Справа № 203/4625/17
Провадження № 2/0203/9/2023
УХВАЛА

14 березня 2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання Сядро Г.Г.,

за участі:

представника відповідача-1 та відповідача-2 ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження питання про залишення позовної заяви без розгляду в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на автомобіль,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Католікяна М.О. перебуває цивільна справа № 203/4625/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на автомобіль, в якому позивач просить суд:

- визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки Toyota, модель Venza, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , коричневого кольору.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська (суддя Католікян М.О.) від 04 лютого 2022 року заявлено самовідвід у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на автомобіль та передано матеріали справи № 203/4625/17 (провадження №2/0203/16/2022) до канцелярії Кіровського районного суду міста Дніпропетровська для здійснення повторного автоматичного розподілу між суддями.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2022 року, справу №203/4625/17, провадження №2/0203/16/2022, було розподілено головуючому судді Єдаменко С.В.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська (суддя Єдаменко С.В.) від 15 березня 2022 року було задоволено заяву представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Верби Андрія Петровича про відвід судді у цивільній справі №203/4625/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності та передано матеріали справи №203/4625/17 (провадження №2/0203/16/2022) до канцелярії Кіровського районного суду міста Дніпропетровська для здійснення повторного автоматизованого розподілу між суддями.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 березня 2022 року, справу №203/4625/17, провадження №2/0203/16/2022, було розподілено головуючому судді Ханієвій Ф.М.

Ухвалою суду від 21.03.2022 року було прийнято до провадження цивільну справу №203/4625/17 та призначено судовий розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 21.12.2022 року було відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача-1 та відповідача-2 про закриття провадження у справі та клопотання представника відповідача-1 та відповідача-2 про вжиття заходів забезпечення можливого відшкодування майбутніх судових витрат відповідачів в цивільній справі.

Ухвалою суду від 21.12.2022 року було закрито підготовче провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

У чергове судове засідання, призначене на 15:00 годину 14.03.2023 року, з`явився представник відповідача-1 та відповідача-2. Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомили.

Позивач та її представник повторно не з`явились у судове засідання, причини неявки суду не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. На момент проведення судового засідання в матеріалах справи були відсутні будь-які заяви чи клопотання сторони позивача щодо участі у судовому засіданні.

Суд, з урахуванням викладеного, враховуючи, що позивач та її представник повторно не з`явились у судові засідання після призначення справи до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні, без поважних причин, на підставі положень ст. ст. 128, 223, 257 ЦПК України поставив на обговорення питання щодо залишення без розгляду позовної заяви, у зв`язку з повторною неявкою у судові засідання сторони позивача.

Представник відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував проти залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_2 , враховуючи, що позивач та її представник були належним чином повідомлені про дати судових засідань та позивач як ініціатор звернення до суду з позовом зобов`язана цікавитися перебігом судового процесу. Крім того, представник відповідачів вважав за можливе продовжити судовий розгляд справи по суті.

Суд, заслухавши думку представника відповідача-1 та відповідача-2, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши норми ЦПК України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та її представник не з`явились у судові засідання після призначення справи до розгляду по суті 15.02.2023 року о 16:00 годині та 14.032023 року о 15:00 годині, належним чином були повідомлені про час, дату та місце проведення судових засідань. На момент проведення судових засідань 15.02.2023 року та 14.032023 року у суду були відсутні будь-які заяви чи клопотання щодо участі позивача та/або її представника у судових засіданнях. Це підтверджується поштовим повідомленням про вручення, яке повернулось з адреси представника позивача адвоката Кузякова О.В. ( АДРЕСА_1 ) та конвертами з поштовими вкладенням, які повернулись на адресу суду з адрес місць проживання позивача ОСОБА_2 , які відомі суду ( АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ) з відмітками Укрпошти: адресата «немає вдома» та «адресат відсутній за вказаною адресою». Також суд повідомляв позивача та її представника адвоката Кузякова О.В. і засобами смс-повідомлення на номери телефонів, які були вказані у позовній заяві, інших заявах, які містяться в матеріалах справи, особисто позивачем та її представником, про що є довідки про доставки смс-повідомлень.

Суд бере до уваги те, що сторона позивача не повідомила суд про зміну місця проживання позивача, не подавала до суду заяв про розгляд справи за її відсутності та клопотань про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції, а за закінченням судових засідань до суду надходили клопотання сторони позивача про відкладення судових засідань, які не могли бути враховані судом на момент проведення судових засідань та вирішення питання про поважність чи неповажність причин неявки в судове засідання.

Натомість представник відповідачів прибував на кожні судові засіданні та брав в них безпосередню участь, реалізуючи права відповідачів на захист та їх процесуальне право на участь у судових засіданнях, виконуючи процесуальні обов`язки учасника справи щодо участі у судових засіданнях.

Суд зазначає, що згідно з положеннями ст. 128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Судова повістка надсилається разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Статтею 130 ЦПК України передбачено, що у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 131 ЦПК Україна, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з положеннями статей 43, 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ч. 5 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо, зокрема, належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Верховний Суд у постанові від 28.10.2021 року, справа №465/6555/16-ц, наголосив на тому, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Отже, повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22.09.2021 року у справі №465/205/17, провадження № 61-9536св21.

За правовою позиціє Верховного Суду, викладеною у постанові від 11.03.2021 року у справі № 558/9/18, провадження № 61-13892св20, законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони - відповідача, який притягнутий до участі у справі позивачем, а тому саме останній має продемонструвати свій інтерес у як найскорішому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі. Саме тому, повторна неявка позивача в судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами щоб не допустити затягування розгляду справи.

Так, позивач, будучи обізнаною про можливість розгляду справи без її участі, заяву про розгляд справи за її відсутності не подавала, чим умисно затягувала розгляд справи та позбавляла суд можливості ухвалити рішення по суті заявлених вимог.

Разом з тим, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення його без розгляду, має право звернутися до суду повторно (частина 2 ст. 257 ЦПК України), тому порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вбачається.

Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 22.09.2021 року, справа № 465/205/17, провадження № 61-9536св21.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, має тлумачитися з урахуванням верховенства права, яке вимагає, щоб сторони у справі мали ефективний судовий засіб, що давав би їм можливість заявляти про свої громадянські права. Це положення втілює «право на суд», право на доступ до якого, тобто право на звернення до суду у цивільних справах, є лише одним аспектом; однак це аспект, який фактично дає можливість скористатися додатковими гарантіями, викладеними в пункті 1 статті 6 Конвенції.

Сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення ЄСПЛ у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).

Отже, праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу; заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (постанови Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі №643/856/15-ц (провадження №61-8953св20), від 21 грудня 2020 року у справі №484/146/16-ц (провадження №61-3299св20)).

Аналіз викладених вище норм ЦПК України, з урахуванням судової практики Верховного Суду, ЄСПЛ, встановлених обставин щодо належного повідомлення сторони позивача та реалізації позивачем процесуального права на участь у судових засіданнях, вказує, що позивачу та її представнику було відомо про судові засідання, призначені для розгляду справи по суті, та вони були належним чином повідмоленими про дати, час та місце проведення судових засідань. Однак, позивач та/або її представник до суду потворно не з`явились без поважних причин, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не подавали.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що позовну заяву ОСОБА_2 слід залишити без розгляду на підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, що унеможливлює розгляд позовної заяви по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 257 ЦПК України, в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету.

При цьому питання повернення судового збору у разі залишення позову без розгляду регулюється ст. 142 ЦПК України. Вказаною нормою не передбачено повернення позивачу судового збору у разі повторного неприбуття позивача у судові засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності.

Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

З аналізу змісту ст. 142 ЦПК України та ст. 7 Закону України «Про судовий збір» виходить, що у разі подання позивачем заяви про залишення позову без розгляду та задоволення такої заяви судом, судовий збір, сплачений при його поданні, позивачу не повертається.

Отже, вирішуючи в ухвалі про залишення позову без розгляду питання про повернення судового збору, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його повернення.

Керуючись ст. ст. 13, 43, 257, 261, 263, 353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на автомобіль залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що залишення без розгляду позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складений 21.03.2023 року.

Суддя Ф.М. Ханієва