ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3055/23 Справа № 183/6545/21 Суддя у 1-й інстанції - Кудрявцева Т.О. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління державної казначейської служби в Дніпропетровській області, про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2021 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів, в якому просив стягнути на його користь з Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на відшкодування моральної шкоди 50 000 грн.
Позов мотивовано тим, що 22 березня 2021 року офіцером за напрямком патрульно-постової служби ІНФОРМАЦІЯ_2 молодшим лейтенантом ОСОБА_2 у відношенні нього було складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст. 172-20 КУпАП. Даний протокол про адміністративне правопорушення було направлено до Волноваського районного суду Донецької області, для прийняття рішення згідно чинного законодавства. Постановою Волноваського районного суду Донецької області від 14 червня 2021 року провадження по справі закрито з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення. 24 червня 2021 року постанова набрала законної сили. Тобто його, військовослужбовця, учасника бойових дій на сході України, принизили тим, що незаконно притягли до адміністративної відповідальності за вживання наркотиків, яких він в своєму житті ніколи навіть в руках не тримав, не те, щоб вживати. Позивач зазначає, що з моменту складання на нього даного протоколу, він зазнав великого душевного страждання, його бездоганна репутація перед колегами впала. Дії посадових осіб військової комендатури м. Волноваха, Донецької області завдали йому великої моральної шкоди, що призвело до настання тяжких негативних наслідків, що виразилися у погіршенні його здоров`я, як психологічного так і фізичного. Позивач вважає, що за таке страждання, за цей ганебний вчинок у відношенні нього, він має право на відшкодування шкоди та порядок такого відшкодування прямо передбачений Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», статтями 23, 1176 ЦК України. Зазначає, що, враховуючи глибину його фізичних та душевних страждань, характер та тривалість їх немайнових втрат, часу та зусиль, необхідних для відновлення душевного спокою та попереднього життєвого стану, зважаючи на невідворотність завданої шкоди та враховуючи вимоги розумності і справедливості, він вважає розумним, виваженим та справедливим визначити суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн.
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2022 року позов задоволено частково та ухвалено зобов`язати Державну казначейську службу України списати в безспірному порядку з відповідного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено; вирішено питання стосовно судових витрат.
Рішення суду мотивовано тим, що враховуючи правовідносини, що склалися між сторонами, характеру та обсягу душевних страждань, яких позивач зазнав, їх тривалості та враховуючи, що закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 призвело до поновлення прав позивача, що також є достатньою сатисфакцією із урахуванням обставин цієї справи, відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000,00 грн. буде розумним і справедливим відшкодуванням (компенсацією) моральної шкоди.
В апеляційній скарзі Державна казначейська служба України просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду змінити з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Волноваха Донецької області офіцер за напрямком патрульно-постової служби Військової комендатури міста Волноваха, Донецької області молодший лейтенант ОСОБА_2 склав відносно ОСОБА_1 . Протокол про притягнення до адміністративної відповідальності серії ДНК2/0808, зі змісту якого вбачається, що 22 березня 2021 року о 10 год. 05 хв. солдат ОСОБА_1 був виявлений у стані наркотичного сп`яніння на території базового табору військової частини НОМЕР_1 в районі селища Новотроїцьке, Волноваського району, Донецької області в умовах особливого періоду, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.3 ст. 172-20 КупАП.
Постановою судді Волноваського районного суду Донецької області Чальцева Т.В. від 14 червня 2021 року у справі № 221/1772/21, провадження № 3/221/1158/2021, провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КупАП.
Даною постановою Волноваського районного суду Донецької області від 14 червня 2021 року, зокрема, встановлено, що згідно довідки КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Маріуполь» Донецької області №68/21 від 22 березня 2021 року вбачається, що за висновком огляду у ОСОБА_1 в сечі наркотичні речовини не знайдені перебуває у тверезому стані, а тому дослідивши усі наявні у справі докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Вказана постанова Волноваського районного суду Донецької області від 14 червня 2021 року набрала законної сили і встановлені нею обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної цивільної справи.
Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд обґрунтовано виходив з того, що незаконними діями офіцера за напрямком патрульно-постової служби Військової комендатури міста Волноваха, Донецької області молодшого лейтенанта ОСОБА_2 по складанню відносно ОСОБА_1 вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення позивачу дійсно була заподіяна моральна шкода, яка полягає в заподіяних йому душевних стражданнях, яких він зазнав під час та в зв`язку із складанням вказаного протоколу та що не було спростовано відповідачами.
Враховуючи правовідносини, що склалися між сторонами, характеру та обсягу душевних страждань, яких позивач зазнав, їх тривалості та враховуючи, що закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 призвело до поновлення прав позивача, що також є достатньою сатисфакцією із урахуванням обставин цієї справи, відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000,00 грн. буде розумним і справедливим відшкодуванням (компенсацією) моральної шкоди.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, і відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди.
Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Загально-конституційні засади відносин між державою та громадянином, зокрема, щодо відповідальності держави, закріплено в конституційні та цивільно-правові норми: статтю 56 Конституції України, статті 1173-1176 ЦК України, Закон України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду".
Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державною лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами, що передбачено статтями 1173, 1174 ЦК України.
На підставі ст.1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" в особі виникає право на відшкодування моральної шкоди з підстав, які визначені статтями 2, 4 цього Закону.
Статтями 2, 4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 10-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" судам роз`яснено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом (наприклад, стаття 9 Закону "Про оперативно-розшукову діяльність"). Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має залучити як відповідача відповідний орган Державного казначейства України.
Статтею ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
За приписами ст. 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.
Згідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Відповідно до ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 172-10 172-20 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.
Статтею 1 Закону України «Про Збройні Сили України» передбачено, що Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Органи військового управління забезпечують неухильне додержання вимог Конституції України стосовно того, що Збройні Сили України не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів державної влади чи перешкоджання їх діяльності.
Доводи апеляційної скарги про те, що казначейство жодної шкоди позивачу не заподіювало, у правовідносини з ним не вступало, тому в даному випадку оскаржувальні рішення в частині стягнення коштів безпосередньо з казначейства є незаконним та підлягає скасуванню, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки уповноважений працівник Збройних Сил України при складанні протоколу у справі про адміністративне правопорушення не діє як самостійний суб`єкт владних повноважень, а діє від імені Збройних Сил України, а тому шкода відшкодовується саме з державного бюджету.
Вірно встановивши, що незаконними діями офіцера за напрямком патрульно-постової служби Військової комендатури міста Волноваха, Донецької області молодшого лейтенанта ОСОБА_2 по складанню відносно ОСОБА_1 вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення позивачу дійсно була заподіяна моральна шкода, яка полягає в заподіяних йому душевних стражданнях, яких він зазнав під час та в зв`язку із складанням вказаного протоколу та що не було спростовано відповідачами, районний суд прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення моральної шкоди.
Проте, колегія суддів не може погодитись з викладенням резолютивної частини рішення суду про зобов`язання Державної казначейської служби України списати в безспірному порядку з відповідного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди, а тому вважає за необхідне її змінити, з огляду на наступне.
Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 23-1 частини першої статті 1 Бюджетного кодексу України єдиний казначейський рахунок рахунок, відкритий центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України, на якому консолідуються кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування та кошти інших клієнтів, які відповідно до законодавства знаходяться на казначейському обслуговуванні.
Відповідно до пункту 9 Прикінцевих та Перехідних положень Бюджетного кодексу України рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання. Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.
Згідно з пунктом 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.
Відповідно до покладених завдань Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду (підпункт 3 пункту 4 цього Положення).
Казначейство здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (пункт 9 Положення).
Механізм виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 (далі Порядок).
Відповідно до пункту 3 Порядку рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).
Ураховуючи те, що в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України і управління наявними коштами Державного бюджету України, зокрема, безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду входить до компетенції Державного казначейської служби України, колегія суддів приходить до висновку, що другий абзац резолютивної частини слід викласти у наступній редакції: стягнути з Державного казначейства України () в безспірному порядку з відповідного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) грошові кошти в сумі 1000 (одна тисяча) гривень на відшкодування завданої моральної шкоди.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задовольнити частково.
Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2022 року змінити, виклавши другий абзац резолютивної частини у наступній редакції: стягнути з Державного казначейства України () в безспірному порядку з відповідного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) грошові кошти в сумі 1000 (одна тисяча) гривень на відшкодування завданої моральної шкоди.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко