С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
__________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/1291/23
В справі 760/2096/22
У Х В А Л А

І . Вступна частина

24 березня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Коробенка С.В.

секретаря Семененко А.Д.

представника Позивачки - адвоката Андрєєва М.А.

представника Відповідача - ОСОБА_1

розглянув питання про застосування заходів процесуального примусу в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відібрання дитини та повернення її матері, визначення місця проживання дитини, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, треті особи: Виконавчий комітет Шосткинської міської ради, Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації.

ІІ. Описова частина

В провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відібрання дитини та повернення її матері, визначення місця проживання дитини, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, треті особи: Виконавчий комітет Шосткинської міської ради, Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації.

Свій позов Позивачка обгрунтовує тим, що що ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї поза зареєстрованим шлюбом народився син ОСОБА_4 , батьком якого записаний ОСОБА_3 .

Оскільки Відповідач разом зі нею та сином не проживав, 01.12.2021 рішенням виконавчого комітету Шосткинської міської ради було затверджено висновок про визначення способу участі батька у вихованні дітей, зокрема, сина.

У висновку зазначено, що батько може бачитися з дітьми, зокрема, сином, щотижня з 18 години п`ятниці по 22 годину неділі. Також визначено, що батько може забирати дітей на час канікул з місця фактичного проживання ( АДРЕСА_1 ), при цьому зобов`язаний заздалегідь попереджати матір (Позивача) та повертати дитину на початок учбового процесу.

Натомість, в січні 2022 року Відповідач викрав дитину і станом на день подання позову не повернув. Дитина перебувала з ним в період зимових канікул, проте, після їх закінчення Відповідач відмовився повернути сина до неї, вимкнув його телефон, перешкоджає у побаченнях та спілкуванні, погрожує, що ніколи не поверне сина.

Ухвалою від 17 лютого 2022 року за заявою Позивачки були вжиті заходи забезпечення позову у даній справі, якими зобов`язано ОСОБА_3 до набрання законної сили рішенням суду в даній справі:

-утриматися від вчинення перешкод у будь-який спосіб (шляхом ізоляції дитини, відібрання у неї телефону, заборони спілкування тощо) у спілкуванні ОСОБА_2 з сином ОСОБА_4 телефоном;

-утриматися від самовільної (без відома матері) зміни місця реєстрації та місця навчання дитини;

-неухильно дотримуватися рішення виконавчого комітету Шосткинської міської ради №365 від 01.12.2021 про затвердження висновку про визначення способу участі батька у вихованні дітей (крім випадків, коли вказане рішення буде змінено або скасовано у встановленому законодавством порядку).

26 серпня 2022 року до суду надійшла заява представника Позивачки, в якій він зазначав, що ОСОБА_3 не виконує зобов`язань, покладених на нього ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17.02.2022, продовжує утримувати дитину у себе, чинить перешкоди матері у спілкуванні з нею.

У судовому засіданні Представник Позивачки та сама ОСОБА_2 наполягали на притягненні ОСОБА_3 до відповідальності за ігнорування вимог ухвали про 17.02.2022 та просили застосувати до нього заходи процесуального примусу у вигляді штрафу.

Представник Відповідача заперечував проти притягнення ОСОБА_3 до відповідальності, оскільки ухвала від 16.02.2022 є неактуальною, її неможливо виконувати, оскільки дитина проживає разом з батьком. Відповідач також вважає, що вжиті заходи забезпечення позову не відповідають чинному законодавству, оскільки їх вжиття фактично спричинило вирішення спору по суті. У зв`язку з цим стороною Відповідача готується заява про скасування заходів забезпечення позову.

ІІІ. Мотивувальна частина

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 143 Цивільного процесуального кодексу України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Пунктом 4 частини 1 статті 148 Кодексу визначено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку невиконання ухвали про забезпечення позову.

Стороною Відповідача безспірно визнається, що ОСОБА_3 не дотримується обов`язків, покладених на нього ухвалою суду від 16.02.2022, зокрема в частині виконання рішення виконавчого комітету Шосткинської міської ради №365 від 01.12.2021 про затвердження висновку про визначення способу участі батька у вихованні дітей.

Посилання ОСОБА_3 на те, що зазначене рішення не може виконуватися у зв`язку з тим, що місце проживання дитини фактично змінилося, і малолітній ОСОБА_5 проживає з батьком, суд не сприймає з огляду на відсутність домовленості обох батьків щодо зміни місця проживання дитини.

Частина 1 ст. 162 Сімейного кодексу України визначено, що якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

Відтак, такий спосіб забезпечення позову не є вирішенням справи по суті, а лише умовою вирішення спору.

Враховуючи негативні наслідки невиконання Відповідачем вимог ухвали про забезпечення позову, специфіку спору, суд вважає необхідним застосувати до ОСОБА_3 штраф в дохід державного бюджету в розмірі трьох прожиткових мінімумів для працездатних осіб - 8052 гривень.

Частиною 5 статті 148 Кодексу визначено, що ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України.

Окрім того, суд роз`яснює, що притягнення Відповідача до відповідальності не звільняє його від обов`язку виконувати зобов`язання покладені на нього ухвалою від 17.02.2022, і повторне/систематичне невиконання ухвали суду згідно з ч. 2 ст. 148 ЦПК України матиме наслідком посилення відповідальності.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 143, 148, 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд ухвалив:

1.Стягнути з ОСОБА_3 в дохід державного бюджету штраф в розмірі 8052,00 (вісім тисяч п`ятдесят дві) гривні.

2.Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її складання

3.Стягувач: Державна судова адміністрація України, адреса: 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5; ;

Боржник: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя: