ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2з-21/2009 Номер провадження 22-ц/814/133/23Головуючий у 1-й інстанції Зємцов В.В. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

суддів Одринської Т.В., Пікуля В.П.

при секретарі Філоненко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 02 лютого 2009 року ухвалену у складі головуючого судді Зємцова В.В. повний текст судового рішення виготовлено дата не вказана, у справі за заявою Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА Зміст позовних вимог

Між Акціонерним товариством інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №0 від 27 листопада 2007 року . Згідно цього договору позивач надав ОСОБА_2 кредит (грошові кошти у розмірі 67 455,00 грн. на строк користування з 27 листопада 2007 року по 26 листопада 2010 року зі сплатою процентів за користування кредитом, у розмірі 13% річних. Відповідно до підписаного договору ОСОБА_2 взяв на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за його користування у встановлені договором терміни.

Станом на 26.01.2009 року ОСОБА_2 ухилявся від спілкування зі співробітниками банку, взятих на себе зобов`язань по погашенню заборгованості перед банком не виконував.

Тому АТІБ «УкрСиббанк» було змушене звернутися із заявою про забезпечення позову шляхом тимчасового обмеження у виїзді за межі України ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , для захисту своїх прав.

Приймаючи до уваги великий розмір заборгованості та можливість відповідачів в будь-який момент виїхати за кордон , що може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, позивач просив тимчасово обмежити ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право виїзду за межі України до закінчення провадження у справі, та до виконання зобов`язань покладених на них судом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 02 лютого 2009 року, заяву АКІБ «УкрСиббанк» - задоволено. Тимчасово обмежено ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право виїзду за межі України до закінчення провадження у справі, та до виконання зобов`язань покладених на них судовим рішенням.

Ухвалу мотивовано тим, що сума яка підлягає стягненню є істотною, невжиття заходів може зробити неможливим стягнення боргу, та у відповідності до ст..6 ЗУ « Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадяни що ухиляються від виконання зобов`язань, покладених на них судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів можуть бути обмежені у праві виїзду за межі України.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційних скарг

У травні 2022 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 подали апеляційні скарги на ухвалу Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 02 лютого 2009 року. Скарги мотивовані тим, що про існування даної ухвали відповідачі дізналися після відповіді на запит їхнього представника до суду, ухвала суду першої інстанції не може вважатися законною та обгрунтованою, а також на думку апелянтів суд помилково дійшов висновку про необхідність застосування до них обмежень щодо виїзду за кордон.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 просили апеляційні скарги задовольнити, скасувати ухвалу Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 02 лютого 2009 року, в задоволенні заявлених позивачем вимог щодо забезпечення позову відмовити.

Відзив на апеляційні скарги не надходив.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до ч. 1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В судове засідання сторони будучи належним чином повідомлені не з`явилися.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обгрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Полтавського апеляційного суду від 04 жовтня 2022 року замінено позивача у справі АКІБ «УкрСибБанк» його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» ().

Положеннями ст.263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Відповідно до п.5 ч.І ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Згідно ч.3 ст.441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення

Відповідно до ст..150 ЦПК України існують наступні заходи забезпечення позову: накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладення арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необгрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; заборона вчиняти певні дії; встановлення обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупинення митного оформлення товарів чи предметів; арешт морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; інші заходи у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тож у ст.150 ЦПК України не зазначено такого заходу забезпечення позову, як тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до закінчення розгляду справи та виконання зобов`язань покладених на боржника судовим рішенням.

Вищезазначене обмеження може застосовуватись за умов викладених у ст. 441 ЦПК України, де вказано , що суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Судом порушено ст. ст. 81, 263 ЦПК України, внаслідок чого, суд дійшов помилкових висновків та прийняв незаконне та необгрунтоване рішення про заборону права виїзду за межі України боржникам.

За наведених обставин, колегія суддів вважає передчасним застосування до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як до боржників, з метою виконання ними своїх боргових зобов`язань такого заходу впливу, як тимчасове обмеження їх у праві виїзду за межі України, а тому, колегія суддів вважає, що заява АТ «УкрСиббанк» про тимчасове обмеження ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала від 02 лютого 2009 року постановлена з порушенням норм матеріального права та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволені заяви. ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційних скарг та скасування ухвали Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 02 лютого 2009 року про забезпечення позову шляхом тимчасового обмеження права виїзду за межі України боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки, суд дійшов висновку про задоволення апеляційних скарг, судові витрати понесені ОСОБА_2 в сумі 496,20 грн. та ОСОБА_1 в сумі 496,20 грн., пов`язані з переглядом справи в суді апеляційної інстанції підлягають компенсації за рахунок правонаступника заявника, а саме ТОВ «Вердикт Капітал».

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 лютого 2009 року - скасувати.

У задоволенні заяви АТ «УкрСиббанк» про забезпечення позову шляхом тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, 04053, м. Київ, вул.. Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати в сумі 496,20 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, 04053, м. Київ, вул.. Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) судові витрати в сумі 496,20 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 березня 2023 року.

Головуючий суддя: О. О. Панченко

Судді: Т.В.Одринська

В. П. Пікуль