У Х В А Л А

27.02.2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Бенца К.К.,

при секретарі судового засідання Майор Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому зсіданні в залі суду в м. Ужгороді скаргу ОСОБА_1 , подану в особі представника адвоката Пітух В.І., заінтересовані особи: Головний державний виконавець Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гусев О.О. , стягувач :ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ич в особі представника заявника ОСОБА_2 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із скаргою на бездіяльність посадових осіб Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), стягувач : ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" та зобов`язання вчинити певні дії.

Свою скаргу мотивує тим, що 18.01.2023 року ОСОБА_1 стало відомо про наявність обтяження номер запису про обтяження: 33852130 (спеціальний розділ), дата, час державної реєстрації: 25.10.2019 15:20:11 державний реєстратор: Гусєв Олександр Олександрович, Ужгородський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області.

Підстава для державної реєстрації: постанова про арешт майна боржника, серія та номер: 50543890, виданий 25.10.2019, видавник: Ужгородський РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49359948 від 25.10.2019 15:20:43, Гусєв Олександр Олександрович, Ужгородський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області. Вид обтяження: арешт всього нерухомого майна особи ОСОБА_1 ..

Представник заявника вказує на те, що з метою з`ясування причин наявності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно діючих записів про обтяження 16.01.2023 ОСОБА_1 звернувся на адресу Ужгородського відділу ДВС із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №50543890 .

З матеріалів виконавчого провадження №50543890 вбачається, що 18.03.2016 року державним виконавцем районного відділу ДВС Гусєв О.О. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження АСВП №50543890 з примусового виконання виконавчого листа №2-4111/11, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 21.08.2015 року, про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укргазбанк» 73 192,82 дол. США, 72 555,98 грн. та 25 063,79 грн;

25.10.2019 року державним виконавцем районного відділу ДВС Гусєв О.О. винесена постанова про арешт майна боржника АСВП №50543890, якою з метою забезпечення виконання рішення суду накладено арешт на все майно боржника.

25.10.2019 року державним виконавцем районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Гусєв О.О. винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу АСВП №50543890, на підставі заяви стягувача вих. № 5181641/2019 від 17.10.2019 року про повернення виконавчого документа стягувачу згідно п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Повторно виконавчий документ №2-4111/11, виданий Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 21.08.2015 року стягувачем ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» було пред`явлено до примусового виконання приватному виконавцю виконавчого округу Закарпатської області Лукеча О.В. та було закінчено на підставі постанови про закінчення виконавчого провадження від 23.09.2022 АСВП №62525854 на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення згідно з виконавчим документом сума боргу погашена відповідно до повідомлення стягувача ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» (докази надаються).

Водночас представник заявника вказує, що в Автоматизованій системі виконавчого провадження відсутні відомості про існування відкритих виконавчих проваджень щодо боржника - гр. ОСОБА_1 , у зв`язку з чим накладені на нього обтяження, в силу вимог Закону України "Про виконавче провадження", підлягали скасуванню.

Представник заявника вказує на те, що 18.01.2023 року ОСОБА_1 звернувся із письмовою заявою про припинення чинності арешту на адресу ДВС, в якій просив припинити чинність арешту накладеного державним виконавцем Ужгородського районного відділу ДВС ГТУЮ в Закарпатській області Гусєвим О.О. згідно постанови про арешт майна боржника від 25.10.2019 ВП№50543890 відносно боржника ОСОБА_1 .

У відповідь на вказану заяву, згідно листа відповіді від 20.01.2023 №9-50543890, Ужгородський відділ державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомив, що подана заява не підлягає до задоволенню.

З огляду на вказане, представник заявника зазначає про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, що свідчить про відсутність підстав для продовження арешту майна , а також підставою для визнання бездіяльності органу ДВС протиправною і зобов`язання останнього вчинити дії, спрямовані на відновлення порушеного права заявника.

Просив врахувати правову позицію викладену в постанові Верховного Суду від 01.11.2021 у справі №21/170-08.

В той же час, наявність у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єкта нерухомого майна запису про арешт всього майна, яке належить йому за відсутності заборгованості перед стягувачем та відсутності виконавчих проваджень щодо примусового виконання вищевказаного рішення суду обмежує право власності на належне майно, а тому заявник вимушений звертатись до суду за захистом свого права.

На підставі викладеного представник заявника просить суд: визнати неправомірною бездіяльність Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 та зобов`язати Ужгородський відділ державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у відповідності до ч.4 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» зняти арешт з майна ОСОБА_1 , накладений постановою про арешт майна боржника, серія та номер: 50543890, виданий 25.10.2019, видавник: Ужгородський РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області (номер запису про обтяження: 33852130 (спеціальний розділ).

Позиція сторін справи :

Представник заявника в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, та просив при розгляді справи врахувати відсутність будь-яких претензій зі сторони стягувача ПАТ «Укргазбанк» про, що ним подано відповідне клопотання та відсутності будь-яких активних виконавчих проваджень на час розгляду даної справи. Також просив врахувати судову практику при розгляді даної категорії справ ухвала Ужгородського міськрайонного суду від 12 грудня 2022 року № 308/4681/22.

Представник Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції подав відзив на скаргу, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні скарги мотивуючи тим, що твердження представника скаржника про відсутність будь-яких правових підстав для подальшого існування арештів, оскільки відсутні відкриті виконавчі провадження щодо позивача є помилковим, оскільки як передбачено ч.4 ст. 59 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. В інших випадках арешт маже бути зняти за рішенням суду. Вважає дії державного виконавця правомірними, вчиненні у повній відповідності до норм Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації виконання рішень.

Представник ПАТ АБ «Укргазбанк» в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, та підтвердив відсутність претензій до заявника ОСОБА_1 . Підстави для повторного предявлення вказаного виконавчого листа до примусового виконання у стягувача відсутні. У стягувача відсутні заперечення по суті поданої ОСОБА_1 скарги.

З огляду на те, що згідно ч.2 ст.450 Цивільного процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, суд дійшов висновку, що не зважаючи на неявку стягувача, боржника, державного виконавця, скарга може бути розглянута судом у даному судовому засіданні.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Так, у відповідності до вимог ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають правоо скаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом.

Положеннями ч.1 ст.74 вказаного закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Як вбачається із змісту скарги, така подана в порядку ст. 447 ЦПК України.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів, що підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII .

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається саме на органи державної виконавчої служби(державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з п. 2, 3, 5 ч. 1 ст. 2 Закону, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: обовязковості виконання рішень; законності; справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» законодавець встановив обов`язки і права виконавців, обов`язковість вимог виконавців.

Відповідно до ч.1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як встановлено судом, постановою державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Гусєв О.О. ВП №50543890 від 18.03.2016 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-4111/11, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 21.08.2015 року, про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укргазбанк» 73 192,82 дол. США, 72 555,98 грн. та 25 063,79 грн. Боржнику встановлено строк для добровільного виконання рішення суду до 25.03.2016 року.

Постановою головного державного виконавця Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Гусєв О.О. ВП №50543890 від 25.10.2019 року про арешт майна, накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору / основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 2049529,05 грн.

Як встановлено судом, головним державним виконавцем Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Гусєв О.О. прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у межах ВП №50543890 від 25.10.2019, на підставі заяви стягувача вих № 5181641/2019 від 17.10.2019 року про повернення виконавчого документа стягувачу згідно п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відомості про арешт внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Рєстру власності на нерухоме майно, Держанвого реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта , номер запису про обтяження 33852130 ( спеціальний розділ) 25.10.2019 року , державний реєстратор: Гусєв О.О., Ужгородський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер : 50543890 виданий 25.10.2019, видавник: Ужгородський РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області.

Як встановлено судом, виконавчий лист №2-4111/11, виданий Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 21.08.2015 року, про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укргазбанк» 73 192,82 дол. США, 72 555,98 грн. та 25 063,79 грн. перебував у подальшому на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Лукеча О.В. ВП № 62525854.

Як встановлено судом, приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Лукеча О.В. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 62525854 з примусового виконання виконавчого листа №2-4111/11, виданий Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 21.08.2015 року, у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення згідно з виконавчим документом сума боргу погашена відповідно до повідомлення стягувача ПАТ АБ «Укргазбанк» на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» .

Разом із тим, як вбачається з матеріалів скарги, ОСОБА_1 звернувся до виконавчої служби із заявою про зняття арешту із майна у січні 2023 року і отримав відмову у вчиненні таких дій 20.01.2023 року.

Скарга у даній справі заснована у зв`язку з оскарженням бездіяльності державного виконавця, який здійснював виконавчі дії у виконавчому провадженні щодо не зняття арешту з майна боржника на стадії завершення виконавчого провадження, проте незакінченого провадження, під час повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 1 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі - Закон) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. № 1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 2 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 56 Закону №1404-VIII, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до частини 4 статті 59 Закону №1404-VIII, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону; отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності"

Згідно з частиною 5 статті 59 Закону №1404-VIII, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Зі змісту наведених вище норм вбачається, що мета застосування процедури арешту майна боржника, для забезпечення реального виконання виконавчого документу. Тобто, існування арешту накладеного державним виконавцем дозволяє йому ефективно здійснювати дії щодо реального виконання виконавчих листів та інших виконавчих документів, упереджує недобросовісну поведінку боржника щодо уникнення сплати ним свого боргу шляхом реалізації або переоформлення належного йому рухомого та нерухомого майна. Таким чином, існування арешту майна, накладеного державним виконавцем має чітко окреслені граничні строки з прийняття відповідної постанови про накладення арешту до завершення виконавчого провадження.

Положеннями пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Відповідно до частини четвертої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті 37 цього Закону, встановлено, що виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди, арешти з майна боржника знімаються, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті під час примусового виконання рішення заходи, про що виконавець виносить постанову, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, виконавець вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

До підстав зняття арешту також належать: закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав (ч. 1 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження").

Верховний Суд в своїй постанові від 27.03.2020 року у справі № 817/928/17 зазначив, що як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Також за приписами ч. 3 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" - у разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. На письмову вимогу стягувача виконавцем надається звіт про використання авансового внеску. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

Так, за положеннями п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав заяву про повернення виконавчого документа стягувачу.

З огляду на те, що головним державним виконавцем Ужгородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Гусєвим О.О. повернуто виконавчий лист стягувачеві ПАТ "УКРГАЗБАНК" за його заявою на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до імперативних приписів ч. 3 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець повинен був зняти арешт, накладений на майно боржника ОСОБА_1 .

Отже, у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" арешт з майна знімається.

Суд вважає, що повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» встановлювало прямий обов`язок у державного виконавця знімати арешт з майна боржника.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню.

У справі, встановлено, що після повернення банку виконавчого документа про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, боржник повідомив виконавчу службу про повне виконання зобов`язань та просив зняти арешт із належного йому майна.

Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, відсутність виконавчого провадження та фактичне виконання судового рішення, відсутність майнових претензій з боку стягувача, та відсутність у необхідності подальшого застосування такого арешту на майно боржника, бездіяльність виконавчої служби щодо незняття арешту з майна заявника є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння його майном (постанова Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі N 2-356/12 (провадження N 61-5972св19), постанова Верховного Суду від 03 листопада 2021 року у справі N 161/14034/20 (провадження N 61-1980св21), постанова Верховного Суду від 22 грудня 2021 року у справі N 645/6694/15 (провадження N 61-18160св19).

Матеріалами справи встановлено, що виконавчий лист №2-4111/11, виданий Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 21.08.2015 року, повернуто стягувачу за його заявою на підставі постанови про повернення виконавчого документа стягувачу -25.10.2019. В подальшому заборгованість за виконавчим документом була погашена в повному обсязі.

На день подачі скарги, виконавчий лист №2-4111/11, виданий Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 21.08.2015 року не перебуває на виконанні в Ужгородському відділі державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), однак виконавча служба відмовляється зняти арешт з майна боржника, накладений з метою виконання цього виконавчого документа.

З огляду на наведені обставини бездіяльність державного виконавця виконавчої служби є неправомірною та наявні підстави для зняття арешту, накладеного на майно ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 50543890.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19), боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Таким чином, суд доходить висновку про те, що повернення виконавчого документу стягувачу у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII встановлювало прямий обов`язок у державного виконавця зняти арешт з майна боржника, із огляду на що доводи заявника в частині наявності підстав для визнання протиправною бездіяльності органу ДВС та зобовязання вчинити певні дії є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Суд також зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених Законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

За приписами ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Наведені норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності, а також покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин право реалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей.

Отже заявником, який був боржником у виконавчому провадженні, позбавлений іншого способу захисту свого права на мирне володіння майном, вірно обрано спосіб захисту - оскарження дій виконавця щодо незняття арешту з належного їй майна. Іний спосіб захисту не поновить його порушені права.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24 травня 2021 року у справі N 712/12136/18 (провадження N 61-4726сво19), у постанові Верховного Суду від 12.10.2022 № 203/3435/21.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ч. ч. 1, 2ст.451ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З урахуванням зазначеного, керуючись наведеними приписами процесуального та матеріального законодавства, суд визнає обґрунтованими доводи заявника щодо визнання неправомірною бездіяльністю державного виконавця Ужгородського відділу державної виконавчої слжуби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністрества юстиції та необхідності скасування обтяження у вигляді арешту, накладеного на майно боржника - гр. ОСОБА_1 відповідно до постанови про арешт майна боржника АСВП №50543890 від 25.10.2019 та приходить до висновку про наявність підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст. ст. ст.ст.2,10,76,77-81,89,247,260,261,354,447,450,451 ЦПК України, ст.ст.37, 38, 40, 57, 61, 74 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 , подану в особі представника адвоката Пітух В.І., заінтересовані особи: Головний державний виконавець Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гусев О.О. , стягувач :ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 .

Зобов`язати Ужгородський відділ державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у відповідності зняти арешт з майна ОСОБА_1 накладений постановою про арешт майна боржника, серія та номер: 50543890, виданий 25.10.2019, видавник: Ужгородський РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області (номер запису про обтяження: 33852130 (спеціальний розділ).

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Учасники справи:

Заявник боржник ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 );

Особа, бездіяльність якої оскаржується, орган ДВС: Ужгородський відділ державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місце знаходження: 88008, м. Ужгород, пл. Ш. Петефі, 14)

Стягувач: ПАТ АБ «Укргазбанк» - (місце знаходження: 88018 м. Ужгород, вул. Швабська, 70)

Дата складання повного тексту ухвали 27.02.2023 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца