Справа№592/1792/23
Провадження №2/592/751/23

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року м.Суми Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого: судді Катрич О.М. , за участю: секретаря судового засідання: Дядечко Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу в спрощеному позовному провадженні за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Страшок Є.В. звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, і в обґрунтування позовних вимог вказав про те, що 01.07.2008 року ОСОБА_1 , згідно наказу №90-к від 01.07.2008 було прийнято на роботу до Відкритого акціонерного товариства «Укрхімпроект», яке у подальшому було перейменовано на AT «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг» на посаду інженера-проектувальника. Остання займана посада перед звільненням - головний інженер проекту. 28 листопада 2022 року, наказом №77-ос ОСОБА_1 звільнено із займаної посади за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України, але з яким, в порушення ст. 116 цього ж Кодексу в день звільнення повний розрахунок не провели, а тільки надали йому Розрахунковий листок при звільненні, в якому відображена заборгованість підприємства перед Позивачем у розмірі 169 675 гри. 16 коп. Також, Позивачу не виплачена грошова компенсація у зв`язку зі звільненням за 59 календарних днів невикористаної щорічної відпустки. Оформивши звільнення Позивача та видавши йому трудову книжку, Відповідач свій обов`язок із проведення з працівником повного розрахунку в день звільнення не здійснив, а тому є підстави для застосування до Відповідача відповідальності за затримку розрахунку при звільненні, передбачену ст. 117 КЗпП України. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» є законними та обґрунтованими, в той час як вина Відповідача та причинно-наслідковий зв`язок є очевидним, так як саме через незаконні дії Відповідача, а саме - невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП, призвели до порушення норм чинного законодавства України. Очевидно, що внаслідок порушення Відповідачем законних прав Позивача, а саме невиплати йому заробітної плати, тобто порушення Відповідачем конституційного права Позивача па оплату праці, в результаті чого було порушено звичний для останнього уклад життя, завдало йому моральних страждань, які виразилися в докладанні додаткових зусиль для утримання себе та своєї сім`ї, переживаннях, пов`язаних із необхідністю звернення до суду за захистом свого порушеного права, останній зазнав втрат немайнового характеру, тобто йому завдано моральну шкоду, яку оцінює в 100 000 (сто тисяч) гривень. Тому просить суд стягнути з відповідача заробітну плату, середній заробіток за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку та моральну шкоду.

Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позовних вимог відмовити, в частині заробітної плати задовольнити частково, зменшити суму стягнення до 163 675 грн. 16 коп., так як 30.12.2022 року товариство перерахувало позивачу 6 000 грн.

Перевіривши письмові матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 01.07.2008 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу до Відкритого акціонерного товариства «Укрхімпроект», яке на даний час перейменоване на АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» на підставі наказу №90-к від 01.07.2008 року (а.с. 12-13).

01.02.2020 наказом №170С позивача було звільнено і переведено з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на АТ «Сумське машинобудівне науково- виробниче об`єднання-Інжиніринг» на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України.

28.11.2021 року позивача було звільнено із займаної посади за угодою сторін (а.с.14) Однак, з ним не було проведено розрахунку та не виплачено всіх сум, що належали йому від підприємства.

Згідно ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ст. ст. 94, 97, 115 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати встановлюється за погодженням сторін, у відповідності до форм і систем оплати праці, норм праці, а також з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством.

Згідно ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Як передбачено ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно ст. 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Згідно супровідної відомості за вересень 2022 року вбачається, що товариством частково виконане зобов`язання по виплаті заробітної плати ОСОБА_1 у сумі 6000 грн.

Отже, при звільненні і станом на дату звернення з даним позовом до суду, заборгованість із заробітної плати у розмірі 163 675,16 грн. (169 675, 16 грн. 6000 грн.) позивачу не виплачена.

Таким чином, відповідно до статті 116 КЗпП України є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі у розмірі 163 675,16 грн.

Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Отже, враховуючи вимоги ст.117 КЗпП України, є підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих в п. 20 постанови №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Разом з тим, згідно із ч. 3 ст. 10 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану в Україні було продовжено. Наразі режим воєнного стану в Україні триває.

Відповідно сертифікату № 5900-23-0322 ТПП засвідчила військову агресію Російської Федерації проти України як форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а тому з 24.02.2022 року затримка розрахунку при звільненні з працівником (позивачем) триває не з вини роботодавця (відповідача), а внаслідок ведення бойових дій на території України.

Таким чином, з урахуванням викладеного, оскільки ОСОБА_1 був звільнений 29.11.2022, то враховуючі форс-мажорні обставини, позивачу слід відмовити у задоволенні даної вимоги.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн., посилаючись на те, що йому були заподіяні моральні страждання, викликані тим, що він був позбавлена джерела існування, можливості реалізувати свої життєві потреби, був порушений його стан життя.

Стаття 237-1 КЗпП України закріплює право працівника вимагати відшкодування моральної шкоди, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди", обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спорів про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує обсяг заподіяних позивачці моральних страждань, характер і тривалість цих страждань, істотність вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках.

З урахуванням цих обставин, суд на підставі ст. 23 ЦК України визначає моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню позивачу, а саме: стягнути з Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг " на користь ОСОБА_1 2 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, оскільки вважає, що саме такий розмір відшкодування моральної шкоди відповідає вимогам розумності та справедливості.

Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Керуючись ст. ст. 115, 116, 117 КЗпП України, ст. 23 ЦК України, ст. ст. 141, 265-268, 430 ЦПК України, ст. 237-1 КЗпП України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість по заробітній платі в розмірі 163 675 (сто шістдесят три тисячі шістсот сімдесят п`ять) грн. 16 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) моральну шкоду в сумі 2 000,00 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

На рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду. При оголошенні вступної та резолютивної частини судового рішення апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Катрич