актом від 28.08.2021р., складеним головним спеціалістом відділу з питань правового захисту дітей Служби у справах дітей, у присутності начальника відділу з питань правового захисту дітей Служби у справах дітей Гищук Т.Р., інспектора ГКЗ РПОП і Івано-Франківській області, про те, що на час візиту батька ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 двері у будинок були зачинені і домофон не відповідав.

Рішенням Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 26.08.2022 року №776 надано висновок щодо встановлення порядку участі ОСОБА_15 у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановлено такий графік участі у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : щовівторка з 18.30 до 21.00 год., щосуботи з 12.00 до 16.00 год.

Отже, між сторонами виник спір щодо участі позивача як батька у вихованні та спілкуванні малолітнього сина.

Під час оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів керується положеннями Конвенції про права дитини, Сімейного кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», а також іншими правовими актами.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статями 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до частин першої-третьої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суд має враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Встановивши, що права ОСОБА_2 як батька порушуються матір`ю, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визначення способу участі батька у вихованні і спілкуванні з дитиною шляхом встановлення графіка його систематичних побачень із сином.

Встановивши наявність перешкод у вільному спілкуванні між батьком та сином, враховуючи рівні права батьків на участь у вихованні дітей та виходячи з інтересів дитини, рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 26.08.2022 року №776 щодо встановлення порядку участі ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановлення графіку участі у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : щовівторка з 18.30 до 21.00 год., щосуботи з 12.00 до 16.00 год, вимоги статей 157, 158 СК України, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про зобов`язання відповідача не чинити позивачу перешкод у спілкуванні з малолітнім ОСОБА_3 та про визначення способів участі батька у вихованні і спілкуванні із сином, шляхом встановлення систематичних побачень.

Час, місце і періодичність побачень суд визначив з урахуванням віку дитини та стану його здоров`я, і правильно вважав за необхідне встановити графік спілкування батька з сином щовівторка з 18.30 до 21.00 год., щосуботи з 12.00 до 16.00 год.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що такий спосіб участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з ним у повній мірі відповідатиме інтересам дитини, а також є достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання сина.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги, що спілкування з батьком негативно впливає на дитину, оскільки відповідач не довела, що спілкування батька з дитиною перешкоджатиме нормальному її розвитку.

Також суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції помилково не задоволено клопотання про опитування дитини в судовому засіданні та не враховано його думки щодо зустрічі з батьком з огляду на наступне.

В усіх діях стосовно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага повинна приділятися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3 Конвенції про права дитини).

Дитина є найбільш вразливою стороною під час будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Дитина є суб`єктом права і незважаючи на вікову категорію, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою під час будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватися, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

При цьому під час вирішення спору щодо виховання дитини, зважаючи на її вікову категорію, бесіду з останньою має проводити психолог, головним завданням якого є встановлення дійсного психоемоційного стану дитини, визначення інтересів дитини та отримання думки щодо спілкування з батьками.

Крім того, коли суд бажає вислухати думку дитини аби визначити її побажання щодо проживання з одним із батьків, та при цьому не травмувати психіку дитини та уникнути тиску на неї, суд доручає органам опіки та піклування провести невимушену бесіду з дитиною в домашніх або інших комфортних для неї умовах, та повідомити суд про результати цієї бесіди.

Проте суд має враховувати висловлену думку системно, з`ясовуючи фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну правову оцінку зібраним у справі доказам у сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню питання місця проживання дитини та її виховання. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб.

При цьому суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (частина третя статті 171 СК України).

У справі, яка переглядається, малолітній ОСОБА_16 не висловлював думку щодо участі батька у спілкуванні з ним та у його вихованні, однак, судом встановлено на підставі належних та допустимих доказів, що психоемоційний стан дитини свідчить про те, що спілкування дитини з батьком є настороженим, не завжди відповідає найкращим інтересам дитини.

Разом з тим, ані органом опіки та піклування, ані відповідачем у справі не надано суду першої інстанцій доказів на підтвердження висновку про те, що участь батька у спілкуванні та вихованні дитини можлива лише за бажанням дитини, а так само що між батьком та дитиною існують стійкі психоемоційні перешкоди у спілкуванні.

Враховуючи постійне проживання дитини разом із матір`ю, тісний психоемоційний зв`язок саме з нею, обумовлення побачень батька з дитиною виключно бажанням дитини призведе до унеможливлення реалізації батьком своїх прав на участь у вихованні та побаченні з дитиною.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до підпункту В пункту 4 ч. 1 ст.382 ЦПК України суд апеляційної інстанції в постанові розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (пункт 1 частини другої вказаної статті), у разі відмови в позові - на позивача (пункт 2 частини другої вказаної статті).

Ураховуючи, що за результатами перегляду справи в суді апеляційної інстанції колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень щодо вирішення спору по суті, тому відсутні підстави для нового розподілу витрат у справі, а також відшкодування ОСОБА_1 судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення.

Повний текст складено 24 березня 2023 року.

Судді: В.Д.Фединяк

Л.В.Василишин

І.О.Максюта