У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Галущенко Ю.А. розглянувши клопотання відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

в провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики .
13.03.2023 відповідач ОСОБА_1 подав до суду клопотання, в якому, посилаючись на те, що 18.10.2022 між ним та добровольчим формуванням Запорізької територіальної громади № 3 в особі командира ОСОБА_3 був укладений контракт добровольця територіальної оборони, строком на три роки, для виконання завдань спротиву збройній агресії росії проти України в межах Запорізької області, просив зупинити провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, до припинення його участі у складі добровольчого формування. На підтвердження вказаних обставин відповідачем до клопотання були долучені копія контракту добровольця територіальної оборони від 18.10.2023 та копія посвідчення добровольця територіальної оборони серії НОМЕР_1 .

21.03.2023 від представника позивача - адвоката Аксьонової С.В. надійшли заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі, в якому, посилаючись на те, що п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України передбачає певні умови для зупинення провадження у справі, а саме перебування сторони у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, та Збройні Сили України або інші утворені відповідно до закону військові формування переведені на воєнний стан. В силу визначених законодавством понять добровольче формування Запорізької територіальної громади № 3, у якому перебуває відповідач, є воєнізованим підрозділом та в силу вимог законодавства не є військовим формуванням, і членство у такому добровольчому формуванні не звільняє від обов`язку проходження строкової військової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, тощо. Крім того, за наявною у позивача інформацією ДФТГ за командуванням ОСОБА_3 було розформоване. Також зазначає, що відповідачем не надано жодних доказів, які підтверджують перебування останнього на завданні, а також документів, які б підтверджували облік ОСОБА_1 в територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, або в іншій військовій частині та/або інші документів, які свідчать про факт проходження служби. Разом з тим, відповідно до контракту наданого відповідачем, вбачається, що даний документ є неналежним та недостатнім доказом, оскільки унеможливлює визначення та ідентифікацію територіальної громади, а саме: району, місцезнаходження формування, місце обліку відповідача, код ЄДРПОУ добровольчого формування, що дає підстави вважати про відсутність такого формування, а сам контракт не чинним, тому підстав для застосування п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України та зупинення провадження у справі відсутні.

Дослідивши клопотання про зупинення провадження у справі, заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі, перевіривши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Із змісту контракту добровольця територіальної оборони вбачається, що відповідач ОСОБА_1 із 18 жовтня 2022 року є добровольцем Запорізької територіальної громади № 3 «Хортицький полк», що також підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 . Контракт набрав чинності 18.10.2022 року та укладений строком на три роки.

У ст. 129 Конституції України одними із основних засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

За змістом положень п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

У ст. 1 Закону України Про Збройні Сили України визначено, що Збройні Сили України це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Відповідно до ст. 3 вказаного вище Закону Збройні Сили України мають таку загальну структуру: Генеральний штаб Збройних Сил України; Командування об`єднаних сил Збройних Сил України; види Збройних Сил України Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили; окремі роди сил Збройних Сил України Сили спеціальних операцій, Сили територіальної оборони, Сили логістики, Сили підтримки, Медичні сили; окремі роди військ Збройних Сил України Десантно-штурмові війська, Війська зв`язку та кібербезпеки; органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України. Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

У ст. 1 Закону України Про оборону України визначено, що військове формування створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України Про основи національного спротиву добровольче формування територіальної громади воєнізований підрозділ, сформований на добровільній основі з громадян України, які проживають у межах території відповідної територіальної громади, який призначений для участі у підготовці та виконанні завдань територіальної оборони.

Сили територіальної оборони Збройних Сил України окремий рід сил Збройних Сил України, на який покладається організація, підготовка та виконання завдань територіальної оборони (п. 15 ч. 1 ст. 1 Закону України Про основи національного спротиву).

За змістом абзаців 3, 4, 5 ст. 8 Закону України Про основи національного спротиву порядок утворення, комплектування, функціонування, підстави та порядок розформування добровольчих формувань територіальних громад визначаються Положенням про добровольчі формування територіальних громад, яке затверджується Кабінетом Міністрів України. Діяльність добровольчих формувань територіальних громад здійснюється під безпосереднім керівництвом і контролем командира військової частини Сил територіальної оборони Збройних Сил України за територіальним принципом. У разі введення в Україні або в окремих її місцевостях воєнного стану всі добровольчі формування територіальних громад переходять в оперативне підпорядкування командирів відповідних військових частин Сил територіальної оборони Збройних Сил України.

На час дії воєнного стану за рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України добровольчі формування територіальних громад повністю або частково можуть залучатися до виконання завдань територіальної оборони поза межами визначеної зони територіальної оборони, а також направлятися до районів ведення воєнних (бойових) дій (абзац 6 ч. 2 ст. 8 Закону України Про основи національного спротиву).

Верховний Суд у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 753/3880/20 роз`яснив, що аналіз законодавчих норм Закону України Про Збройні Сили України, Закону України Про оборону України, Закону України Про основи національного спротиву дає підстави для висновку, що добровольче формування територіальної громади є воєнізованим підрозділом, а не військовим формуванням. Здійснення діяльності добровольчих формувань під безпосереднім керівництвом і контролем командира військової частини Сил територіальної оборони Збройних Сил України, а також перехід їх за певних умов в оперативне підпорядкування командирів відповідних військових частин Сил територіальної оборони Збройних Сил України не свідчить про перебування членів добровольчих формувань у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, останній суду не надав, такі докази у справі відсутні. Перебування відповідача добровольцем Запорізької територіальної громади № 3 «Хортицький полк» не є підтвердженням його перебування у складі Збройних Сил України або іншому військовому формуванням, добровольче формування територіальної громади є воєнізованим підрозділом.

Крім того, членство у добровольчому формуванні не звільняє від обов`язку проходження строкової військової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (пункт 6 Положення про добровольчі формування територіальних громад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 року № 1449).

Враховуючи наведене вище, перебування ОСОБА_1 у добровольчому формуванні Запорізької територіальної громади № 3 «Хортицький полк», яке є воєнізованим підрозділом, суд вважає, що передбачені п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України підстави для зупинення провадження у справі відсутні, клопотання відповідача про зупинення провадження у цивільній справі не ґрунтується на вимогах закону та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 81, 89, 182, 251, 259, 260 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження у цивільній справі відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.А.Галущенко