ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2207/23 Справа № 202/5159/21 Суддя у 1-й інстанції - Слюсар Л. П. Суддя у 2-й інстанції - Канурна О. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Канурної О.Д.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (суддя першої інстанції Слюсар Т.П.) , -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року позивач - Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 40995,32 грн.

В обгрунтування позовних вимог банк зазначив, що 16 жовтня 2018 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 було укладено Заяву про приєднання № 551360505 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та Заяву на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту).

Підписавши Заяву про приєднання до Договору відповідач беззастережно приєднався до Договору в редакції, яка на день підписання цієї Заяви про приєднання була розміщена на офіційній інтернет-сторінці банку (www.oschadbank.ua), та уклав з банком Договір, складовою частиною якого є умови Договору банківського рахунку, Кредитного договору.

Відповідно до умов Договору, банк відкрив на ім`я ОСОБА_1 поточний рахунок № НОМЕР_1 , операції за яким можуть здійснюватись з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) за дебетово-кредитною схемою. Підписанням Заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту), яка є складовою Заяви про приєднання, відповідач ініціював одержання кредиту на споживчі потреби шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) на картковий рахунок та погодився з умовами користування кредитом, відповідно до умов договору, та підтвердив укладання між ним та Банком кредитного договору. Відповідачу було встановлено ліміт кредитної лінії у розмірі 33000,00 грн. з розміром процентної ставки 38% річних. Відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України, поточний (картковий) рахунок відповідача № НОМЕР_1 був змінений на IBAN НОМЕР_2 .

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань з повернення кредиту станом на 30 липня 2021 року виникла заборгованість у розмірі 40 995,32 грн., що складається з: 25265,80 заборгованість за основним боргом (кредитом); 6 902,12 грн. проценти за користування кредитом; 1440,11 грн. - комісія; 1020,78 грн. пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 591,78 грн. пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 1401,04 грн. - три відсотки річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 450,93 грн. три відсотки річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 3002,18 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 920,58 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. До теперішнього часу сума боргу за договором № б/н від 16 жовтня 2018 року відповідачем не погашена.

З метою захисту порушених прав та інтересів, позивач обрав судовий захист відновлення таких прав, що і зумовило звернутись до суду з відповідною позовною заявою про стягнення вказаної вище заборгованості.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2022 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором № б/н від 16 жовтня 2018 року, яка станом на 30 липня 2021 року склала 39555,21 грн., в тому числі: заборгованість за основним боргом (кредитом) 25265,80 грн.; проценти за користування кредитом 6902,12 грн.; пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 1020,78 грн.; пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 591,78 грн.; три відсотки річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 1401,04 грн.; три відсотки річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 450,93 грн.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 3002,18 грн.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 920,58 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» сплачений судовий збір у розмірі 2270 грн. 00 коп.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості з комісії відмовлено.

З вказаним рішення суду не погодився відповідач ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, що рішення суду першої інстанції винесено всупереч вимогам статті 263 ЦПК України, не грунтується на засадах верховенства права, не є законним і обгрунтованим. Дане рішення, на переконання відповідача, не відповідає завданням цивільного судочинства, визначеного цим кодексом, не відповідає нормам матеріального права.

Відповідач ОСОБА_1 просить Дніпровський апеляційний суд винести постанову, якою скасувати рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2022 року про стягнення з нього заборгованості в розмірі 39555,21 грн. та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27 грудня 2022 року відкрито провадження у даній справі та надано сторонам строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09 січня 2023 року справу призначено до розгляду в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Як передбачено ч. 3 вказаної вище статті, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З позовної заяви вбачається, що ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 40995,32 грн., тому апеляційну скаргу слід розглядати без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обгрунтованість рішення у цивільній справі.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 жовтня 2018 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Заяву про приєднання № 551360505 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та Заяву на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту). На підставі вказаної Заяви, відповідачу відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 з лімітом кредитної лінії у розмірі 33000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 38 % на рік.

Шляхом підписання Заяви про приєднання № 551360505, відповідач приєднався до Договору в редакції, яка на день підписання Заяви про приєднання, була розміщена на інтернет-сторінці Банку (www.oschadbank.ua) та уклав з Банком Договір, складовою частиною якого є умови Договору банківського рахунку, Кредитного договору. Підписанням Заяви, відповідач підтвердив отримання у письмовій формі Паспорту споживчого кредиту.

Відповідно до п.п. 6.6.1 п. 6.6. Блоку 6 «Умови кредитування» Заяви на встановлення відновлювальної лінії (Кредиту), процентна за кредитом є фіксованою та складає 38 % річних.

Відповідно до п. 1.24 Розділу ХХІІ «Загальні умови надання кредиту» Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання клієнтом зобов`язання перед банком у розмірі та в строки, передбачені кредитним договором, Банк має право нарахувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення, починаючи з дня,коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, але не більше 15% від суми простроченого платежу. Сукупний розмір неустойки (пені, штрафу) не може перевищувати половини суми кредиту, одержаної позичальником за кредитним договором.

Керуючись приписами Постанови правління національного банку України від 28.12.2018 року № 162, АТ «Ощадбанк» здійснено зміни діючих рахунків клієнтів відповідно до вимог Національного стандарту України «Фінансові операції», поточний картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 був змінений на IBAN НОМЕР_2 .

Отже, у зв`язку зі змінами у законодавстві України та запровадженням Національним банком України відповідних змін до нормативно-правової бази, поточний (картковий) рахунок ОСОБА_1 на теперішній час обліковується в банківській системі за номером по стандарту IBAN НОМЕР_2 .

До позовної заяви банком додано витяг з Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, Заяву про приєднання, Заяву на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту), Умови користування встановленою відновлюваною кредитною лінією, Тарифи за обслуговування поточних рахунків використання платіжних карток та Паспорт споживчого кредиту.

Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором № б/н від 16 жовтня 2018 року вбачається, що станом на 30 липня 2021 року заборгованість по ньому становить 40995,32 грн., що складається з: 25265,80 заборгованість за основним боргом (кредитом); 6902,12 грн. проценти за користування кредитом; 1440,11 грн. - комісія; 1 020,78 грн. пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 591,78 грн. пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 1401,04 грн. - три відсотки річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 450,93 грн. три відсотки річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 3002,18 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 920,58 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 про те, що він дійсно поставив свій підпис в одному документі, зокрема на бланку заяви в жовтні 2018 року про отримання ним кредиту в розмірі 30000,00 грн., але він не підписував ніякого конкретного договору, є безпідставними, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно дочастини 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Підписуючи Заяву про приєднання до Договору, відповідач приєднався до Договору в редакції, яка на день підписання Заяви про приєднання, була розміщена на інтернет-сторінці Банку (www.oschadbank.ua) та уклав з Банком Договір, складовою частиною якого є умови Договору банківського рахунку, Кредитного договору, що підтверджується підписом у Заяві. Відповідач своїм підписом підтвердив отримання у письмовій формі Паспорту споживчого кредиту.

Тобто, сторонами при укладенні кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору.

Відповідно до частини 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Тобто, доказами, які містяться в матеріалах справи, підтверджується факт укладення між позивачем і відповідачем договору.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 про те, що надані позивачем правила надання банківських послуг з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил з посиланням на постанову Верховного Суду від 11.03.2015 року, провадження № 6-16цс15, є безпідставними, виходячи з наступного.

Із пункту 6.11 Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії, підписаній відповідачем, вбачається: підписанням цієї Заяви Клієнт підтвердив, що до підписання даної заяви Банк надав йому як споживачу і він ознайомився з загальною вартістю кредиту, реальною річною процентною ставкою та загальними витратами по кредиту, які викладені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту у додатку до цієї Заяви.

Відповідно до пункту 6.12 вказаної вище Заяви, Клієнт підтверджує факт отримання у письмовій формі Паспорту споживчого кредиту (а.с. 12).

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами.

Вказане вище співпадає з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-144 цс 18.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 про те, що бездоказовими є розміри тих грошових сумм, які позивач просить стягнути з позивача, не надається доказів, як саме велись ці підрахунки, є безпідставними, виходячи з наступного.

Як вбачається із частини 1 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з частиною 3 вказаної вище статті, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Як вбачається із частини 1 статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем надані документи, які підтверджують заборгованість відповідача ОСОБА_1 , а саме: розрахунок заборгованості за основним боргом, процентами, пенею, 3% річних, та інфляційних витрат за прострочення виконання грошового зобов`язання станом на 30.07.2021 року; виписка за період з 24.10.2018 року по 30.07.202 року та виписка за період з 16.08.2019 року по 30.07.2021 року, виписка за період з 24.10.2018 року по 15.08.2019 року (а.с. 13-14, 15-17, 87-88, 89-95).

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обгрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2022 року і задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська

О.В.Халаджи