Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 646/6100/21
Провадження № 2/553/1154/2023
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
21.03.2023 року м. Полтава
Ленінський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді - Парахіної Є.В.,
при секретарі - Сіомашко В.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом адвоката СЕМЕНОВА Сергія Владиславовича в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківрегіонгаз" про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку, -
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.09.2021 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків.
Згідно з ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.09.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено судове засідання.
Справа перебувала в провадженні судді Червонозаводського районного суду м. Харкова, призначалася до розгляду, проте по суті не розглянута.
Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан. Строк воєнного стану продовжувався згідно з Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 року, № 133/2022 від 14.03.2022 року, № 341/2022 від 17.05.2022 року, № 573/2022 від 12.08.2022 року, України № 757/2022 від 07.11.2022 року та востаннє Указом Президента № 58/2023 від 06.02.2023 року "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" з 05 год. 30 хв. 19лютого 2023 року строком на 90 діб.
Розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 року "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану" змінено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду м. Харкова та Комінтернівського районного суду м. Харкова, визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом м. Полтави.
На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2022 року справу передано на розгляд судді Парахіній Є.В.
Ухвалою суду від 13.10.2022 року позовну заву прийнято до провадження суддею Парахіною Є.В., вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання.
Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, доручивши представляти свої інтереси адвокату Семенову С.В., який в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без виклику та участі сторін по справі та ухвалення заочного рішення.
Представник відповідача ТОВ "Харківрегіонгаз", будучи належним чином та завчасно повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву.
За змістом ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи викладене, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, судом ухвалено рішення при заочному розгляді справи.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи й підлягають установленню при ухваленні судового рішення (чч.1, 2 ст. 77 ЦПК).
У ч. 1 ст. 89 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх поцесуальних прав та обв`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Виходячи з вищенаведеного, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з відповідачем ТОВ "Харківрегіонгаз", з 04.05.2012 рокуна підставі наказу № 129/1-П від 03.05.2012 року прийнятий на посаду водія автотранспортних засобів Куп`янської ГНС, а 01.09.2015 року переведений на посаду водія автотранспортних засобів служби автотранспорту на підставі наказу № 1040-П від 31.08.2015 року,що підтверджується записом у трудовій книжці серії НОМЕР_1
Згідно наказу в.о. директора ТОВ "Харківрегіонгаз" № 142-П від 14 квітня 2021 року про звільнення працівника, ОСОБА_2 звільнений з посадиводія автотранспортних засобів служби автотранспорту20.04.2021 року за угодою сторін(п. 1 ст. 36 КЗпП України). Вирішено компенсувати кошти за 137 днів невикористаної основної щорічної відпустки.
З трудової книжки ОСОБА_3 вбачається, що 20.04.2021 року роботодавцем внесений запис № 27 про звільнення за угодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України) на підставі наказу № 142-П від 14 квітня 2021 року.
Обґрунтовуючи позовні вимоги,позивач вказав, що відповідач не виплатив заборгованість по заробітній платі за січень-квітень 2021 року та компенсацію за 137 днів невикористаної основної щорічної відпустки з дня звільнення і до часу звернення до суду з даним позовом
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України "Про оплату праці" працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України"Про оплату праці" заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Право на своєчасне одержання винагороди за працю гарантовано ст. 43 Конституції України.
Статтею 2 КЗпП України передбачено право громадян на працю, тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, забезпечується державою.
Відповідно дост. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку.
Так, відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. В умовах спрощеного режиму розмір заробітної плати визначається трудовим договором з урахуванням встановленого законом мінімального рівня оплати праці, а заробітна плата виплачується працівнику у строки, встановлені цією статтею, та визначені трудовим договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується до початку відпустки, якщо інше не передбачено трудовим або колективним договором.
Відповідно до ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівнику належним чином оформлену трудову книжку та провести з ним розрахунки, в строки передбачені ст. 116 КЗпП України.
В ст. 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.
Оцінюючи доводи, якими обґрунтовані позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі, суд приходить до переконливого висновку про те, що вимоги ст. 116 КЗпП України відповідачем виконані не були, звернення адвоката в інтересах позивача доТОВ "Харківрегіонгаз" про надання копії наказів про надання щорічної основної відпустки та додаткових відпусток за період перебування у трудових відносинах, копії розрахункових листів про здійснення остаточного розрахунку при звільненні, інформації щодо залишку невикористаних днів щорічної основної відпустки та додаткової відпустки на день звільнення та копії трудового договору залишено без реагування.
Згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_2 за 2021 рік з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України, роботодавцем ТОВ "Харківрегіонгаз" у січні 2021 року нараховано заробітну плату у розмірі 6000 грн. 00 коп., у лютому 2021 року у розмірі 6000 грн. 00 коп., у березні 2021 року у розмірі 6000 грн. 00 коп., за квітень 2021 року дані не передано.
Як вбачається з виписки за картковим рахунок ОСОБА_2 за період з 01.01.2021 року по 22.07.2021 року, заробітна плата позивачу була виплачена 11.01.2021 року в сумі 2202 грн. 52 коп., 20.01.2021 року в сумі 830 грн. 00 коп.
Таким чином, при виплаті заробітної плати ОСОБА_2 порушено строки, встановлені в ст. 115 КЗпП України, як не проведено з ним повний розрахунок при звільненні.
Вказані обставини не були спростовані відповідачем в ході судового розгляду справи.
Не надано ТОВ "Харківрегіонгаз"судувідзив на позовну заяву та докази, які спростовують обставини, якими обґрунтовані позовні вимоги, та правильність розрахунку коштів, які є предметом спору.
Згідно положень ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку та за затримку видачі трудової книжки, тобто за час вимушеного прогулу.
Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч. 1ст. 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт не проведення з ним остаточного розрахунку.
"Порядком обчислення середньої заробітної плати", затвердженим постановою КМУ від 08 лютого 1995 року № 100, визначено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. При обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включається: основна заробітна плата; доплати і надбавки; виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо.
Нарахування виплат при обчисленні середньої заробітної плати, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводиться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадку, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком (п. 2, 3, 4, 8 Порядку).
Відповідно до роз`яснень викладених в п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
Згідно "Порядку обчислення середньої заробітної плати", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року, в інших випадках збереження середньої плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати, проводяться шляхом множення середнього (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин).
Відповіднодоп.8"Порядку обчислення середньої заробітної плати",затвердженогоПостановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
З урахуваннямнорм "Порядку обчислення середньої заробітної плати", затвердженогоп, та наявних у суду доказів, розмір середньоденної заробітної плати позивача становить285 грн. 71 коп. (заробітна плата за лютий 2021 року в сумі 6000 грн. 00 коп. та за березень 2021 року в сумі 6000 грн. 00 коп. поділена на кількість робочих днів у цих місяцях (20 + 22)).
При цьому, відповідач ТОВ "Харківрегіонгаз"відзив на позову заяву суду не подав, твердження позивача про те, що з ним не проведений повний розрахунок по заробітній платі та не сплачено компенсацію за невикористану відпустку, як і правильність розрахунку сум, які просить стягнути позивач, не спростував.
Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в сумі 1816 грн. 00 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 76-83, 89, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд -
Позов адвоката СЕМЕНОВА Сергія Владиславовича (місцезнаходження м. Харків, вул. Клочківська, 111-А, оф. 14-3) в інтересах ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківрегіонгаз" (місцезнаходження м. Харків, вул. Безлюдівська, 1, код ЄДРПОУ - 36224035) про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку - задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківрегіонгаз"на користь держави судовий збір в сумі 1816 грн. 00 коп.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі до Полтавського апеляційного суду апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Повний текст рішення складений 22.03.2023 року.
Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиЄ. В. Парахіна