Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 646/3349/16-ц
Провадження № 2/553/281/2023
У Х В А Л А

Іменем України

15.03.2023 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Парахіної Є.В.,

при секретарі - Сіомашко В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про визнання порушеними прав споживача, визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту та додатку до договору, договору іпотеки та договору поруки, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом до ПАТ "УкрСиббанк" про визнання порушеним права споживача, визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту та додатку до договору, договору іпотеки та договору поруки, посилаючись на те, що 08.02.2007 р. між нею та відповідачем, був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 0, про надання кредиту на суму 50000 дол. США, зі сплатою 12,3 % річних, строком до 08.02.2014 року. У березні 2015 року звернулась до юриста за правовою допомогою. Після аналізу умов Кредитного договору було з`ясовано, що при його укладенні між нею та відповідачем фактично не було досягнуто згоди з усіх істотних умов Кредитного договору, оскільки не узгоджено розмір абсолютного подорожчання кредиту за весь строк кредитування та реальної процентної ставки. В момент підписання Кредитного договору було надано Додаток № 1 до Кредитного договору "Графік погашення кредиту", в якому вказана тільки сума зменшення тіла кредиту, без зазначення оплати суми відсотків та суми погашення по кредиту, також відсутня інформація про розмір абсолютного подорожчання кредиту за весь строк кредитування та реальна процентна ставка.

Вважає, що відповідач не виконав умови Закону України "Про захист прав споживачів" № 1023-ХІІ від 12.05.1991 року, свідомо не надав їй достовірної інформації, передбаченої нормами п. 2 ст. 11 Закону, для того, щоб вплинути на здійснення нею вибору щодо отримання кредиту саме у відповідача, так як побачивши реальну процентну ставку та розмір абсолютного подорожчання кредиту, могла відмовитись від отримання кредиту у відповідача та звернутися до іншого банку.

У Кредитному договорі не зазначені наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування, що відповідно до п. 1. ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", нечесною підприємницькою практикою, яка забороняється. А надання цієї інформації передбачене частинами в, и, і п. 2 ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів". Факт приховування важливої інформації перед підписанням договору та невідповідність встановленим між сторонами у договорі умовам до фактично встановлених з метою отримання прибутку, в даному випадку і є умислом в діях відповідача.

У графіку платежів, який є Додатком № 1 до Кредитного договору: відсутнє значення сплати державного мита за посвідчення договору іпотеки, відсутня сума сплати послуг нотаріуса; відсутня вартість сплати послуг за проведення незалежної експертної оцінки предмету іпотеки, тобто графік не містить важливих складових (сум оплати за послуги третіх осіб), детального розпису орієнтовної сукупної вартості кредиту, що суттєво впливає на розмір реальної відсоткової ставки в бік її збільшення.

Відповідачем було порушено Закон України "Про захист прав споживачів", приховано повну та об`єктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту для здійснення позивачкою свідомого вибору схеми кредитування та вказано у договорі занижені значення показників істотних умов договору щодо реальної відсоткової ставки, абсолютного значення подорожчання кредиту та кінцевої загальної суми кредиту.

Просить визнати недійсним з моменту укладення Договір про надання споживчого кредиту № 0 від 08.02.2007 року, укладений між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк", що є правонаступником Акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк".

Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.03.2016 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання.

13.11.2017 року ОСОБА_2 звернулася до Червонозаводського районного суду м. Харкова з уточненою позовною заявою, в якій фактично доповнила позовні вимоги, просить: визнати порушеними права ОСОБА_2 , як споживача фінансових послуг; визнати недійсним Кредитний договір № 0 від 08.02.2007 року укладений між ОСОБА_2 та АКІБ "УкрСиббанк" (ПАТ "УкрСиббанк") з моменту укладення; визнати недійсним Договір іпотеки від 08.02.2007 року, укладений між ОСОБА_2 та АКІБ "УкрСиббанк" (ПАТ "УкрСиббанк") з моменту укладення; визнати недійсним Договір № 1 про зміну Договору іпотеки від 30.01.2008 року, укладений між ОСОБА_2 та " ОСОБА_3 " (ПАТ "УкрСиббанк") з моменту укладення.

16.10.2018 року ОСОБА_2 звернулася до Червонозаводського районного суду м. Харкова з заявою про збільшення позовних вимог, в якій доповнила позовні вимоги, просить: визнати порушеними права ОСОБА_2 , як споживача фінансових послуг: встановити факт, що договір про надання споживчого кредиту № 0 від 08.02.2007 року містить приховану послугу сплати комісії ОСОБА_2 за видачу кредиту, розмір якої не визначено умовами договору, що не відповідає ч. 4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та визнати стягнення комісій за надання траншів ОСОБА_2 безпідставними та такими, що не відповідають нормі ч. 4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів"; встановити факт, що п. 7.1 договору про надання споживчого кредиту № 0 від 08.02.2007 року встановлює вимогу щодо сплати ОСОБА_2 непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання нею зобов`язань за спірним договором, що є несправедливою умовою договору споживчого кредитування за ч. 3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" та визнати п. 7.1. Договору недійсним; встановити факт, що порядок зміни відсоткової ставки в сторону збільшення, зазначений в п. 9.2 договору про надання споживчого кредиту № 0 від 08.02.2007 року суперечить імперативним положенням ч. 4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та визнати зміну відсоткової ставки, яку застосував ПАТ "УкрСиббанк" відповідно до умов п. 9.2 Договору, недійсною умовою Договору за ч. 4 ст. 11 Закону та п. 11 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів"; встановити факт відсутності в тексті договору про надання споживчого кредиту № 0 від 08.02.2007 року та додатку № 1 до нього обов`язкових суттєвих складових, передбачених ч. 4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та ст. 628 ЦК України, зокрема, розміру щомісячного платежу по тілу кредиту та відсотках за користування кредитом протягом усього строку дії Договору, розміру комісії, яку позичальник повинен буде сплатити за отримання кредиту, значення загальної вартості кредиту, що викривило розуміння позичальником ОСОБА_2 умов договору; визнати недійсним Кредитний договір № 0 від 08.02.2007 року, укладений між ОСОБА_2 та АКІБ "УкрСиббанк" (ПАТ "УкрСиббанк"), з моменту його укладення.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.10.2018 року вирішено продовжити розгляд справи в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання, призначено підготовче засідання. Прийнято заяву ОСОБА_2 про збільшення позовних вимог.

19.12.2018 року ОСОБА_2 звернулася до Червонозаводського районного суду м. Харкова з заявою про збільшення позовних вимог, в якій фактично доповнила позовні вимоги сформульовані в редакції згідно заяви про збільшення позовних вимог від 13.10.2018 року (яка надана до суду 16.10.2018 року) вимогами про визнання недійсним договору поруки № 239334 від 14.07.2009 року, укладеного між ОСОБА_4 та АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк", з моменту його укладення.

Також, 01.11.2019 року ОСОБА_2 подала до Червонозаводського районного суду м. Харкова заяву про збільшення позовних вимог, згідно якого доповнила позовні вимоги та просить: визнати порушеним право ОСОБА_2 - споживача фінансових послуг банку; визнати недійсними пп. 1.2.2., п. 1.3, 1.6, 4.1, 4.2, 4.6, 4.9, 5.5, 5.7, 5.10, 7.3, 10.1, 10.2 Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 08.02.2007 року, укладеного між ОСОБА_2 та АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк", які встановлюють обов`язок сплати комісії; визнати недійсним пункт 5.3 Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 08.02.2007 року, який було змінено АКІБ "УкрСиббанк" в односторонньому порядку, що призвело до зміни положення п. 3.1 розділу 3 Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 18.02.2007 року; визнати недійсним п. 7.1 Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 08.02.2007 року, який встановлює вимогу щодо сплати компенсації у разі невиконання зобов`язань за спірним договором; визнати недійсним пункт 9.2 Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 08.02.2007 року, на підставі якого в процесі виконання договору був збільшений розмір річної процентної ставки, що призвело до зміни положення п. 1.3.1 розділу 1 Договору; визнати недійсним п. 9.13 Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 08.02.2007 року; визнати недійсним Додаток № 1 «Графік погашення кредиту» до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 08.02.2007 року, укладеного між ОСОБА_2 та АКІБ "УкрСиббанк" (ПАТ "УкрСиббанк"), з моменту його укладення; визнати недійсним в цілому Договір про надання споживчого кредиту № 0 від 08.02.2007 року, укладений між ОСОБА_2 та АКІБ "УкрСиббанк" (АТ "УкрСиббанк"), з моменту його укладення.

19.03.2021 року ОСОБА_2 звернулася до Червонозаводського районного суду м. Харкова з уточненою позовною заявою, в якій уточнила підстави позовних вимог та виклала позовні вимоги в наступній редакції просить: визнати порушеним право ОСОБА_2 - споживача фінансових послуг банку; визнати недійсними пп. 1.2.2., п. 1.3., 1.6, 4.1, 4.2, 4.6, 4.9, 5.5, 5.7, 5.10, 7.3, 10.1, 10.2 Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 08.02.2007 року, укладеного між ОСОБА_2 та АКІБ "Укрсиббанк" (правонаступником якого є Публічне акціонерне Товариство "УкрСиббанк"), які встановлюють обов`язок сплати комісії; визнати недійсним пункт 5.3 договору про надання споживчого кредиту № 0 від 08.02.2007 року, який було змінено АКІБ "Укрсиббанк" в односторонньому порядку, що призвело до зміни положення п. 3.1 розділу 3 Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 08.02.2007 року; визнати недійсним п.7.1 Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 08.02.2007 року, який встановлює вимогу щодо сплати компенсації у разі невиконання зобов`язань за спірним договором; визнати недійсним пункт 9.2 Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 08.02.2007 року, на підставі якого в процесі виконання договору неодноразово був збільшений розмір річної процентної ставки, що призвело до зміни положення п. 1.3.1 розділу 1 Договору; визнати недійсним п. 9.13 Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 08.02.2007 року, в частині отримання позичальником інформаційного листа; визнати недійсним додаток № 1 "Графік погашення кредиту" до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 08.02.2007 року, укладеного між ОСОБА_2 та АКІБ "УкрСиббанк" (ПАТ "УкрСиббанк"), з моменту його укладення; визнати недійсним п.1.3 Договору в частині надання детального розпису комісій Банку, що змінює положення п. 1.1 щодо суми наданого кредиту, замовленого відповідно до п. 1.2.1; визнати недійсним п 1.1 Договору в частині визначення кредитних коштів в іноземній валюті та в частині визначення суми ліміту кредиту, які Банком не виконані; визнати недійсним в цілому Договір про надання споживчого кредиту № 0 від 08.02.2007 року, укладений між ОСОБА_2 та АКІБ "УкрСиббанк" (АТ "УкрСиббанк"), з моменту його укладення на підставі ст. 230 ЦК України та ч. 6 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів".

Справа перебувала в провадженні судді Червонозаводського районного суду м. Харкова, неодноразово призначалася до розгляду, проте по суті не розглянута.

Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан. Строк воєнного стану продовжувався згідно з Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 року, № 133/2022 від 14.03.2022 року, № 341/2022 від 17.05.2022 року, № 573/2022 від 12.08.2022 року, України № 757/2022 від 07.11.2022 року та востаннє Указом Президента № 58/2023 від 06.02.2023 року "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" з 05 год. 30 хв. 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 року "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану" змінено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду м. Харкова та Комінтернівського районного суду м. Харкова, визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом м. Полтави.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.04.2022 року справу передано на розгляд судді Парахіній Є.В.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Полтави Парахіній Є.В. від 06.05.2022 року прийнято справу до свого провадження, вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Справа неодноразово призначалась до розгляду, проте відкладалась з різних підстав, підготовче судове засідання не проведено та, відповідно, судовий розгляд справи не розпочато.

01.03.2023 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з клопотанням про направлення даної справи за підсудністю до Червонозаводського районного суду м. Харкова за місцем знаходження відповідача, посилаючись на те, що роботу Червонозаводського районного суду м. Харкова відновлено, для неї складно пересуватись між містами.

15.03.2023 року від представника позивача ОСОБА_2 адвоката Ямполець І.С. надійшло клопотання, в якому вказує, що 16.03.2016 року позивачем було подано позову до Червонозаводського районного суду м. Харкова за місцем знаходження відповідача. 06.09.2016 року АТ "УкрСиббанк" змінено адресу місцезнаходження на м. Київ, вул. Андріївська, 2/12, що свідчить про те, що дана справа не підсудна Ленінському районному суду м. Полтави згідно розпорядження голови Верховного Суду від 10.03.2022 року № 4/0/9-22 "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану". Враховуючи той факт, що позовна заява в даній справі подана по Закону України "Про захист прав споживачів", а отже може пред`являтися і розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача (споживача), згідно ст. 28 ЦПК України, а позивач не має можливості їздити до м. Полтави з м. Харкова, враховуючи те, що позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Шевченківського району м. Харкова і тому справа підсудна Дзержинському районному суду м. Харкова, просить передати справу № 646/3349/16-ц за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про визнання порушеним права споживача, визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту та додатку до договору, договору іпотеки та договору поруки на розгляд до Дзержинського районного суду м. Харкова, а клопотання ОСОБА_2 про зміну територіальної підсудності, яке надійшло до суду 28.02.2023 року залишити без розгляду за погодженою з позивачем позицією.

Представник відповідача АТ "УкрСиббанк"надав суду заяву, в якій просить судове засідання, яке призначене на 15.03.2023 року, провести у його відсутність.

При вирішенні клопотання представника позивача суд враховує наступне.

Розпорядженням Голови Верховного Суду № 65 від 17.11.2022 року "Про відновлення територіальної підсудності судових справ окремих судів м. Харкова та Харківської області" відновлено територіальну підсудність судових справ Комінтернівського, Ленінського, Московського, Орджонікідзевського, Фрунзенського, Червонозаводського районних судів м. Харкова, Чугуївського міського суду Харківської області, Дергачівського, Харківського районних судів Харківської області, змінену розпорядженнями Голови Верховного Суду від 08 березня 2022 року № 2/0/9-22 "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану", від 10 березня 2022 року № 4/0/9-22 "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану", від 14 березня 2022 року № 7/0/9-22 "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Запорізької та Харківської областей)", від 16 березня 2022 року № 10/0/9-22 "Про скасування розпорядження від 16 березня 2022 року № 9/0/9-22, зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Миколаївської та Харківської областей)", із 23 листопада 2022 року.

Як встановлено в ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно ч. 5 ст. 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_2 у даній справі вбачається, що правовідносини між сторонами виникли з укладеного між нею та відповідачем ПАТ "УкрСиббанк" Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 08.02.2007 року,предметом позовних вимог є захист прав споживача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , тобто на території Шевченківського району м. Харкова, на яку розповсюджується юрисдикція Дзержинського районного суду м. Харкова.

Місцезнаходження відповідача ПАТ "УкрСиббанк" на час відкриття провадження у даній справі Червонозаводським районним судом м. Харкова 18.03.2016 року було зареєстроване за адресою: м. Харків, пр-кт Московський, 60, тобто на території Основ`янського району м. Харкова.

В подальшому у вересні 2016 року місцезнаходження відповідача ПАТ "УкрСиббанк" було змінене та зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , тобто на території Подільського району м. Києва, на яку розповсюджується юрисдикція Подільського районного суду м. Києва.

Вказані обставини не були враховані Ленінським районним судом м. Полтави при вирішенні питання про прийняття справи до провадження у травні 2022 року.

На підставі ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, Закону України "Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини", інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається "належний суд", тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Враховуючи викладене, не викликає сумніву, що дана справа не підсудна Ленінському районному суду м. Полтави, а тому суд вважає за доцільне задовольнити клопотання представника позивача, передати справу на розгляд до іншого суду згідно територіальної підсудності, визначеної чинним цивільним процесуальним законодавством, та з урахуванням предмету позовних вимог і позиції сторони позивача, приходить до висновку про необхідність направлення справи для розгляду до суду за зареєстрованим місцем проживання позивача ОСОБА_2 з підстав, передбачених ч. 5 ст. 28 ЦПК України, а саме до Дзержинського районного суду м. Харкова.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Керуючись ст. ст. 27, 31, 32 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Передати цивільну справу № 646/3349/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про визнання порушеним права споживача, визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту та додатку до договору, договору іпотеки та договору поруки за підсудністю до Дзержинського районного суду м. Харкова.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції - до Полтавського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 15.03.2023 року.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Є. В. Парахіна