ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9984/21 Номер провадження 22-ц/814/457/23Головуючий у 1-й інстанції Сініцин Е.М. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року м.Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Триголов В.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго»

на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 14 червня 2022 року, постановлене суддею Сініциним Е.М.,

у справі за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (далі ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання,

в с т а н о в и в:

20.10.2021 ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулося в суд із указаним позовом, уточнивши його заявою від 11.11.2021, у якому просить стягнути в солідарному порядку із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість за послуги теплопостачання у розмірі 13 691,18 грн., індекс інфляції в сумі 3 365,90 грн. та 3% річних у розмірі 1 471,76 грн., а також 2 270,00 грн. судових витрат.

В обґрунтування підстав позову зазначає, що взаємовідносини сторін врегульовані договором від 27.09.2005. Предметом такого договору є надання послуг з централізованого теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , загальною опалювальною площею 61 кв.м. Відповідачі такі послуги прийняли, від їх отримання не відмовилися, допустивши прострочення виконання зобов`язання по оплаті спожитих послуг згідно встановлених тарифів із 01.04.2016 по 01.08.2021, чим завдали підприємству шкоду в розмірі 13 691,18 грн. Крім повернення боргу за спожиті послуги позивач просить стягнути з відповідачів три проценти річних та інфляційні втрати згідно з наданим розрахунком за період із 21.09.2018 по 01.08.2021.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 14.06.2022 позов ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» суму заборгованості по нарахованим інфляційним втратам у розмірі - 2 483,85 грн. та 3%річних у розмірі - 1 152,89 грн. за період часу з 20.10.2018 по 01.08.2021.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» судові витрати в розмірі 1 435,58 грн.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що до стягнення підлягає заборгованість із відповідача ОСОБА_1 , як власника квартири, із яким у позивача наявні договірні відносини. При визначенні розміру стягнення, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем погашена сума заборгованості за спожиті послуги теплопостачання, а уточнена позовна заява містить лише вимоги про стягнення сум індексу інфляції та 3% річних, яка підлягають задоволенню в межах строку позовної давності.

Позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» із рішенням суду першої інстанції не погодився та подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування обставин, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким стягнути в солідарному порядку із відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь підприємства індекс інфляції в сумі 3 365,90 грн., 3% річних у розмірі 1 471,76 грн., а також судові витрати.

За змістом доводів апеляційної скарги позивач заперечує підстави застосування строку позовної давності, оскільки відповідачем в період із 01.04.2016 по 01.08.2021 неодноразово здійснювались оплати, хоча із порушенням строків розрахунків, тим самим, відповідно до ч.2 ст.264 ЦК України перериваючи строк позовної давності, визначений ст.257 цього Кодексу.

Зазначає, що відповідно до п.12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), у тому числі, строки, визначені ст.257 ЦПК України, продовжуються на строк дії такого карантину та який тривав до 31.08.2022.

Просить врахувати позицію Великої Палати Верховного Суду у справі №910/4590/19 від 07.04.2020, відповідно до якої зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 28.09.2022 відкрито апеляційне провадження у вказаній справі за апеляційною скаргою ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 14.06.2022; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 30.09.2022.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 27.09.2005 між Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (теплопостачальна організація) та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг з теплопостачання.

Згідно п.1.1. цього договору теплопостачальна організація зобов`язується надавати споживачеві (наймачеві, власнику квартири) та членам його сім`ї, а також іншим особам, які фактично проживають у квартирі послуги з теплопостачання, а споживач зобов`язується своєчасно здійснювати оплату за спожиті послуги на умовах цього договору. Суб`єкти користування послугами: мешканці 6 чоловік (п.1.3. договору).

Згідно п.4.1. договору розрахунковий період оплати послуг один календарний місяць Термін внесення платежів не пізніше ніж 10 числа наступного за розрахунковим місяцем./а.с.12/

Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку ОСІБ, виданої житлово-комунальним кооперативом «Мотор» №15 від 26.03.2015, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 (дружина); ОСОБА_3 (син); ОСОБА_4 (донька); ОСОБА_5 (онук)./а.с.3/

Відповідно до розрахунку заборгованість за послуги теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , за період із квітня 2016 року по липень 2021 року склала 21 856,66 грн./а.с.4-6/; за період із червня 2016 року по липень 2021 року індекс інфляції в сумі 3 365,90 грн. та 3% річних в розмірі 1 471,76 грн./а.с.7-8,9-11/

На підтвердження сплати заборгованості відповідачами надано копії квитанцій: від 29.12.2020 на суму 900,00 грн.; від 01.02.2021 на суму 2 000,00 грн.; від 20.05.2021 на суму 3 000,00 грн.; від 09.09.2021 на суму 4 000,00 грн.; від 12.10.2021 на суму 2 179,00 грн.; від 02.11.2021 на суму 3 000,00 грн.; від 26.11.2021 на суму 13 691,20 грн.; від 30.11.2021 на суму 2 000,00 грн.; від 29.12.2021 на суму 1 000,00 грн.; загальна сума 31 770,20 грн./а.с.59-62/

01.06.2022 позивачем уточнено вимоги позову та заявлено до стягнення суму індексу інфляції у розмірі 3 365,90 гривень та 3% річних в сумі 1 471,76 гривень, а також судового збору у розмірі 2 270,00 грн./а.с.110/

Відповідачами у спільному відзиві на позовну заяву заявлено про застосування строку позовної давності./а.с.54-57/

Частково задовольняючи вимоги позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що в даному випадку наявними є підстави для застосування строку позовної давності. При визначенні розміру стягнення судом враховано дату подачі позову до суду 20.10.2021, визначивши період нарахування заборгованості по індексу інфляції та 3% річних за період з 20.10.2018 по 01.08.2021 у відповідних розмірах 2 483,85 грн. та 1 152,89 грн., які підлягають стягненню із відповідача ОСОБА_1 , як власника квартири, із яким у позивача наявні договірні відносини.

При вирішенні питання розподілу судових витрат, районний суд врахував сплату відповідачем основної суми заборгованості до дати подачі позову до суду, а також неповного задоволення позову в частині стягнення сум інфляційних втрат та 3% річних, визнавши за необхідне зменшити суму відшкодування судового збору відповідно до задоволених позовних вимог та постановивши до стягнення з відповідача на користь позивача суму у розмірі 1 435,58 грн.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції в повній мірі погодитися не може з таких підстав.

Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України від 24 червня 2004 року №1875-IV «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно ч.2 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник. Власником закон визначає фізичну або юридичну особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку (абз. 7 ч.1 ст.1 цього Закону); споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу (абз.14 ч.1 ст.1 Закону).

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст.29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.

За змістом статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Відповідно до ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Водночас п.12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цьогоКодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Закон України від 30.03.2020 №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), відповідно до якого Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнений пунктом 12, набрав чинності 02.04.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2, і з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 установлено з 12.03.2020 на усій території України карантин.

Дію карантину, встановленого зазначеною постановою, продовжено на всій території України згідно з постановами КМУ №392 від 20.05.2020, №500 від 17.06.2020, №641 від 22.07.2020, №760 від 26.08.2020, №956 від 13.10.2020, №1236 від 09.12.2020, №104 від 17.02.2021, №405 від 21.04.2021, №611 від 16.06.2021, №855 від 11.08.2021, №981 від 22.09.2021, №630 від 27.05.2020.

Постановою №630 від 27.05.2020 Кабінет Міністрів України вніс зміни, зокрема, до постанови КМУ від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», якими продовжено термін дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню COVID-19 до 31.08.2022.

Таким чином, якщо позовна давність станом на 12.03.2020 не спливла, то її перебіг зупинений до кінця дії карантину. Після припинення дії карантину строк, що залишався до кінця спливу позовної давності щодо сплати заборгованості по комунальним платежам продовжить свій перебіг.

У цій справі станом на 12.03.2020 по вимогам про стягнення заборгованості за інфляційними витратами та 3% річних з 12.03.2017 строк позовної давності не сплив, а його перебіг продовжується на строк дії карантину.

Суд першої інстанції не врахував зазначених вимог закону та дійшов помилкового висновку про те, що позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», звернувшись з позовом до відповідачів 20.10.2021, пропустив строк позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за інфляційними витратами та 3% річних. При цьому районний суд неправильно визначив початок його періоду - 01.04.2016, замість вказаного у розрахунку 21.05.2016, по 31.07.2021.

За таких обставин колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги в частині безпідставності застосування до вимог позову про стягнення інфляційних витрат та 3% річних строк позовної давності. Отже до стягнення із відповідача ОСОБА_1 , як власника житла, який несе тягар його утримання, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за період із 21.05.2016 по 31.07.2021 за індексом інфляції в сумі 3 365,90 грн. та 3% річних в розмірі 1 471,76 грн.

Доводи апеляційної скарги в частині солідарного стягнення заборгованості зводяться до цитування норм права та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, що у цій справі саме між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та ОСОБА_1 , власником житла, наявні договірні зобов`язання та саме власник житла, а не зареєстровані у ньому особи несе тягар його утримання.

Згідно ст.141 ЦПК України, пропорційно задоволеним вимогам позову (18%) із відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» підлягає стягненню 980,64 грн. судового збору (367,74 грн. за подачу позову + 612,90 грн. за подачу апеляційної скарги)./а.с.1,150/

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 14 червня 2022 року змінити в частині періоду нарахування та розміру заборгованості, постановленої до стягнення, а також розподілу судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» суму заборгованості по нарахованим інфляційним витратам у розмірі 3 365,90 грн. та 3% річних в розмірі 1 471,76 грн. за період із 21 травня 2016 року по 31 липня 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» 980,64 грн. судового збору.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

В.М. Триголов