КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/2056/23 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 квітня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Писаної Т.О.,

за участі секретаря Істоміної О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - Недашківської Інни Володимирівни на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2022 року у справі за скаргою комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», заінтересовані особи: державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шевченко Максим Олександрович, ОСОБА_1 на дії державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»(далі по тексту - КП «Київтеплоенерго») звернулось до суду зі скаргою на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шевченка Максима Олександровича. Зокрема, заявник просив визнати незаконними дії державного виконавця в частині винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 11.09.2020 року ВП №60239482 та скасувати постанову.

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що на примусовому виконанні Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебував судовий наказ від 29.11.2017 року (справа №761/38332/17) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Київенерго» заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, за надані послуги з постачання гарячої води, 3% річних та інфляційної складової боргу, витрат з оплати судового збору, ВП №60239482.

Скаржник також просив суд поновити йому строк для звернення до суду із даною скаргою, посилаючись на те, що КП «Київтеплоенерго» не отримувало постанову органу ДВС від 10.09.2020 року про закінчення виконавчого провадження №60239482. Про винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови комунальне підприємство дізналось лише з листа ДВС від 29.10.2021 року №182222/25, в якому було зазначено ідентифікатор доступу даного виконавчого провадження. Це лист був отриманий скаржником 05.11.2021 року. Зазначені обставини, на думку заявника, свідчать про поважність причин пропуску передбаченого положеннями частини першої статті 449 ЦПК України строку на подання скарги.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 27.06.2019 року було замінено стягувача - ПАТ «Київенерго» на Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго».

Як зазначавзаявник, постановою від 11.09.2020 року державний виконавець закінчив виконавче провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» - у зв`язку з повним виконанням рішення суду. Однак, заявник вказував, що кошти на виконання судового наказу не надходили на рахунок стягувача, судовий наказ не виконано, а тому закінчення виконавчого провадження є незаконним.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2022 року в задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, з апеляційною скаргою в інтересах комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулась представник - Недашківська І.В.

Посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального права, просить ухвалу скасувати та постановити нове судове рішення про задоволення скарги.

Апелянт вказує, що відмовляючи у задоволенні скарги на дії державного виконавця, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про те, що сплативши на рахунок, який є рахунком зі спеціальним режимом використання для проведення оплати послуг з централізованого опалення, грошові кошти сумою 36 972,70 грн згідно з квитанцією № 3 від 09.09.2020, з призначенням платежу у платіжному документі «Централізоване опалення 210100 31.08.2020-01.09.2020», боржник виконав судове рішення у справі №761/38332/17, предметом якого було стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення/ централізованого постачання гарячої води, отримані протягом 01.07.2014-01.09.2017 та витрат з оплати судового збору.

Відповідно до законодавства у сфері теплопостачання, сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг, зокрема Закон України «Про теплопостачання», Закон України «Про житлово-комунальні послуги», постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» від 21.07.2005 № 630 (далі Правила № 630), постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки» від 18.06.2014 № 217 (далі Порядок № 217), на момент здійснення боржником оплати зазначених вище коштів усі категорії споживачів, яким здійснюється продаж теплової енергії ":а/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, послуг з постачання теплової енергії, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання гарячої води, сплачують їх вартість шляхом перерахування коштів виключно на спеціальні рахунки, відкриті в уповноваженому банку для відповідної категорії споживачів.

Відповідно до п. 9 Порядку № 217 Уповноважений банк здійснює перерахування коштів, що надходять на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями, згідно з реєстром нормативів перерахування коштів, що надходять як плата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, послуги з постачання теплової енергії, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання гарячої води від усіх категорій споживачів.

У разі помилкового перерахування коштів на спеціальний рахунок, відкритий теплопостачальною або теплогенеруючою організацією, вони повертаються їх власникові за його зверненням шляхом виконання платіжного доручення теплопостачальної або теплогенеруючої організації, що відкрила такий рахунок.

На виконання зазначених нормативних документів КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» було відкриторахунки із спеціальним режимом використання для проведення оплати послуг, зокрема:

UA НОМЕР_3 - для оплати вартості послуг з ЦО; UA НОМЕР_4 - для оплати вартості послуг з ЦПГВ.

Відповідно до п. 7. Порядку № 217 споживача було поінформовано про відкриті в уповноваженому банку спеціальні рахунки для оплати спожитої теплової енергії та наданих комунальних послуг з централізованого опалення, послуг з постачання теплової енергії, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання гарячої води.

Згідно квитанції № 3 від 09.09.2020 боржником на рахунок із спеціальним режимом використання для проведення оплати за послуги з ЦО, відкритим КП у відповідності до Порядку № 217, було сплачено кошти сумою 36 912,70 грн. з призначенням у платіжному дорученні «Централізоване опалення 210100 31.08.2020-01.09.2020».

Відповідно до п.3.7. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного Банку України від 21.01.2004 № 22, платник визначає повноту інформації та відповідає за дані, що зазначені у платіжному дорученні.

Так, за отримані ним з 01.05.2018 - 01.09.2020 послуги з централізованого опалення у боржника станом на 01.09.2020 існувала заборгованості в розмірі 46 996, 38 грн.

А тому, зважаючи на призначення платежу у платіжному документі, спеціальний режим використання рахунку із для проведення оплати за послуги з централізованого опалення, відсутність звернень боржника до КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» про зміну призначення платежу, відсутності звернень про помилкове перерахування коштів, КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» правомірно зарахував кошти сумою 36 912,70 грн в рахунок цогашення поточної заборгованості ОСОБА_1 (з 01.05.2018 по 01.09.2020).

Також, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що згідно з рішенням суду у справі № 761/38332/17 з ОСОБА_1 такоіж підлягають стягненню заборгованість і за надані протягом 01.07.2014-01.09.2017 послуги з централізованого постачання гарячої води, 3% річних та інфляційної складової боргу, витрати з оплати судового збору. Проте, доказів сплати цієї заборгованості орган ДВС/Боржник не надав.

Апелянт звертає увагу суду, що кошти від органу ДВС та/або боржника на рахунки КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» в рахунок погашення заборгованості у справі № 761/38332/17 не надходили, заборгованість - не погашена, а судове рішення у справі № 761/38332/17 - не виконане.

Таким чином, в матеріалах виконавчого провадження ВП № 60239482 відсутні будь-які документи/докази, які б підтверджували погашення боргу у справі № 761/38332/17.

Відзив на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому положеннями статті 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надійшов.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (частина третя статті 360 ЦПК України).

У судовому засіданні представник скаржника комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - Братченко А.В. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким задовольнити скаргу комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» та визнати незаконними дії державного виконавця в частині винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 11.09.2020 року ВП №60239482 та скасувати постанову.

Заінтересовані особи: державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - Шевченко М.О., боржник - ОСОБА_1 у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Так, державний виконавець Шевченко М.О. повідомлений про судове засідання шляхом направлення судової повстки на офіційну електронну адресу, зазначену Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у процесуальних документах по справі.

Судова повістка, які направлялась за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , повернулись на адресу Київського апеляційного суду без вручення, із відміткою «Укрпошти» про відсутність адресата за вказаною адресою, що згідно положень частини першої статті 131 ЦПК України дає апеляційному суду підстави вважати судову повістку доставленою.

Керуючись положеннями частини другої статті 372, частини 2 статті 450 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглядати справу у відсутності учасників, що не з`явились, однак належним чином повідомлені про судове засідання.

Заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про їх обґрунтованість, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2022 року зазначеним вимогам процесуального закону не відповідає.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 29.11.2017 року Шевченківський районний суд м. Києва видав судовий наказ (справа №761/38332/17) за яким стягнув з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго», яке знаходиться за адресою: м. Київ, площа Івана Франка, буд. 5, р/р НОМЕР_2 у ГУ по м. Києву та Київській області ВАТ «Ощадбанк», МФО 322669, , заборгованість за житлово-комунальні послуги з урахуванням інфляційних витрат та 3-х % річних у розмірі 36 172 грн. 66 коп. та судовий збір у сумі 800 грн. 00 коп., а разом 36 972 (тридцять шість тисяч дев`ятсот сімдесят дві) гривень 66 коп.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27.06.2019 року (справа №761/38332/17) замінено стягувача у судовому наказі № 761/38332/17 від 29 листопада 2017 року, виданому Шевченківським районним судом м. Києва за заявою Публічного акціонерного товариства «Київенерго» щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги, а саме Публічне акціонерне товариство «Київенерго» замінено на Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго».

04.10.2019 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулось до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Києві із заявою про примусове виконання судового наказу Шевченківського районного суду м. Києва від 29.11.2017 року № 761/38332/17. Заявник просив відкрити виконавче провадження з примусового виконання рішення суду на підставі виконавчого документа Шевченківського районного суду м. Києва та стягнути з боржника ОСОБА_1 зазначені у виконавчому документі грошові кошти в сумі 36172,66 гривень на користь КП «Київтеплоенерго» із вказанням номерів рахунків, відкритих стягувачем в АТ «Ощадбанк». (а.с. 10)

Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 10.10.2019 року відкрито ВП №60239482 з примусового виконання зазначеного судового наказу.

Як вбачається з квитанції № 3 від 09.09.2020 року, ОСОБА_1 сплатила 36 972,70 грн на рахунок КП «Київтеплоенерго» за реквізитами:

рахунок отримувача: UA НОМЕР_3

код отримувача: 40538421

банк отримувача: Головне управління АТ «Ощадбанк»

призначення платежу: «Централізоване опалення 210100 31.08.2020-01.09.2020». (а.с. 93)

Постановою від 11.09.2020 року державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шевченко Максим Олександрович закінчив ВП №60239482 на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» так як борг, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження сплачено в повному обсязі.

Звертаючись до суду зі скаргою на дії державного виконавця, заявник заперечував факт надходження на рахунок стягувача зазначеної в судовому наказі суми, на підтвердження чого надав довідку від 23.01.2022 року (а.с.54) з якої вбачається, що протягом 11.10.2018 року - 28.01.2022 року кошти з призначенням платежу на виконання судового рішення у справі №761/38332/17 на рахунки КП «Київтеплоенерго» не надходили.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 сплатила на рахунок КП «Київтеплоенерго» суму, яка зазначена у постанові про відкриття виконавчого провадження та у судовому наказі, тому суд вважав, що вказана сума є сплатою заборгованості саме на виконання судового наказу. Крім того, суд вважав, що заявник не позбавлений можливості самостійно здійснити розподілення коштів, які надійшли в розмірі 36 972,70 грн. на погашення заборгованості, зазначеної в заяві про видачу судового наказу, а саме: за централізоване опалення в сумі 22 076,68 грн., постачання гарячої води - 9 041,87 грн., 3% річних та інфляційну складову боргу - 5 054,11 грн.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками не погоджується, оскільки вони не відповідають встановленим по справі обставинам та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (частини друга, четверта, сьома статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом, про що зазначено в частині другій статті 18 ЦПК України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження".

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого документу, що видається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. У даній справі таким виконавчим документом є судовий наказ, виданий Шевченківським районним судом м. Києва у справі №761/38332/17 про стягнення з ОСОБА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго», правонаступником якого є КП «Київтеплоенерго», заборгованості за житлово-комунальні послуги з урахуванням інфляційних витрат та 3-х % річних у розмірі 36 172 грн. 66 коп., а також судового збору у сумі 800 грн. 00 коп., а разом 36 972 (тридцять шість тисяч дев`ятсот сімдесят дві) гривень 66 коп.

Виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (пункт 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження").

Постанова про закінчення виконавчого провадження виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини (частина друга статті 39 цього Закону України "Про виконавче провадження").

При цьому перед прийняттям постанови про закінчення виконавчого провадження державний виконавець зобов`язаний встановити факт виконання відповідного рішення боржником, зокрема, шляхом отримання від боржника доказів його виконання.

Розглядаючи скаргу, суд першої інстанції не дав належної оцінки доводам заявника про те, що при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження, державний виконавець належним чином не перевірив факту виконання боржником ОСОБА_1 судового наказу у справі №761/38332/17, прийнявши від боржника квитанцію, яка зазначених обставин не підтверджує.

Так, згідно даних квитанції № 3 від 09.09.2020 року, ОСОБА_1 сплатила на рахунок КП «Київтеплоенерго» 36 972,70 грн, зазначивши в призначенні платежу: послуги з централізованого опалення 210100 01.08.2020 - 01.09.2020 року.

Висновок суду про те, що вказаний документ є доказом сплатизаборгованості саме на виконання судового наказу не можна вважати обґрунтованим, оскільки призначення здійсненого ОСОБА_1 платежу, зазначене у фінансовому документі, свідчить про оплату нею послуг з централізованого опалення за період з 01.08.2020 по 01.09.2020 року, а не про виконання судового наказу від 27.11.2018 у справі №761/38332/17.

Відповідно до законодавства у сфері теплопостачання, сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг, зокрема Закону України «Про теплопостачання», Закону України «Про житлово- комунальні послуги», постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» від 21.07.2005 № 630 (далі Правила № 630), постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки» від 18.06.2014 № 217 (далі Порядок № 217), на момент здійснення боржником оплати зазначених вище коштів усі категорії споживачів, яким здійснюється продаж теплової енергії га/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, послуг з постачання теплової енергії, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання гарячої води, сплачують їх вартість шляхом перерахування коштів виключно на спеціальні рахунки, відкриті в уповноваженому банку для відповідної категорії споживачів.

Відповідно до п. 9 Порядку № 217 Уповноважений банк здійснює перерахування коштів, що надходять на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями, згідно з реєстром нормативів перерахування коштів, що надходять як плата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, послуги з постачання теплової енергії, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання гарячої води від усіх категорій споживачів .

У разі помилкового перерахування коштів на спеціальний рахунок, відкритий теплопостачальною або теплогенеруючою організацією, вони повертаються їх власникові за його зверненням шляхом виконання платіжного доручення теплопостачальної або теплогенеруючої організації, що відкрила такий рахунок.

На виконання зазначених нормативних документів КП «Київтеплоенерго» відкриторахунки із спеціальним режимом використання для проведення оплати послуг, зокрема:

UА НОМЕР_3 - для оплати вартості послуг з ЦО;

UА НОМЕР_4 - для оплати вартості послуг з ЦПГВ

Відповідно до п. 7. Порядку № 217 споживача було поінформовано про відкриті в уповноваженому банку спеціальні рахунки для оплати спожитої теплової енергії та наданих комунальних послуг з централізованого опалення, послуг з постачання теплової енергії, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання гарячої води.

Відповідно до п.3.7. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного Банку України від 21.01.2004 № 22, платник визначає повноту інформації та відповідає за дані, що зазначені у платіжному дорученні.

З огляду на вказане, висновок суду першої інстанції про те, що заявник не позбавлений можливості самостійно здійснити розподілення коштів, які надійшли в розмірі 36 972,70 грн. на погашення заборгованості, зазначеної в заяві про видачу судового наказу, є необґрунтованим, оскільки саме платник, в даному випадку ОСОБА_1 , при здійсненні нею платежу, визначила його призначення. А у випадку помилкового перерахування нею коштів на спеціальний рахунок, не звернулась із відповідною заявою до КП «Київтеплоенерго» та не заявила ні про повернення помилково сплачених коштів, ні про зарахування їх як виконання рішення суду у справі №761/38332/17.

Таким чином, у матеріалах справи відсутні докази внесення грошових коштів органом ДВС та/або боржником на рахунки КП «Київтеплоенерго» в рахунок погашення заборгованості на виконання судового наказу, виданого Шевченківським районним судом м. Києва у справі №761/38332/17.

За таких обставин, закриваючи виконавче провадження з підстав фактичного виконання у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, державний виконавець Шевченко М.О., в порушення вимог статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», не вжив передбачених цим Законом належних заходів щодо примусового виконання рішення суду, не перевірив виконання боржником судового наказу, у зв`язку із чим дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шевченка М.О. в частині закриття виконавчого провадження не відповідають вимогам Закону, а постанова про закриття виконавчого провадження підлягає скасуванню.

Щодо доводів заявника про поновлення пропущеного строку на подання скарги, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (частина перша статті 448 ЦПК України)

У пункті а) частини першої, частині другій статті 449 ЦПКУкраїни зазначено, що скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно зі статтею 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Частиною другою статті 126 ЦПК України передбачено, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів даної справи вбачається, що про закінчення виконавчого провадження КП «Київтеплоенерго» стало відомо з листа Шевченківського відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 29.10.2021 року, який надійшов на адресу заявника 05.11.2021 року. Зазначене підтверджується датою реєстрації листа та штрих-кодом реєстрації вхідного документу.

Вказані обставини апеляційний суд визнає такими, що свідчать про поважність причин пропуску строку для подання скарги та наявність підстав для його поновлення судом.

Апеляційний суд, врахувавши наведені вище норми матеріального права та обставини справи, приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо невідповідності рішення суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, що згідно положень статті 376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду та ухвалення у даній справі нового судового рішення про задоволення скарги.

Відповідно до частин другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Крім того, згідно положень статті 141 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги вважає правильним у звязку із задоволенням апеляційної скарги стягнути з Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» понесені останнім витрати на оплату судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384, 451ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - Недашківської Інни Володимирівни - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2022 року - скасувати, ухвалити по справі нове судове рішення.

Поновити комунальному підприємству виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» строк на оскарження дій державного Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шевченка Максима Олександровича.

Скаргу комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», заінтересовані особи: державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шевченко Максим Олександрович, ОСОБА_1 на дії державного виконавця - задовольнити.

Визнати незаконними дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Шевченка Максима Олександровича в частині винесення постанови від 11 вересня 2020 року про закінчення виконавчого провадження №60239482.

Скасувати постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Шевченка Максима Олександровича від 11 вересня 2020 року про закінчення виконавчого провадження №60239482.

Стягнути з Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 110, ) на користь комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (01001, м. Київ, пл. І.Франка, 5, ) витрати по оплаті судового збору в сумі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривень 00 кп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 27.04.2023 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Писана Т.О.