КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2023 року м. Київ

Унікальний номер справи № 761/44769/21

Апеляційне провадження 22-ц/824/6872/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Немировська О.В., Ящук Т.І.

сторони

позивач Акціонерне товариство «Компанія авіаційного та ракетно-технічного машинобудування»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 лютого 2023 року, ухвалене під головуванням судді Волошина В.О., у справі за позовом Акціонерного товариства «Компанія авіаційного та ракетно-технічного машинобудування» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и в :

у грудні 2021 року ДАХК «АРТЕМ», який змінив організаційно - правову форму та найменування звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути із відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги 20 099,60 грн; 2 056,76 грн - інфляційних нарахувань; 603,95 грн - 3,0 % річних.

В обґрунтування позову зазначало, що між сторонами у березні 2015 року укладено договір про користування жилою площею та комунальними послугами в гуртожитку по АДРЕСА_1 , а саме кімнатою АДРЕСА_1 . Вони є балансоутримувачами даного гуртожитку.

Згідно з наказом від 18.06.2020 № 184 з 01.08.2020 встановлено плату за послуги з утримання житлового будинку (гуртожитку, філії) для фізичних осіб, які не перебувають у трудових відносинах з ДАХК «Артем» та проживають в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , 111,70 грн за 1 кв м. В досудовому порядку відповідачу було запропоновано переукласти новий договір, у зв`язку зі зміною відповідних тарифів, проте останній відмовляється переукладати відповідний договір, продовжує користуватися приміщенням гуртожитку, та сплачує вартість відповідних послуг на власний розсуд.

За період з липня 2020 року по червень 2021 року сума заборгованості за житлово-комунальні послуги складає 20 099,60 грн.

Оскільки в досудовому порядку відповідач відмовляється сплатити зазначену суму заборгованості вони вимушені звернутись до суду.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08.02.2023 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Компанія авіаційного та ракетно-технічного машинобудування» суму заборгованості житлово-комунальні послуги у розмірі 20 099,60 грн; інфляційні втрати - 2 056,76 76 грн; три відсотки річних - 603,95 грн. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, судом не враховано, що його належним чином не ознайомлено з наказом про зміни в оплаті за послуги з утримання житлового будинку. Суд не врахував його заперечення на претензію, яку він надіслав позивачу та в якій зазначив, що його не ознайомили з наказом № 184 від 18.06.2020, а також просив надати калькуляцію розрахунків за послуги та висловив інші прохання, а також не врахував його відзив на позовну заяву, до якого долучено довідку про технічні показники кімнати АДРЕСА_1 в гуртожитку та відповідно до якої площа кімнати складає 16,2 кв м, тоді як позивачем нарахована заборгованість за кімнату площею 18,15 кв м, а в квитанціях на оплату послуг зазначено площу кімнати 21,24 кв м. Кімната, яку він отримував згідно ордера від 15.11.2002 № 247 була площею 30 кв м, а надалі незаконно розділена позивачем. Суд при ухваленні рішення не витребував належні докази щодо площі кімнати та не переконався в їх існуванні.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Компанія авіаційного та ракетно-технічного машинобудування» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін посилаючись на його законність та обґрунтованість. Зазначає, що відповідач був ознайомлений з наказом № 184 від 18.06.2020 та йому направлялись для підписання договори, про те останній категорично відмовився підписувати, що підтверджуються відповідними актами. Договір на який посилається відповідач, як на підставу часткової сплати за отримані послуги є недіючим. Посилання щодо невірного розрахунку заборгованості у зв`язку з невірною площею житлової кімнати вважає необґрунтованим, оскільки площа приміщення спільного користування, зазначеного на плані, ділиться порівну і додається до загальної площі кожної кімнати, тому що іншого виходу та входу з кімнат, окрім як через приміщення спільного користування, не існує. Доводи апелянта щодо незаконного поділу кімнат спростовується листом № 476 від 20.09.2005 Управління з організації забезпечення пожежної безпеки на закритих об`єктах в м. Києві ГУ МНС України в м. Києві, у якому зазначено про факт проведення робіт щодо влаштування легкої перегородки зазначеним управлінням.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомленням учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що на балансі позивача перебуває гуртожиток по АДРЕСА_1 .

На підставі спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету ДАХК «Артем» від 04.03.2015, вирішено поселити в кімнату АДРЕСА_1 ОСОБА_1 з родиною з 2-х осіб на тимчасове проживання. Укласти договір найму на родину з двох осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - дружина.

19.03.2015 між сторонами укладено договір № 643 на користування комунальними послугами в гуртожитку (філії) для фізичних осіб, які не перебувають в трудових відносинах з ДАХК «Артем» (далі по тексту - договір № 643), відповідно до п. 1.1. позивач надає відповідачу л/місце (житлову кімнату) в гуртожитку (філії) кімнаті АДРЕСА_1, площею 18,15 кв м, з урахуванням коефіцієнту корисної площі, за адресою: АДРЕСА_1 , та здійснює нарахування і збір платежів за спожиті користувачем комунальні послуги, в обсягах та за тарифами, затвердженими КМДА, згідно додатку № 1 до договору, а відповідач користується л/місцем (кімнатою) в гуртожитку (філії) та своєчасно сплачує за надані комунальні послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, що передбачені договором.

19.03.2015 видано ордер № 250 на право зайняття жилої площі в гуртожитку по АДРЕСА_1 ; ордер на проживання дійсний на протязі дії договору № 643 від 19.03.2015.

Відповідно до п. 4.1., 4.2 договору № 643, цей договір діє з дня його підписання сторонами до 19.03.2016. Для продовження дії договору споживач повинен надати в місячний термін у письмовій формі належним чином оформлену заяву (лист) зі згодою керівництва, яка продовжує дію договору.

Укладений між сторонами договір № 643 припинив свою дію, у зв`язку зі спливом строку на який його було укладено.

18.06.2020 видано наказ № 184, відповідно до якого з 01.08.2020 встановлено плату за послуги з утримання житлового будинку (гуртожитку, філії) для фізичних осіб, які не перебувають у трудових відносинах та проживають в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 111,70 грн за 1 кв м.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконує зобов`язання щодо повної оплати житлово-комунальних послуг.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною.

Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила суму коштів), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.

Згідно ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIIIнадання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

За змістом ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.

Відповідно до п. 1 ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» праву споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів кореспондує обов`язок оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 цього ж Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Право на своєчасне отримання житлово-комунальних послуг належної якості згідно із законодавством та обов`язок оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом передбачено також п. 4, 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572.

Відповідно до п. 11 Примірного положення про користування гуртожитками, затвердженого постановою Міністрів України від 20.06.2018 № 498 наймачі, які користуються жилою площею в гуртожитку, зобов`язані своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку у строки, встановлені договором або законом.

Суд, виходячи з вимог вищезазначених норм дійшов правильних висновків про те, що відповідач зобов`язаний своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку у визначених розмірах, проте свій обов`язок не виконує.

Відповідно до витягу з протоколу № 36 від 04.03.2015 спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету ДАХК «Артем» від 04.03.2015 за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 про поселення його з родиною у відомчий гуртожиток у кімнату АДРЕСА_1 житловою площею 18,15 кв м по АДРЕСА_1 для тимчасового проживання вирішено поселити ОСОБА_1 з родиною з 2-х осіб у зазначену кімнату. У протоколі зазначено, що договір № 29 від 15.11.2002 на кімнату АДРЕСА_1, договір № 82 від 15.10.2005 на кімнату № АДРЕСА_1 площею 15,45 кв м та договір № 369 від 01.04.2011 на кімнату АДРЕСА_1 площею 18,4 кв м вважати недійсними.

На підставі цього рішення відповідачу видано ордер № 250 від 19.03.2015.

Доводи апелянта про те, що питання незаконності поділу кімнати АДРЕСА_1 було предметом судового розгляду не мають значення при вирішенні даного спору, оскільки ОСОБА_1 було відмовлено у позові, в якому він просив відновити його право на користування кімнатою АДРЕСА_1 .

Крім того, питання стягнення заборгованості за утримання гуртожитку за період з 19.03.2015 по 30.05.2015 уже було предметом судового розгляду та постановою Київського апеляційного суду від 20.02.2019 такий позов задоволено. У даній постанові встановлено, що відповідач відмовився підписати договір № 643/1 від 19.03.2015 про відшкодування витрат на утримання гуртожитку (філії) для фізичних осіб, які не перебувають у трудових відносинах з компанією, проте підписав додаток № 1 до цього договору, в якому сторони узгодили вартість житлової площі та застосування коефіцієнту корисної площі, що враховує загальну площу приміщення.

У додатку № 1 від 19.03.2015 зазначена площа кімнати АДРЕСА_1 - 18,15 кв м.

Відтак площа кімнати, яку займає відповідач визначена у рішенні адміністрації та профспілкового комітету ДАХК «Артем» від 04.03.2015, ордері, додатку № 1 від 19.03.2015 до договору № 643, а тому доводи апеляційної скарги про те, що суд не встановив дійсну площу кімнати, на яку нараховується плата суперечать наявним у матеріалах справі доказам.

Колегія суддів також вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не був ознайомлений з наказом від 18.06.2020 № 184, яким встановлено з 01.08.2020 плату за послуги з утримання гуртожитку для фізичних осіб, які не перебувають у трудових відносинах та проживають в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 у сумі 111,70 грн за 1 кв м, оскільки із листа ДАХК «АРТЕМ» від 23.03.2021 вбачається, що відповідач отримав претензію позивача, у якій було зазначено розмір плати з посиланням на наказ № 184 від 18.06.2020 та надіслав свої заперечення. У даному листі відповідачу також роз`яснено, що з наказом № 184 від 18.06.2020 його ознайомлено, а для більш детального ознайомлення з діючими тарифами він має право звернутися у відділ житлово-комунальних послуг Компанії у робочий час у будь - який день.

Відповідач не вказує, що він звертався до вищезазначеного відділу та йому було відмовлено у наданні копії наказу чи відмовлено в ознайомленні з діючими тарифами.

Крім того, у рахунках, які отримувалися відповідачем починаючи з серпня 2020 року витрати на утримання будинку визначено у сумі 2 027,36 грн. Виходячи з того, що площа кімнати, за яку зобов`язаний сплачувати відповідач складає 18,15 кв м, то отримавши рахунок відповідач уже знав про те, що тариф, за яким розраховано плату складає 111,70 грн за 1 кв м (2 027,36 грн : 18,15 кв м = 111,70).

Відмова відповідача від підписання будь - яких договорів з позивачем щодо користування гуртожитком починаючи з 2015 року не звільняє відповідача від зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг, у тому числі за утримання гуртожитку, у розмірах, визначених позивачем, з урахуванням подальшої зміни такого розміру.

Доводи відповідача про те, що він сплачував за послуги на підставі раніше укладеного договору суд першої інстанції правильно визнав безпідставними, оскільки дія попереднього договору уже давно закінчилася, а надані позивачем проекти договорів на послідуючі періоди проживання відповідач категорично відмовляється підписувати.

Судом першої інстанції також зроблені правильні висновки про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг.

Відповідач проживає у гуртожитку та отримує житлово - комунальні послуги, а також йому щомісячно направлялися позивачем рахунки на оплату за надані послуги, у тому числі за утримання гуртожитку, які ним у повному обсязі не оплачені.

Розрахунок заборгованості відповідачем не спростований та свій контррозрахунок не наданий.

За вказаних обставин рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Постанова складена 01.05.2023.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді О. В. Немировська

Т. І. Ящук