Постанова

Іменем України

15 березня 2023 року

м. Київ

справа № 205/213/22

провадження № 61-12806св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - Дніпровська міська рада,

відповідачі: ОСОБА_1 , товариство з обмеженою відповідальністю «Зевс-2021»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету

спору, -департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Дніпровської міської ради на постанову Дніпровського апеляційного суду у складі колегії суддів: Барильської А. П., Демченко Е. Л., Куценко Т. Р., від 10 листопада 2022 року і виходив із наступного.

Короткий зміст заявлених позовних вимог

1. У грудні 2021 року Дніпровська міська рада звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , ТОВ «Зевс-2021», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, припинення права власності та скасування державної реєстрації права власності.

2. Свої вимоги міська рада мотивувала тим, що 09 червня 2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О. М. на підставі реєстраційного посвідчення № 1426-37

від 22 листопада 2001 року, виданого комунальним підприємством «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» (далі - КП «ДМБТІ»), та технічного паспорту № 1244 від 10 січня 2019 року за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на будівлю, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Реєстраційне посвідчення було видано на підставі рішення виконкому Дніпропетровської міської ради № 1-203 від 12 листопада 2001 року і записано в реєстрову книгу № 85 ЮН за реєстровим № 1426-37. 30 листопада 2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Л. Г. на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна № 4334, № 4335 від 30 листопада 2020 року право власності на об`єкт нежитлової нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , було зареєстровано за ТОВ «Зевс-2021».

3. При проведенні перевірки не було виявлено рішень міської ради та її виконкому про передачу земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у приватну власність та реєстраційних записів про договори оренди землі, укладені між міською радою і фізичними або юридичними особами. У листі Головного архітектурно-планувального управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради зазначено, що згідно з відомостями містобудівного кадастру та адресного плану міста, офіційна адреса: АДРЕСА_1 , жодному об`єкту нерухомого майна на території міста не присвоювалася, відповідний розпорядчий документ відсутній. Управлінням державного архітектурного контролю Дніпровської міської ради повідомлено, що в реєстрі будівельної діяльності відомості про реєстрацію або видачу декларації про початок будівельних робіт з будівництва вказаного об`єкту та готовність об`єкту до експлуатації відсутні.

4. Таким чином, спірна земельна ділянка відноситься до земель комунальної власності, не наданих у користування іншим особам, рішення уповноваженого на розпорядження земельною ділянкою органу про передачу її в оренду не ухвалювалося, відповідно, державна реєстрація речових прав на земельну ділянку не проводилася. Документи на підтвердження реєстрації права власності чи права оренди за ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку відсутні, так само як і відсутні будь-які документи на підтвердження надання Дніпровською міською радою дозволу на використання земельної ділянки, будь-які угоди про таке використання не укладалися, тому відсутні правові підстави зайняття відповідачем ОСОБА_1 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . Створення об`єкту нерухомого майна на земельній ділянці, фактичні обставини, правовий режим об`єкта будівництва як самочинного не створює підстав для виникнення прав на земельну ділянку.

5. Посилаючись на зазначене, Дніпровська міська рада просила позов задовольнити: усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою і зобов`язати ОСОБА_1 знести самочинно збудоване нерухоме майно - нежитлову будівлю (магазин), загальною площею 16,8 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; припинити право власності і скасувати державну реєстрацію права власності

ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 , реєстраційний номер 101, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 36877535, із закриттям розділу, та за ТОВ «Зевс-2021», реєстраційний номер 101, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 39450818, із закриттям розділу.

Основний зміст та мотиви рішення суду першої інстанції

6. Рішенням Ленінського районного суду міста Дніпропетровська у складі судді Приходченко О. С. від 20 червня 2022 року позовні вимоги Дніпровської міської ради задоволено.

7. Усунуто перешкоди Дніпровській міській раді у користуванні земельною ділянкою та зобов`язано ОСОБА_1 повернути земельну ділянку шляхом знесення самочинно збудованого нерухомого майна - нежитлової будівлі, загальної площею 16,8 кв. м, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , привівши її у придатний для використання стан.

8. Припинено право власності та скасовано державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 , реєстраційний номер 101, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 36877535, із закриттям розділу.

9. Припинено право власності та скасовано державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за ТОВ «Зевс-2021», реєстраційний номер 101, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 39450818, із закриттям розділу. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

10. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що власник має право вимагати від ОСОБА_1 усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинно збудованого майна. Набувши у власність нежитлову будівлю (магазин), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відповідачка набула усі права та обов`язки щодо майна, тому вона є належним відповідачем за заявленими у цій справі вимогами.

11. З метою усунення перешкод територіальній громаді в особі Дніпровської міської ради у вільному використанні та розпорядженні своїм майном у вигляді земельної ділянки комунальної власності, наявні підстави для скасування державної реєстрації права власності на нежитлову будівлю, загальною площею 16,8 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер 101). Також суд врахував, що реєстрація права власності на спірний об`єкт нерухомого майна за відповідачем ТОВ «Зевс-2021» відбулася без належної правової підстави, оскільки ОСОБА_1 права власності на нежитлову будівлю у встановленому законом порядку не набула, права розпорядження у неї, як у власника майна, не виникло, тому позовні вимоги Дніпровської міської ради про припинення права власності та скасування запису про право власності на вказану нежитлову будівлю за ТОВ «Зевс-2021» підлягають задоволенню.

Основний зміст та мотиви постанови суду апеляційної інстанції

12. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 листопада

2022 року апеляційну скаргу ТОВ «Зевс-2021» задоволено частково. Рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 20 червня

2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

13. Постанова апеляційного суду мотивована тим, що розгляд справи проведено судом першої інстанції за відсутності відповідача ТОВ «Зевс-2021» без обов`язкового належного повідомлення його про час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції на підставі пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення по справі по суті заявлених позовних вимог.

14. Апеляційний суд вказав, що ефективним способом захисту прав власника (користувача) земельної ділянки щодо усунення перешкод у користуванні належною йому земельною ділянкою, спричиненого таким порушенням, є вимога про знесення самочинного будівництва відповідно до частини четвертої статті 376 Цивільного кодексу України і вирішення такої вимоги виключає застосування інших способів.

15. Належним відповідачем за такою вимогою суд апеляційної інстанції вважав власника відповідної забудови, яким на час розгляду цієї справи є ТОВ «Зевс-2021», до якого позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, приведення її у придатний для використання стан шляхом знесення будівлі не пред`являлись, тому ОСОБА_1 не є належним відповідачем за цією вимогою.

Узагальнені доводи касаційної скарги

16. 12 грудня 2022 року Дніпровська міська рада через засоби поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року, а рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 20 червня 2022 року залишити в силі.

17. Підставами касаційного оскарження вказаної постанови апеляційного суду Дніпровська міська рада зазначила неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, вказавши, що суд апеляційної інстанції застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17, від 01 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18, від 07 квітня 2020 року у справі № 916/2791/13, від 15 червня 2021 року у справі № 904/5726/19, у постановах Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 918/633/16, від 03 грудня 2019 року у справі № 916/2553/18, від 20 жовтня 2020 року у справі № 910/13356/17,

від 24 березня 2021 року у справі № 200/2192/18, від 16 лютого 2021 року

у справі № 910/2861/18 (пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України),а також на те, що апеляційний суд не дослідив належним чином зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

18. Дніпровська міська рада стверджує, що на підставі поданих доказів стороною позивача безспірно доведено незаконне заволодіння комунальним майном та безпідставне набуття права власності на нерухоме майно. ОСОБА_1 збудувала нерухоме майно без відведення земельної ділянки для будівництва, без отримання дозволу відповідного компетентного органу на будівництво. Спірний об`єкт будівництва в експлуатацію не приймався, а тому реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила самочинне будівництво не змінює правовий режим такого будівництва, як самочинного. Заявник наголошує на тому, що ОСОБА_1 не набула права власності на спірний об`єкт нерухомості, а тому у останньої були відсутні правові підстави для розпорядження незаконно набутим майном. Земельна ділянка по АДРЕСА_1 належить територіальній громаді м. Дніпро, в особі Дніпровської міської ради, та віднесена до земель комунальної власності.

19. Також Дніпровська міська рада звертає увагу на те, що у цій справі відповідачем є і ТОВ «Зевс-2021», яке є титульним володільцем об`єкта самочинного будівництва, розташованого на спірній земельній ділянці, а тому апеляційний суд дійшов неправильного висновку про те, що позивачем було заявлено позовні вимоги до неналежного відповідача.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

20. Ухвалою Верховного Суду від 06 січня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі № 205/213/22.

21. Ухвалою Верховного Суду від 08 березня 2023 рокусправу за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ТОВ «Зевс-2021», третя особа, яка не заявляю самостійних вимог щодо предмету спору, - департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про усунення перешкод в користуванні майном, припинення права власності та скасування державної реєстрації права власності призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

22. У поданому відзиві на касаційну скаргу ТОВ «Зевс-2021» посилається на те, що постанова апеляційного суду є законною і обґрунтованою, прийнятою відповідно до норм матеріального і процесуального права. Вважає, що апеляційний суд дійшов цілком правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки право власності

ОСОБА_1 на спірний об`єкт нерухомого майна припинено ще у листопаді 2020 року. Належним відповідачем у цій справі є ТОВ «Зевс-2021», а не ОСОБА_1 . Ефективним способом захисту порушеного права у цих правовідносинах слід вважати витребування спірного майна з підстав, визначених статтями 387 і 388 ЦК України. Заявлені позивачем вимоги про припинення права власності та скасування державної реєстрації права власності не є ефективним способом захисту.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

23. На підставі рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріуса Кейтельгіссер О. М. 09 червня 2020 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на нежитлову будівлю, загальною площею 16,8 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

24. Підставою ухвалення рішення державним реєстратором стало реєстраційне посвідчення КП «ДМБТІ» від 22 листопада 2001 року, видане на підставі рішення виконкому Дніпропетровської міської ради № 1-203

від 12 листопада 2001 року.

25. Згідно з відомостями Головного архітектурно-планувального управління за даними містобудівного кадастру та адресного плану м. Дніпра, адреса: АДРЕСА_1 , жодному об`єкту нерухомості на території міста не надавалася, відповідний розпорядчий документ, на підставі якого була присвоєна або змінена ця адреса, відсутній.

26. Відповідно до листа департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради № 8/2-1749 від 28 грудня 2020 року рішення № 1-203 від 12 листопада 2001 року виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради не існує.

27. Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю у листі

№ 4/1-498 від 03 грудня 2020 року зазначено, що в Реєстрі будівельної діяльності станом на час надання відповіді відомості про реєстрацію/скасування дозвільних документів на об`єкті за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні.

28. Відповідно до листа Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради № 4/11-2370 від 08 грудня 2020 року за адресою земельної ділянки: АДРЕСА_1 , реєстраційних записів щодо договорів оренди землі, укладених між юридичними або фізичними особами, не виявлено, рішень міської ради та її виконавчого комітету про передачу земельної ділянки у приватну власність не виявлено.

29. Згідно з відомостями КП «ДМБТІ», станом на 31 грудня 2012 року технічна інвентаризація і реєстрація права власності за адресою: АДРЕСА_1 , не проводилася.

30. На підставі акту прийому-передачі від 30 листопада 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Л. Г. і зареєстрованого в реєстрі за № 4334; 4335, право власності на об`єкт нежитлової будівлі, загальною площею 16,8 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ТОВ «Зевс-21».

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

31. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

32. Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

33. Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

34. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

35. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

36. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

37. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

38. За загальним правилом, передбаченим статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

39. Згідно з частиною першою статті 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

40. Статтею 12 Земельного кодексу України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад.

41. Відповідно до частин першої, другої статті 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування, землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.

42. Згідно із частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

43. У частинах першій, другій статті 373 ЦК України зазначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

44. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

45. Звертаючись до суду із цим позовом, Дніпровська міська рада, як представницький орган територіальної громади міста Дніпра, у володінні якої знаходяться землі комунальної власності, просила усунути їй перешкоди у користуванні земельною ділянкою і зобов`язати ОСОБА_1 знести самочинно збудоване нерухоме майно - нежитлову будівлю (магазин), загальною площею 16,8 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; припинити право власності і скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 та ТОВ «Зевс-2021»на вказаний об`єкт нерухомого майна.

46. У частині другій статті 212 ЗК України зазначено, що приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

47. Відповідно до частин першої-четвертої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

48. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

49. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

50. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

51. Позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК України.

52. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18) та від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18).

53. Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Застосування судом того чи іншого способу захисту має призводити

до відновлення порушеного права позивача.

54. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

55. Скасовуючи рішення суду першої інстанції, з підстав, визначених пунктом 3 частини третьої статті 376 ЦК України, та ухвалюючи нове судове рішення, суд апеляційної інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов загалом обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення будівлі та зобов`язання повернути земельну ділянку, звернувши увагу на те, що позивачем було заявлено ці вимоги лише до ОСОБА_1 , а до власника зазначеної нежитлової будівлі ТОВ «Зевс-2021» таких вимог пред`явлено не було, попри те, що ТОВ «Зевс-2021» було визначено співвідповідачем у цій справі. До ТОВ «Зевс-2021» позивач заявив інші вимоги про припинення права власності і скасування державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна.

56. У постанові Верховного Суду від 02 червня 2021 року у справі № 509/11/17 (провадження № 61-268св21), на яку зокрема посилався апеляційний суд, зазначено, що належними відповідачами за позовами про знесення самочинно збудованого майна, приведення приміщень у первісний стан шляхом знесення самовільно збудованих об`єктів нерухомого майна, про усунення перешкод у здійснені права користування та розпорядження майном шляхом перебудови самовільно збудованих об`єктів нерухомого майна, мали бути саме нові власники спірних апартаментів, до яких позовні вимоги не пред`являлись. Визнання незаконними та скасування рішень державних реєстраторів та визнання недійсними договорів купівлі-продажу не є ефективним способом захисту та не забезпечує усунення порушень, спричинених самочинним будівництвом.

57. У постанові Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі

№ 200/2192/18 (провадження № 61-19765св19) зроблено висновок про те, що ефективним способом захисту порушених прав Дніпровської міської ради як власника земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво, щодо користування і розпорядження цією земельною ділянкою є вимога про знесення такого будівництва відповідно до частини четвертої статті 376 ЦК України. Державна реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила самочинне будівництво, у силу наведених вище положень законодавства та приписів частини другої статті 376 ЦК України не змінює правовий режим такого будівництва, як самочинного, з метою застосування, зокрема, положень частини четвертої цієї статті.

58. За обставин, коли належний власник земельної ділянки не надавав згоди на будівництво на його земельній ділянці об`єкта нерухомого майна, він має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав як власника земельної ділянки шляхом знесення усіх об`єктів, зокрема й самочинного будівництва, навіть у разі його державної реєстрації, здійсненого не власником або без його згоди. Подібні висновки висловлено у постановах Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 204/3027/20 (провадження № 61-2199св22), від 01 лютого 2023 року у справі № 204/1053/20 (провадження № 61-21119св21).

59. Суди у цій справі встановили обставини, які свідчать про відсутність правових підстав для виникнення у ОСОБА_1 права власності на нежитлову будівлю, загальною площею 16,8 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а отже і відсутність правових підстав для переходу права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна до ТОВ «Зевс-2021» від його учасника ОСОБА_1 . За встановлених у цій справі обставин здійснення державної реєстрації права власності на вказаний об`єкт нерухомості за ОСОБА_1 та ТОВ «Зевс-2021» не означає припинення правого режиму цього майна як самочинного. Такий висновок узгоджується з правовими висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 680/214/16-ц (провадження №14-445цс19).

60. У той же час, оскільки позивачем не було заявлено вимогу до титульного володільця самочинного будівництва - ТОВ «Зевс-2021» про знесення цього самочинного будівництва відповідно до частини четвертої статті 376 ЦК України, апеляційний суд дійшов загалом обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заявлених Дніпровської міською радою позовних вимог.

61. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2022 року у справі № 201/2471/20 (провадження № 61-5275св21).

62. Доводи касаційної скарги вказаних висновків не спростовують.

63. Позивач не позбавлений права звернутися до суду із відповідним позовом, пред`явивши вимоги до титульного володільця самочинного будівництва на підставі частини четвертої статті 376 ЦК України. Спір між власником земельної ділянки (в тому числі органом місцевого самоврядування) щодо захисту майнового права на цю земельну ділянку та особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на цій земельній ділянці, підлягає розгляду за правилами господарського або цивільного судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 червня 2019 року у справі № 917/375/18).

64. Висновки суду апеляційної інстанцій з урахуванням обставин цієї справи не суперечать висновкам Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, на які заявник послався в обґрунтування доводів касаційної скарги.

65. Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Дніпровської міської ради залишити без задоволення.

2. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников
О. М. Осіян Н. Ю. Сакара С. Ф. Хопта
В. В. Шипович