ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/201/23
провадження № 2-н/753/62/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2023 р. м. Київ

Суддя Дарницького районного суду міста Києва Кулик С.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 , про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , у розмірі всіх доходів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Від ОСОБА_2 надійшло клопотання про застосування до ОСОБА_1 , заходів процесуального примусу за зловживання процесуальними правами, оскільки остання вводить суд в оману. В обґрунтування клопотання зазначив, що він перебуває у шлюбі з ОСОБА_1 , з 2008 року, під час шлюбу у них народилось двоє дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Бажаючи стягнути аліменти у більшому розмірі, заявниця подала до Дарницького районного суду м. Києва дві різні заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмір на кожну дитину окремо, та в кожній заяві зазначила лише одну дитину, та додала по одному свідоцтву про народження, тим самим ввела суд в оману, у зв`язку з чим просив застосувати до ОСОБА_1 , захід процесуального примусу за зловживання процесуальними правами у виді штрафу, у виді 3 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 8052,00 грн.

Вивчивши заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 21.08.2012 року виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_4 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно з свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 від 04.09.2008 року виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути поданий у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно із частиною п`ятою статті 183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до п.4 ч.3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

В порушенні зазначених вимог заявником до не надано до суду підтвердження того, що дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні.

Відповідно до п.8 ч. 1 статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях Європейський суд наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. У випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Обов`язок учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватися процесуальними правами та не допускати зловживання ними передбачений й положеннями ст. 44 ЦПК України.

Відповідно до ст. 143, 144, 148 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали. Заходом процесуального примусу є, зокрема, штраф. Суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу.

Тобто із вказаних положень закону вбачається, що застосування заходів процесуального примусу є правом суду, а не обов`язком.

Враховуючи надані суду дискреційні повноваження, відповідно до яких притягнення до відповідальності учасника справи є правом, а не обов`язком суду, суд не вбачає достатніх підстав для застосування до ОСОБА_1 , заходів процесуального примусу у вигляді накладення штрафу передбаченого ст. 148 ЦПК України.

Керуючись статтями 161, 163, 165 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини.

В задоволенні клопотання ОСОБА_2 про застосування до ОСОБА_1 заходів процесуального примусу за зловживання процесуальними правами - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.В. Кулик