Справа № 523/3044/20
Провадження №2/523/64/23
У Х В А Л А

"27" лютого 2023 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Мурманової І.М.

за участю секретаря судового засідання Бєлік Л.В.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі заяву про поновлення процесуального строку щодо прийняття до розгляду заяви про зміну предмету позову та клопотання про витребування доказів,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову: ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування, об`єднана з позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 01.11.2022 року підготовче провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову: ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування, об`єднаним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21.12.2022 року заяву ОСОБА_1 про прийняття до розгляду уточненого позову та витребування доказів було залишено без розгляду, з підстав її невідповідності вимогам п. 2 ст. 43 ЦПК України, а також в зв`язку з тим, що заяви були подані з порушенням строків визначених ст. 126 ЦПК України.

Разом з цим на адресу суду 23.01.2023 року (вх. № 1699) надійшла заява про поновлення процесуального строку яка підписана представником ОСОБА_1 адвокатом Гончаренко В.М., згідно довіреності від 02.11.2020 року, що зареєстрована в реєстрі за № 1486.

Згідно поданої заяви про поновлення процесуального строку адвокат Гончаренко В.М., просить: поновити ОСОБА_1 , пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом на звернення до суду із заявою про зміну предмету спору та клопотанням про витребування доказів, надісланих ОСОБА_1 до Суворовського районного суду м. Одеси після закриття ухвалою суду підготовчого провадження (а.с.2-7 том № 2).

Сторони до суду не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

Від адвоката Гончаренко В.М., 21.02.2023 року (вх. № 4534) надійшла заява щодо можливість проведення судового засідання у відсутність сторони позивача та вирішення питання щодо поновлення процесуального строку (а.с.16 том №2).

Представник позивача за об`єднаним позовом ОСОБА_2 , адвокат Сметюх В.С., також звернулась з клопотанням про розгляд справи у відсутність сторони позивача (а.с.24-25 том № 2).

Третя особа ОСОБА_3 до суду не з`явилась, 20.12.2022 року (вх. № 24993) надійшло клопотання за підписом третьої особи, згідно якого третя особа зазначила, що просить суд проводити розгляд справи у її відсутність (а.с.228-229 том №1).

Таким чином, судом встановлено, що сторони про час та місце слухання справи повідомлені, звернулись із заявами щодо можливості проведення судового засідання у їх відсутність.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Отже, судом розглядається заява представника ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку необхідного на вчинення певних процесуальних дій щодо прийняття до розгляду заяви про зміну предмету позову та розгляду клопотання про витребування доказів.

Вирішуючи подане клопотання суд виходить з наступного.

Згідно положення ч. 1 ст. 127 ЦПК України - суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

В обґрунтування заяви представник ОСОБА_1 , зазначила, що не була повідомлена про час та місце слухання справи, при цьому, в судовому засіданні, яке відбулось 01.11.2022 року питання щодо закриття підготовчого засідання було вирішено у її відсутність, тобто, сторона позивача була позбавлена можливості заявити клопотання, а також подати до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, витребування доказів тощо, для забезпечення належного захисту порушених прав ОСОБА_1 .

Дослідивши заяву про поновлення процесуального строку, суд дійшов висновку, що така підлягає задоволенню.

Згідно ч. 4 ст. 127 ЦПК України - одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

З огляду на зазначене, судом встановлено, що позовна заява (уточнена), яку в заяві про збільшення позовних вимог, представник позивача зазначила, як заява про збільшення розміру позовних вимог, подана до суду 20.12.2022 року (вх. № 25083), також, 20.12.2022 року подано й заяву про витребування доказів.

Дослідивши клопотання та доводи на які посилається представник позивача, суд дійшов висновку, що клопотання представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Гончаренко В.М., про поновлення пропущеного процесуального строку підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, судом вирішується питання щодо можливості прийняття до розгляду заяви про збільшення розміру позовних вимог від 20.12.2022 року (вх. № 25083).

Згідно прохальної частини позовних вимог позивач просить: визнати заяву ОСОБА_1 , посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поліщук Г.П., від 28.01.2014 року за реєстровим номером № 100 про надання ОСОБА_4 згоди дарування квартири АДРЕСА_1 не дійсною; визнати недійсним договір дарування частини квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_3 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поліщук Г.П,. 28.01.2014 року за реєстровим номером № 101, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01; визнати за ОСОБА_1 , право власності на частину квартири АДРЕСА_1 , як на частку в спільному майні подружжя; визнати недійсним договір купівлі-продажу частини двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 ,. та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Заботкіною Т.Ю., 05.03.2020 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 51469240 від 04.03.2020 року; скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, запис про право власності № 51469240 від 04.03.2020 року про державну реєстрацію права власності на частину квартири АДРЕСА_1 ; витребувати з володіння ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_1 , частину квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач ОСОБА_2 , після смерті його дружини проживала з ним у спірній квартирі, однак, в 2019 році відносини між ним та відповідачем погіршились, і він був змушений поїхати в на лікування, після лікування до квартири повернутись не змін, та згодом дізнався, що його квартира продана та йому було запропоновано забрати особисті речі. Позивач зазначає, що перебуваючи з дружиною у шлюбі ними було спільно прийнято рішення щодо передання квартири, своїй єдиній онуці ОСОБА_2 , однак, не шляхом дарування, а шляхом укладення договору довічного утримання, з метою отримання від онуки матеріальної та фізичної підтримки. Разом з цим, в квітні 2020 року позивач дізнався про те, що квартири його взагалі продана. Надаючи згоду дружині на відчуження майна, діяв під впливом помилки, оскільки вважав, що дружина укладає договір довічного утримання за умовами якого їх онука буде доглядати за ними, тобто помилявся щодо правової природи правочину.

На підставі викладеного позивач просить прийняти заяву (уточнену) позовну заяву до розгляду (а.с.236-249 том № 1).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

За змістом ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Позов у цивільному процесі - це письмово оформлена та адресована суду письмова вимога, яка складається з вимоги процесуального характеру (відкрити провадження по справі) і вимоги матеріального характеру (захистити невизнане, оспорюване чи порушене право).

Предмет позову - це матеріальний зміст позовних вимог позивача, проявляється в матеріально-правовій заінтересованості - отримати певне матеріальне благо.

Підстава позову - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, які об`єктивуються у поданих доказах.

Верховний Суд України відзначив, що під підставами позову, які згідно з ст. 49 ЦПК може змінити лише позивач, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а не самі по собі посилання позивача на певну норму закону, яку суд може замінити, якщо її дія не поширюється на дані правовідносини.

Позивач може змінити або підставу, або предмет позову. Зміна підстав і предмету позову не допускається. Верховний Суд України відзначив, якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це слід розглядати як нові позовні вимоги, які мають бути оформлені письмовою заявою у відповідності з ЦПК і одночасною відмовою від раніше заявлених вимог.

Судом встановлено, що згідно заяви від 20.12.2022 року, позивач заявив 7 позовних вимог, серед яких є вимоги, які не були заявлені при поданні первісного позову.

Так, відповідно до первісного позову позивач ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовними вимогами до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування квартири.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 28.01.2014 року між позивачем та відповідачем по справі було укладено договір довічного утримання, за умовами якого відповідач, яка є рідною онукою позивача, мала доглядати дідуся довічно, однак під впливом помилки ОСОБА_1 , підписав договір дарування. Позивач зазначає, що відповідач переїхала до його квартири та вона дійсно доглядала за дідусем, однак в 2019 року відносини між сторонами погіршились, позивач був змушений поїхати на лікування та після проходження курсу лікування до квартири не повернувся, оскільки йому було відмовлено в проживанні.

В подальшому позивачу стало відомо, що квартира в 2020 році продана іншій особі та йому було запропоновано забрати власні речі. Позивач посилається, на те, що мети на укладення договору дарування не мав, а відтак його права, як власника квартири порушені, у зв`язку з чим звертається до суду з даним позовом про визнання договору дарування квартири не дійсним.

З огляду на зазначене, судом встановлено, що заявою про уточнення позовних вимог позивач не лише збільшує розмір позовних вимог, алей одночасно змінює підстави та предмет позову, оскільки заявляє нові вимоги, зокрема щодо витребування майна а також про визнання згоди на укладення договору не дійсною.

Відтак, зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Отже зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

Враховуючи, що зі змісту позовної заяви (уточнена) від 20.12.2022 року вбачається, що по суті позивачем подано не заяву про зміну предмета позову, що перебуває в провадженні суду, а порушено низку позовних вимог з посиланням на нові обставини, тобто фактично змінюється не тільки предмет позову, а ще й підстави позову, у зв`язку з цим, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для її прийняття.

Таким чином, позивачем, заяву про збільшення розміру позовних вимог подано в супереч вимог п.2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, оскільки, в заяві змінюється не лише предмет але й підставі позову, заявлено низку нових вимог, які містять нове правове обґрунтування та посилання на нові докази.

Враховуюче викладене, суд, дійшов висновку, що подана заява про зміну предмета позову не відповідає п.2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, оскільки подана одночасно зі зміною, як предмету так і підстав позову, що суперечить вимогам чинного законодавства, а відтак, у прийнятті заяви про зміну предмету позову (уточнення) слід відмовити.

Щодо клопотання про витребування доказів, суд зазначає наступне.

В ході розгляду справи судом встановлено, що власником спірної квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 , право власності на квартиру за якою зареєстровано на підставі договору купівлі-продажу квартири.

Згідно позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позивач зазначила, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 , яка належить їй на підставі договору дарування від 28.01.2014 року.

За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, в праві подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до положення ст.77 ч. 1 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень ( ч.3 тієї ж статті) та суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування ( ч. 4 тієї ж статті).

Статтею 84 ч. 2 ЦПК України, передбачено, що у клопотанні про витребування доказів повинні бути зазначені обставини, які може підтвердити певний доказ, або аргументи, які він може спростувати, підстави з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа.

Таким чином, з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення клопотання позивача ОСОБА_1 , про витребування доказів, а саме: витребування від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Заботкіної Т.Ю., належним чином засвідчені копії документів, що стали підставою для укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 05.03.2020 року між ОСОБА_2 , та ОСОБА_5 .

На підставі викладеного та Керуючись ст.ст. 49, 127, 77, 84, 247, 258, 260, 261,353 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк.

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гончаренко Валентини Михайлівни про прийняття до розгляду заяви про зміну предмету позову подану 22.12.2022 року відмовити.

Витребувати від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Заботкіної Т.Ю., належним чином засвідчені копії документів, що стали підставою для укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 05.03.2020 року між ОСОБА_2 , та ОСОБА_5 .

Копію ухвали суду направити для виконання до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Заботкіної Т.Ю. ( АДРЕСА_2 ).

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили після її підписання суддею.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 03.03.2023р.

Суддя: