Справа № 944/5297/22
Провадження №2/944/488/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

13.03.2023 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Матвіїва І.М.

з участю секретаря судового засідання Фостаковської Т.В.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Яворів, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, згідно вимог якого просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 3346,45 грн та моральну шкоду в розмірі 20 000 грн завдану кримінальним правопорушенням. В обґрунтування поданого позову зазначав, що в рамках кримінального провадження №0000359 від 14.04.2019 ОСОБА_2 обвинувачувався у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.28 ч.1 ст.125, ч.1 ст.28 ч.2 ст.125 КК України. Зокрема у тому, що ОСОБА_2 14 квітня 2019 року приблизно о 01 години 30 хвилин, без попередньої змови із ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та невстановленою особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, знаходячись на польовій дорозі поблизу житлового будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вчинили конфлікт з ОСОБА_1 під час якого, керуючись прямим умислом на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, шляхом нанесення ударів руками та ногами по тілу позивача, спричинили останньому злам коронки і крововилив в ясні першого зуба на верхній щелепі зліва, крововилив в слизовій оболонці верхньої губи зліва, які відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а також синець на правому плечі, три синці на спині, садно на лівій гомілці, які відносяться до легкого тілесного ушкодження. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 31.08.2022 ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито. Також цією ухвало в зв`язку із звільненням ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності, було залишено без розгляду його цивільний позов як потерпілого в кримінальному провадженні.

В зв`язку з отриманими травмами в квітні 2019 року він був вимушений звернутися до Яворівської ЦРЛ із скаргами на біль в області голови, губ, зубів та тіла. При зверненні лікарем були встановлені наступні діагнози: злам зубів, крововиливи в ясна, а також синці по тілі і голові. За період лікування з 15 квітня по 24 квітня 2019 року ним було витрачено кошти на медичні препарати та оплачено послуги стоматолога. Таким чином наслідок протиправних дій ОСОБА_2 йому було заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 3346,45 грн. Також з часу отримання травм та до цього часу він постійно відчуває дискомфорт в області губ та зубів, перенесені травми постійно нагадують про себе. Діями ОСОБА_2 йому спричинено моральну шкоду, яка полягає у: перенесених страждань, оскільки внаслідок отриманих тілесних ушкоджень він отримавши травми, вимушений був неодноразово звертатись до медичних закладів за медичною допомогою, фізичних та моральних стражданнях через порушення сну, які в нього відбуваються у зв`язку із страхом за своє здоров`я, адже наслідки від отриманих травм повністю не усунуті та проявляються до цього часу, внаслідок чого він відчуває сильне моральне пригнічення та психологічну напругу; моральних стражданнях через втрату психологічної рівноваги внаслідок порушення сталого побуту та життєвих зв`язків, адже завдані відповідачем травми, як фізично, так і психологічно, нагадуватимуть йому про себе впродовж тривалого часу. Спричинену моральну шкоду, з врахуванням наведеного вище та принципів розумності і справедливості, він оцінює у 20000,00 грн. Водночас, матеріальна та моральна шкода ОСОБА_2 позивачу ні частково, ні повністю не відшкодована.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 30 листопада 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач в судове засідання не з`явилвся, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити.

У судове засідання відповідач повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, за зареєстрованим місцем проживання та через оголошення на офіційному веб сайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило, відзив на позовну заяву не подав.

За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

На підставі ст.280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи.

Частинами 4, 5 ст.268 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 07.03.2023, є дата складення повного судового рішення 13.03.2023.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 31.08.2022 ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито.

Згідно квитанції від 08.05.2019 ОСОБА_1 сплатив за надання стоматологічних послуг 2450 грн.

Також, позивачем долучено до позову чеки з аптечних пунктів на суму 896.45 грн.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства (ч. 7 ст. 128 ЦПК України).

Відповідно до статті 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв`язку з втратою здоров`я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів.

Зі змісту вказаної норми Закону вбачається, що шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, складається з втраченого заробітку (доходу), додаткових витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Тобто, будь-які витрати, які стягуються на користь потерпілого на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язані з лікуванням та заходами, спрямованими на відновлення здоров`я.

Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України ухвала про закриття кримінального провадження є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена ухвала, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом з`ясовано, що внаслідок отриманих травм стан здоров`я позивача погіршився і він проходив лікування.

Загальна сума витрат на лікування за вказаний період складає 3346,45 гривень. Тобто, у зв`язку з неправомірними діями ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заподіяно матеріальної шкоди у розмірі 3346,45 грн, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Що стосується вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 23 ЦК України має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При вирішенні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг та глибину душевних страждань, їх негативний наслідок, в тому числі і пов`язаний із порушенням звичного життєвого укладу позивача, який був вимушений проходити лікування, втрачати час на звернення до правоохоронних органів, візити до слідчих, суду, надання пояснень тощо.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Тобто при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду необхідно встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

При відшкодуванні моральної шкоди необхідно з`ясовувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, а також в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується.

Суд вважає, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 позивачеві завдано моральної шкоди, яка виразилася у відчутті ним фізичного болю при заподіянні легких тілесних ушкоджень, необхідності відновлювати попередній стан здоров`я.

Проте, суд не погоджується з розміром моральної шкоди, яку просить стягнути позивач, виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать про те, що у зв`язку із спричиненням позивачеві легких тілесних ушкоджень він зазнав моральних та фізичних страждань.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При визначенні розміру моральної шкоди суд, з урахуванням норм ч. 3ст. 23 Цивільного кодексу Українита п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зі змінами, внесеними згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 25 травня 2001 року, виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, бере до уваги характер та обсяг душевних та психічних страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, враховує, що заподіяння відповідачем позивачу легких тілесних ушкоджень безумовно вплинуло на звичний спосіб життя позивача, спричинило певні незручності, викликані необхідністю витрачати додаткові зусилля, спрямовані на відновлення здоров`я, однак, беручи до уваги, що тяжких вимушених змін у життєвих стосунках позивача не відбулося, враховуючи характер отриманих позивачем ушкоджень, глибину фізичних та душевних страждань у зв`язку з їх заподіянням, суд вважає обґрунтованим розмір заподіяної позивачу моральної шкоди в сумі 6000 гривень.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем було заявлено дві позовні вимоги, а саме про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1, 11, 22, 23, 541, 166-1168, 1177, 1192, 1195 ЦК України, ст. 3, 4, 12, 13, 19, 32, 76, 77, 81, 82, 84, 89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354-355 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 3346,45 (три тисячі триста сорок шість) грн 45 коп, моральну шкоду у розмірі 6000,00 (шість тисяч) грн, що разом становить 9346,45 (дев`ять тисяч триста сорок шість ) гривень 45 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір судовий збір в сумі 1290 (одна тисяча двісті дев`яносто ) грн 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 березня 2023 року.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя І.М.Матвіїв