Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/580/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15.03.2023смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді: Єгорової Н.І.,

при секретареві: Маковецькій Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Доманівка, за правилами загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Миколаївська Аграрна Група про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно-

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ТДВ «Миколаївська Аграрна Група» про визнання договору купівлі -продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, посилаючись на те,що 13.05.2020року між ним та ТДВ Миколаївська Аграрна Група укладено у письмовій простій формі договір купівлі-продажу нежитлової будівлі- їдальні за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 168.2 кв.м за 40 000.грн..

На виконання умов договору , продавець за актом приймання -передачі від 13.05.2020року передав покупцю придбану нежитлову будівлю(їдальня), а покупець того ж дня повністю сплатив вартість придбаної нежитлової будвілі та використовує його за цільовим призначенням по теперішній час.

Стан на дату укладання Договору , стан придбаної нежитлової будівлі відповідав умовам договору ,перебував у задовільному стані та був придатним до експлуатації за цільовим призначенням. Зазачені обставини свідчать про те, що договір виконаний сторонами належним чином та в повному обсязі .

Відповідно до п.2.2 Договору , відповідач прийняв на себе зобовязання здійснити за власні кошти нотаріальне посвідчення договору та надати необхідні для цього оригінали документів не пізніше 6 місяців з дати його укладання сторонами.

Під час укладання договору , сторони домовилися ,що уповноважені представники сторін з оригіналами документів прибудуть 20.05.2020року до нотаріуса для посвідчення договору купівлі-продажу нежитлової будівлі нотаріально, проте представник продавця не зявився до нотаріальної контори. Зустріч була перенесена на іншу дату, про щзо повідомлено представника продавця, однак і 28.05.2020року, представник не з"яився і в подальшому відмовився сприяти нотаріальному посвідченню здійсненого правочина.

На теперішінй час представник ТДВ Миколаївська Аграрна Групавзагалі відмовляється від участі в нотаріальному посвідченні договору, а тому єдиним шляхом вирішення спору та захисту прав покупця стало звернення до суду з даним позовом.

Представник позивача-адвокат Кудрявцев М.Ю. у судове засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач - керівник ТДВ "Миколаївська Аграрна Група" -Співак О.В.в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги не визнає.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно договору купівлі-продажу від 13.05.2020року продавець ТДВ Миколаївська Аграрна Група в особі директора Співака Олега Вікторовича ,що діє на підставі статуту , з одного боку, та покупець ОСОБА_1 , уклали договір про те,що продавець зобовязується передати у власність покупця належний продавцю товар , а покупець зобовязується прийняти товар та оплатити його вартість на умовах цього договору. Предметом договору є ,згідно п.1.2. Розділу 1 , - нежитлова будівля -їдальня , площею 168.2 кв.м, що розташована за адресою АДРЕСА_2 . Умови договору погоджені сторонами поставленими підписами.

Відповідно до акту приймання-передачі нежитлового приміщення від 13.05.2020р. до договору купівлі-продажу від 13.05.2020р. вбачається, що ТДВ «Миколаївська Аграрна Група» в особі Співака О.В.передав покупцю ОСОБА_1 товар,а саме нежитлову будівлю -їдальню , площею 168.2 кв.м, що розташована за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідно до типової форми № КО -1, квитанції від 13.05.2020року, ОСОБА_1 здійснив оплату вартості нерухомого майна за договором купівлі-продажу від 13.05.2020року в сумі 40 000 грн.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, нежитлове приміщення(їдальня) , площею 168.2 кв.м, що розташоване в АДРЕСА_2 , належало ТДВ Миколаївська Аграрна Група на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, б/н , видане 01.02.2008р. .

Згідно протоколу загальних зборів учасників товариства з додаткової відповідальністю "Миколаївська Аграрна Група" від 10.12.2019р. учасниками даного товариства була надана згода на продаж нерухомого майна у виді нежитлової будівлі-їдальні, розташованої за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 168,2 кв.м., ціна продажу 40000 грн.

Після укладення договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, сплати покупцем коштів за придбане майно, передачі купленого майна покупцеві, продавець ухиляється від нотаріального посвідчення договору, чим порушує права покупця.

Статтею 15 ЦК України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зіст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно дост.317 ЦК України власникові надано право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

У відповідно до ч. 2ст. 219 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Ч.1ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ч. 1ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно дост. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Ч.2 ст. 220 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недісними» від 06.11.2009 року №9З підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов`язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК .

Згідно ч. 1, 3ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Аналізуючи письмові докази по справі, надані позивачем, судом встановлено, що товариство з додатковою відповідальністю "Миколаївська Аграрна Група", маючи у власності, документально підтвердженої, нежитлову будівлю-їдальню розпорядилася власністю нав свій розсуд, продавши зазначене нерухоме майно гр. ОСОБА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу, складеного у письмовій формі, підписаним сторонами угоди.

Сторони погодили між собою умови договору. Товариство продало нежитлову будівлю, а ОСОБА_1 придбав її, сплативши за це кошти., що підтверджується квітанцією про сплату коштів та актом передачі нежитлової будівлі.

Після виконання умов договору, товариство з додатковою відповідальністю ухиляється від посвідчення укладеного договору нотарільно, що підтверджується листом -запрошення відповідача до нотаріальної контори від 21.05.2020р., складеного позивачем, та відповіддю керівника підприємства О.Співак від 29.05.2020р. про відмову від нотарільного посвідчення укладеного договору.

Оскільки , між сторонами досягнуто домовленостей щодо усіх істотних умов договору, відбулося часткове виконання договору, але відповідач ухилився від його документального оформлення - нотаріального посвідчення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Договір купівлі-продажу нежитлового приміщення підлягає визнанню його дійсним та доцільно визнати за позивачем право власності на даний об"єкт нерухомості.

Нежитлова будівля розташована на земельній ділянці, яка перебуває у комунальній власності.

Згідно ч 2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Беручи до уваги, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, судові витрати , документально підтверджені, у виді судового збору у розмірі 1984.80 грн. підлягають відшкодуванню позивачеві за рахунок відповідача.

На підставі наведеного, ст.ст.220,331,392,638,657, ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі -їдальні , площею 168.2 кв.м, що розташована за адресою АДРЕСА_2 , укладений 13.05.2020року між товариством з додатковою відповідальністю Миколаївська Аграрна Група в особі директора Співака Олега Вікторовича ,та ОСОБА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на нежитлову будівлю -їдальню , площею 168.2 кв.м, що розташована за адресою АДРЕСА_2 .

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Миколаївська Аграрна Група" ( с.Маринівка, вул.Симона Петлюри 13, Вознесенського району, Миколаївської області) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , прож. АДРЕСА_3 ) судові витрати у виді судового збору в сумі 1984.80 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання . апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні- з моменту отримання його копії..

Суддя : Н. І. Єгорова