Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.03.2023 Справа №607/3005/23

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі: головуючого судді Позняка В.М.,

за участю секретаря судового засідання Кужель К.С., представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно, -

в с т а н о в и в :

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Фльорків О.В. та законний представник ОСОБА_2 , звернулися в суд з позовом до ОСОБА_4 , про визнання за ОСОБА_2 права власності на належну їй частку у спільному майні подружжя, а саме на 1/2 частину нежитлового приміщення № XCVI, загальною площею 4,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ; визнання за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом права власності на 1/2 частину нежитлового приміщення № XCVI, загальною площею 4,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцеві ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог вказують, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 і після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно. Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину у встановленому законом порядку є ОСОБА_3 . Водночас, дружина спадкодавця ОСОБА_2 перебувала із спадкодавцем ОСОБА_5 у зареєстрованому шлюбі із 07 жовтня 2000 року. За час їхнього спільного проживання та за рахунок спільних коштів ними було набуто спільне майно, зокрема - квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , та нежитлове приміщення № XCVI загальною площею 4,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, право власності на дане нежитлове приміщення ОСОБА_5 за свого життя у встановленому законом порядку зареєструвати не встиг. Дане нежитлове приміщення належало подружжю ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності , і їх частки у такому спільному майні є рівними. Постановами приватного нотаріуса відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_3 після смерті батька ОСОБА_5 , а також у видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, на вищевказане нежитлове приміщення, у зв`язку з відсутністю у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно даних про належність нежитлового приміщення спадкодавцеві ОСОБА_5 . З цих підстав, просять суд позов задоволити.

Ухвалою судді від 20 лютого 2023 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в підготовче судове засідання не з`явилися. Від ОСОБА_4 надійшла заява, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі,просить позов задовольнити, а справу розглядати без її участі.

Представник Позивача - адвокат Фльорків О.В. в підготовчому судовому засіданні позов підтримав.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, подавши заяву, згідно якої позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує, просить вказану справу розглядати без її участі.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 28 січня 2022 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 246.

Як вбачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 69590697 від 27 липня 2022 року, 27 липня 2022 року приватним нотаріусом Бурою Н.О. заведено спадкову справу № 4/2022 після смерті ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 та ОСОБА_2 з 07 жовтня 2000 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження № НОМЕР_2 , виданим 07 жовтня 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради Тернопільської області.

ОСОБА_6 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції 11 лютого 2009 року.

Відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сестрою ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданим 23 березня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради, у якому батьками ОСОБА_4 вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

Згідно постанови приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області Бурої Н.О. від 01 грудня 2022 року № 9/02-14, 27 липня 2022 року приватним нотаріусом заведено спадкову справу № 4/2022 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , та встановлено, що заповіту останній не складав, дружина спадкодавця ОСОБА_2 та дочка спадкодавця ОСОБА_4 подали нотаріусу заяви про відмову від прийняття спадщини в користь сина ОСОБА_3 , інших спадкоємців немає.

Спадщину ОСОБА_3 прийняв, при цьому йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку в праві власності на квартиру АДРЕСА_3 , що належала померлому ОСОБА_5 .

Постановою приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області Бурої Н.О. від 01 грудня 2022 року № 9/02-14, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_5 на нежитлове приміщення № XCVI, розташоване в АДРЕСА_1 , відмовлено, у зв`язку з відсутністю у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно даних про належність нежитлового приміщення спадкодавцеві ОСОБА_5 .

Постановою приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області Бурої Н.О. від 07 лютого 2023 року № 2/02-14, у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя на нежитлове приміщення № XCVI, розташоване в АДРЕСА_1 , на ім`я пережившої дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловіка ОСОБА_5 на нежитлове приміщення № XCVI, розташоване в АДРЕСА_1 , відмовлено, у зв`язку з відсутністю у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно даних про належність нежитлового приміщення спадкодавцеві ОСОБА_5 .

Як вбачається з договору від 06 квітня 2021 року, укладеного між ОСОБА_5 (Сторона 1) та ПП «Креатор-Буд» (Сторона 2), Сторона 1 передає, а Сторона 2 приймає грошові кошти для будівництва приміщення № XCVI, загальною проектною площею 4,40 кв.м. у підвалі у 3 (третьому) під`їзді у багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_4 . Сторона 1 зобов`язується оплатити визначену Договором вартість Об`єкту та прийняти зазначений Об`єкт в порядку та у строки, визначені цим Договором (п. 1.1). За цим Договором, Сторона 1 отримує право власності на Об`єкт лише за умови виконання нею своїх зобов`язань у повному обсязі (п. 1.2.).

Згідно п. 2.1 Договору, планова вартість Об`єкту на момент укладення договору складає 17 820 гривень.

Згідно п.п. 1,2 Акту передачі-приймання Об`єкта, на виконання Договору від 06 квітня 2021 року, ПП «Креатор-Буд» передає, а ОСОБА_5 приймає Об`єкт, який має наступні характеристики: адреса - АДРЕСА_1 ; найменування об`єкта - приміщення № XCVI, площа - 4,40 кв.м., під`їзд - 3, поверх - підвал. Відповідно до Договору Сторона 2 виконала весь комплекс будівельно-монтажних робіт та супутніх послуг у Нежитловому приміщенні (Об`єкті).

04 червня 2021 року ОСОБА_5 перерахував на рахунок ПП «Креатор-Буд» грошові кошти в сумі 17820 гривень, призначення платежу: за приміщення № XCVI згідно Договору від 06 квітня 2021 року, що підтверджується копією квитанції № 56278054 від 04 червня 2021 року.

15 листопада 2021 року за № 15/11/09 директором ПП «Креатор-Буд» ОСОБА_5 видано довідку про те, що згідно Договору від 06 квітня 2021 року ним повністю оплачена вартість приміщення № XCVI за адресою: АДРЕСА_1 .

26 листопада 2021 року за замовленням ОСОБА_5 ФОП ОСОБА_7 виготовлено технічний паспорт групи нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва № ТІ01:5075-9646-4724-5690 (№3008 від 24 листопада 2021 року), загальна площа нежитлового приміщення -4,4 кв.м., номерна ознака - XCVI.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Потреба у визначенні часток майна в судовому порядку виникає як за життя співвласників спільної сумісної власності, так і у разі смерті одного з них.

Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЗУ «Про нотаріат», у разі смерті одного з подружжя (колишнього з подружжя) свідоцтво про право власності на частку в їхньому спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя (колишнього з подружжя) з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна.

Так, згідно п. 5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22 грудня 1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року зазначено, що «... зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Верховний Суд України 04 квітня 2011 року при розгляді справи № 3-18гс11 ухвалив постанову в якій зробив такий правовий висновок: «Згідно з вимогами статті 392 цього ж Кодексу власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом вищезазначеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними».

Те ж саме розтлумачено і в пункті 37 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 р. № 5.

Тому, якщо титульним власником спільного майна є лише один співвласник (наприклад, лише на ім`я одного із подружжя у шлюбі придбано та зареєстровано земельну ділянку, житловий будинок чи автомобіль), а право власності іншого співвласника майна не підтверджене документально, або навіть невизнається чи заперечується, то на підставі норм ст.392 Цивільного кодексу України та приведеної вище правової позиції Верховного Суду України зацікавлена особа (співвласник право власності якого не підтверджене документально) може в судовому порядку захистити своє суб`єктивно непідтверджене, невизнане, порушене чи оспорене право власності на частку в спільному майні, оскільки з певних причин (наприклад, відсутності на це згоди титульного власника) договір про визначення часток в нотаріальному порядку не завжди може бути укладений.

У силу ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми ст.60 СК свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. (Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 у справі №6-843цс17, постанові ВС від 7 лютого 2018 року справа №654/5243/14-ц.)

У відповідності до ст. 370 ЦК України вбачається, що у разі виділу частки із майна, що є в спільній сумісній власності, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду та правовідносини, що випливають з права на спадкування.

Згідно норм ст. 41 Конституції України, право власності на майно набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно норм ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності на майно набувається на підставах, що не заборонені законом.

Таким чином, зважаючи на те, що за час перебування шлюбі, який було зареєстровано 07 жовтня 2000 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було набуте майно - № XCVI, загальною площею 4,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , вказане майно є спільною сумісною власність подружжя, та належить їм в рівних частках, однак позивач не може оформити право власності на належну їй частку у спільному майні подружжя в нотаріуса, у зв`язку з відсутністю у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно даних про належність нежитлового приміщення, так як право власності на вказане нерухоме майно за життя спадкодавця не було зареєстроване, тому її право підлягає захисту в судовому порядку.

З урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що до складу спадщини за законом після померлого ОСОБА_5 входить право власності на 1/2 (одну другу) частину нежитлового приміщення № XCVI, загальною площею 4,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , однак вказане право власності не було зареєстроване за спадкодавцем.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 за життя заповіту не склав.

За нормами ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В силу вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємцями першої черги за законом майна ОСОБА_5 є його дружина ОСОБА_2 , дочка - ОСОБА_4 та неповнолітній син - ОСОБА_3 .

Спадкоємці ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відмовилися від спадщини в користь ОСОБА_3 , останній спадщину прийняв.

Таким чином, ОСОБА_3 після смерті батька ОСОБА_5 успадкував 1/2 частину нежитлового приміщення № XCVI, загальною площею 4,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно у нотаріальній конторі позивач не має можливості, через відсутність державної реєстрації нерухомого майна.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Власник майна як це передбачає ст. 392 ЦК України може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

При цьому, відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна.

Зважаючи на викладене та враховуючи, що ОСОБА_3 не має можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки його батьком не було проведено державну реєстрацію права власності на спадкове майно, тому права позивача підлягають захисту в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 3 ст. 200 ЦПК України).

Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки зазначені позивачами обставини унеможливлюють іншим способом захистити їхні права та інтереси, та зважаючи на визнання позову відповідачем, з урахуванням того, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому права позивачів підлягають судовому захисту шляхом визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 (одну другу) частину нежитлового приміщення № XCVI, загальною площею 4,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , у спільному майні подружжя, а також шляхом визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/2 (одну другу) частину нежитлового приміщення № XCVI, загальною площею 4,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 81, 206, 263, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 328, 368, 370, 372, 392, 1216, 1217, 1226, 1261, 1268, 1269 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-IV, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 (одну другу) частину нежитлового приміщення № XCVI, загальною площею 4,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , у спільному майні подружжя.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 (одну другу) частину нежитлового приміщення № XCVI, загальною площею 4,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_5 .

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_7 .

Головуючий суддяВ. М. Позняк