Справа № 758/1623/22
Д О Д А Т КО В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 березня 2023 року м. Київ
Подільський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді Петрова Д.В.,
при секретарі судового засідання Сіренко Б.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві заяву позивачки ОСОБА_1 в особі представника адвоката Онищука Віктора Вікторовича про ухвалення додаткового рішення у справі № 758/1623/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,
ОСОБА_1 звернулася до Подільського районного суду міста Києва із позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.
Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 01.03.2023 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задоволено частково. В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на:

-1/2 частину однокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- легковий автомобіль марки «Opel Astra», 2004 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного серія НОМЕР_3 , ДКП ТСЦ 8041 від 13.03.2019;

- водонагрівач (бойлер) «Gorenje», модель OGBSBOSMV9, серія № НОМЕР_4 ;

- стіл електричний побутовий вбудований «Gefest», модель ЄCBCBH3210K21, серія № ;

- кухонна витяжка «Pyramida», модель KZ60BL. серія № 04982;

-телевізор «Sony», модель KDL-48W605B, серія № 2008863;

- меблі кухонні, вітальні і передпокій.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на:

- 1/2 частину однокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- легковий автомобіль марки «Renault Megane», 2003 року випуску, жовтого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_5 , номер шасі НОМЕР_6 , який зареєстрований за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу;

- телевізор «LG», модель 24MT48S-PZ, серія № НОМЕР_7 ;

- холодильник-морозильник «Atlant», модель ХМ-4421-189-ND, серія № ;

- машину пральну автоматичну «Atlant», модель СМА60С102-010, серія № ;

- електродуховку вбудовану «Gefeat», модель ДА622-02К27, серія № ;

- мікрохвильову піч «Panasonic», модель NN-ST254M ZPE, серія 5FD 6070417.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 3 511 (три тисячі п`ятсот одинадцять) гривень 91 копійку.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

08.03.2023 до суду надійшла заява позивачки ОСОБА_1 в особі представника адвоката Онищука В.В. про ухвалення додаткового рішення суду, в якій вона вказує на те, що раніше позивачка зазначила, що остаточний розмір фактично понесених нею витрат буде визначений пізніше та з дотриманням вимог ст. 141 ЦПК України на підтвердження даних витрат до суду будуть подані відповідні докази. Просила ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 23 750,00 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (ч. 2 ст. 270 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином.

Від представника відповідача адвоката Кушнір О.С. до суду надійшли письмові заперечення на заяву про вирішення питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу, в яких представник просила в стягненні витрат на правову допомогу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Вивчивши подану до суду заяву про ухвалення додаткового рішення та матеріали справи № 758/1623/22, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що позивачкою було зазначено, що докази витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи будуть надані суду до закінчення судових дебатів у справі абопротягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат і передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У свою чергу, одним з видів витрат, пов`язаних з розглядом справи є витрати на професійну правничу допомогу, які несуть сторони судової справи (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави).

Статтею 1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» визначено граничний розмір витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст. 1 зазначеного вище Закону передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України).

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Суд зазначає, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову.

Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно із ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З урахуванням наведеного, оцінюючи об`єктивно як складність цієї справи, враховуючи предмет спору, кількість судових засідань та їх тривалість, а також з огляду на приписи п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вбачає наявність підстав для часткового задоволення заяви позивачки про стягнення з відповідача у даній справі витрат на правничу допомогу, а саме у розмірі 5 тис. грн, що відповідає критерію реальності та розумності, та є співмірним, виходячи зі складності, категорії справи, виконаних адвокатом робіт та наданих адвокатських послуг.

На підставі викладеного та керуючись ст. 141, 270, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву позивачки ОСОБА_1 в особі представника адвоката Онищука Віктора Вікторовича про ухвалення додаткового рішення у справі № 758/1623/22 - задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у справі № 758/1623/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти вимог заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

- позивачка - ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 ;

- відповідач - ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_9 .

Суддя Дмитро ПЕТРОВ