ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 646/3404/19 Номер провадження 22-ц/814/970/23Головуючий у 1-й інстанції Шелест І.М. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Триголова В.М.,

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14 квітня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди , завданої в наслідок залиття квартири

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , в якому просила суд стягнути солідарно на її користь з відповідачів суму відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям належної їй квартири 05.12.2018 з вини відповідачів, у розмірі 134 474,20 грн, з яких 126 409 грн вартості ремонтно-будівельних робіт з усунення пошкоджень у наслідок залиття 8 065,20 грн вартості самого експертного дослідження; стягнути солідарно на її користь з відповідачів суму відшкодування моральної шкоди, завданої залиттям квартири у розмірі 10 000,00 грн, а також судові витрати.

В обґрунтування позову зазначено, що у квартирі позивача за адресою: АДРЕСА_1 , мало місце 05.12.2018 залиття через каналізаційну систему водовідведення брудною водою. Причиною залиття згідно акта комісії ДП «ЖКК» ВАТ «Житлобуд-1» від 05.12.2018 було халатне відношення до безпеки стану всього будинку та скидання залишків будівельного бруду у вигляді шматків гіпсової будівельної штукатурки до каналізації в квартирах АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 за вказаною адресою, власниками яких є відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відповідно. Вартість ремонтно-будівельних робіт з усунення пошкоджень внаслідок залиття згідно висновку експерта склала 126 409,00 грн. Моральну шкоду позивач оцінила у 10 000,00 грн. В добровільному порядку відповідачі відшкодувати шкоду відмовились, тому позивач звернулася за захистом своїх прав до суду.

03.07.2019 ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова, залишеною в силі постановою Харківського апеляційного суду від 15.01.2020, заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Стародубова С. М. про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на частину квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_3 та частину квартири АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_2

20.03.2020 до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про відмову від частини позову в частині позовних вимог до ОСОБА_3 у зв`язку з добровільним відшкодуванням останньою розміру матеріальної і моральної шкоди.

07.11.2019 від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Козирєва А. В. надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник позивача просив у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень зазначено, що акт про залиття є неналежним та недопустимим доказом винних дій відповідача, оскільки не відповідає по формі та змісту вимогам чинного законодавства, а саме: огляд квартири, розібрання каналізаційної мережі та складання акту було здійснено за відсутності відповідача, а в самому акті комісією не було надано висновку щодо встановлення вини конкретної особи, яка здійснювала неправомірні дії, що призвели до затоплення. Крім того, доказів того, що виявлені в забитій каналізаційній мережі залишки гіпсової штукатурки є будівельними матеріалами, які використовувалися саме відповідачем під час здійснення нею оздоблювальних робіт в квартирі АДРЕСА_3 , матеріали справи не містить, а відповідач стверджує, що залишки будівельних матеріалів під час здійснення ремонтних робіт в її квартирі пакувались в мішки та вивозились на звалище, жодних будівельних норм та правил порушено не було.

28.04.2020 ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова прийнято заяву позивача про відмову від позовних вимог до ОСОБА_3 ; провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири закрито; скасовано заходи забезпечення позову, застосовані відповідно до ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.07.2019 у виді арешту частини квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_3 ..

Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14 квітня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири - відмовлено повністю.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.07.2019 у виді арешту на частину квартири АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_2 - скасовано.

Рішення в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 ..Скарга мотивована тим, що апелянт вважає дане судове рішення незаконним і необґрунтованим , таким , що підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції , обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування доводів скарги зазначала, що суд у своєму рішенні дійшов надуманих та хибних висновків щодо недоведеності вини відповідача ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи належних та достовірних доказів неправомірних дій щодо залиття квартири саме нею , про відсутність причинно- наслідкового зв`язку її дій з настанням події залиття , адже вказане підтверджено доказами по справі.

Скаржник просить скасувати рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14 квітня 2021 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до слідуючого висновку.

05.12.2018 комісією у складі головного інженера ДП «ЖКК» ВАТ «Житлобуд-1» Федорової А.Н. , слюсаря-сантехніка ДП «ЖКК» ВАТ «Житлобуд-1»Корольова А.В., слюсаря-сантехніка ДП «ЖКК» ВАТ «Житлобуд-1» ОСОБА_8 та коменданта житлового будинку ОСОБА_4 здійснено обстеження квартири позивача під АДРЕСА_5 на предмет залиття, що мало місце 05.12.2018, за результатом якого було складено акт комісії від 05.12.2018.

Згідно відповіді ДП «ЖКК» АТ «Трест Житлобуд-1» вих. № 636 від 07.11.2019 на адвокатський запит, ОСОБА_5 в період з 01.10.2018 по 31.12.2018 не працював та не працює на посаді слюсаря-сантехніка.

Згідно відповіді ТОВ «Житлово-обслуговуюча контора № 1» вих.. № 133 від 27.02.2020 на адвокатський запит, наказів товариства № 2 від 01.04.2015 та № 3 від 31.10.2019 ОСОБА_5 працював у товаристві з 01.04.2015 по 31.10.2019 на посаді двірника житлових будинків.

Відповідно до акту комісії від 05.12.2018 квартира АДРЕСА_6 розташована на 2-му поверсі 16-поверхового будинку. Під час обстеження виявлено: в квартирі здійснено 100% ремонт. На підлозі стояла вода по всій квартирі. В коридорі частково пошкоджено від підлоги вгору штукатурку. В коридорі, санвузлі та на кухні на підлозі викладена плитка та від дії води порушено цілісність міжкафельних швів. Три дверних блока (коробка, лиштви та двері) від дії води почали тріскатися та відбулася деформація їх конструкцій, блоків та дверей. У двох житлових кімнатах підлога укладена паркетною дошкою, яка під впливом води здулася та деформувалася. На стінах наклеєні шпалери, які від дії води знизу відклеїлись. Залиття квартири відбулося з каналізації. Вода були з домішками штукатурки. Аварійною бригадою в підвалі було розібрано лежав та стояк на квартири та виявлено залишки будівельної гіпсової штукатурки, що і призвело до повного засмічення каналізаційних труб до 2-го поверху житлового будинку. Комендантом житлового будинку було з`ясовано та встановлено, що ремонт машинною штукатуркою здійснювався у 2-х квартирах розташованих вище поверхами, а саме: квартирі АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , та недбалим відношенням при виконання штукатурних робіт залишки будівельного гіпса зливалися в каналізацію.

Обсяг пошкоджень квартири АДРЕСА_6 підтверджується також наявною в матеріалах справи фототаблицею за фактом залиття.

Відповідно до висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 449 від 28.01.2019 Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса вартість ремонтно-будівельних робіт з усунення пошкоджень унаслідок залиття на час складання висновку становить 126 409,00 грн.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 163353043 від 12.04.2019 квартира АДРЕСА_4 на праві приватної власності належить ОСОБА_2 . Право власності зареєстровано 30.08.2018.

Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (частина перша та друга статті 23 ЦК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

З акта ДП «ЖКК» ВАТ «Житлобуд-1» від 05 грудня 2018 року вбачається, що на день залиття квартири позивача ремонт проводився у двох квартирах що розташовані поверхами вище (кВ. АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 ) , через безвідповідальне відношення до сантехнічних приладів відбулося залиття нижче розташованої квартири АДРЕСА_6 . В результаті залиття виявлено наступне: в квартирі АДРЕСА_6 було виконано ремонт на 100%; на підлозі по всій квартирі стояла вода; в коридорі ванній кімнаті та кухні на підлозі викладена плитка та від дії води порушено цілісність міжкафельних швів; три дверних блока від дії води почали тріскатися та відбулася деформація їх конструкцій, блоків та дверей; у двох житлових кімнатах підлога укладена паркетною дошкою, яка під впливом води здулася та деформувалася. На стінах наклеєні шпалери, які від дії води знизу відклеїлись. Залиття квартири АДРЕСА_6 відбулося з каналізації. Вода була з домішками штукатурки.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Виходячи з викладеного, правильним є висновок суду першої інстанції, що вищевказаний акт від 05 грудня 2018 року не відповідає вимогам, викладеним у Правилах, в ньому не зазначені конкретні причини залиття квартири та особи, які допустили таке залиття, інші необхідні для такого документа реквізити. Тому цей акт не може бути належним і допустимим доказом заподіяння відповідачем майнової шкоди.

Також судом встановлено, висновком експертного будівельно-технічного дослідження №449 , складеним 28.01.2019 року експертами Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім..Засл.проф.М.С.Бокаріуса, встановлено, що за результатами проведеного обстеження досліджуваних приміщень встановлено, що в квартирі проведено ремонт з усунення пошкоджень . При проведенні ремонту в двох житлових приміщеннях демонтовано підлогу з паркетної дошки з улаштуванням нової підлоги . Демонтовано три дверних блоки.У даному випадку ознак фізичного зносу оздоблювальних матеріалів не виявлено , отже розрахунком розмірів матеріальної шкоди фізичний знос не враховується.

За висновком по поставленому питанню встановлено : вартість ремонтно-будівельних робіт з усунення пошкоджень унаслідок залиття , на час складання цього висновку , становить 126 409 грн. 00 коп.

Розмір завданої матеріальної шкоди дорівнює вартості ремонтно-будівельних робіт з усунення пошкоджень унаслідок залиття , яка на час складання цього висновку , становить 126 409 грн. 00 коп.

Судом встановлено, що вищенаведений висновок експертизи та інші матеріали справи не містять доказів неправомірних дій відповідача ОСОБА_2 щодо залиття квартири АДРЕСА_5 , більше того в експертизі зазначено адресу кВ. АДРЕСА_7 , проте позивачем та в акті зазначається кВ. АДРЕСА_5 .

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Положеннями статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Колегія суддів зауважує, що за змістом статті 1066 ЦК України відсутність вини має доводити особа, яка завдала шкоди, проте у даному випадку факт завдання шкоди саме відповідачем не встановлений.

За таких обставин суд першої інстанції на підставі наданих сторонами доказів, яким було дано належну оцінку, правильно встановив, що ОСОБА_1 не доведено факт спричинення їй матеріальної та моральної шкоди внаслідок залиття квартири саме відповідачем ОСОБА_2 .. Висновки суду щодо недоведеності позовних вимог є законними та обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи і не спростовані позивачем.

Доводи апеляційної скарги про те, що районним судом необґрунтовано визнано неналежним та недопустимим доказом акт комісії ДП «ЖКК» ВАТ «Житлобуд-1» від 05 грудня 2018 року, не заслуговують на увагу, оскільки судом встановлено, що у цьому акті всупереч вимогам Правил не зазначено характер залиття квартири та його причини, а також відсутній висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття. Крім того, у вказаному акті не зафіксовано відомості щодо винної сторони.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в судах, компенсації не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов