КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2/947/1872/23
УХВАЛА

16.03.2023 року

Київський районний суд м. Одеси в складі головуючого судді Калініченко Л.В., розглянувши питання про самовідвід судді Калініченко Л.В. по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про встановлення факту проживання однією сім`єю,

ВСТАНОВИВ:

26.10.2020 року до Малиновського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про встановлення факту проживання однією сім`єю, в якій позивачка просить суд встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без шлюбу у період з січня 2003 року по 13 серпня 2012 року.

Ухвалою судді Малиновського районного суду міста Одеси від 29 жовтня 2020 року, справу за вказаним позовом було передано до Київського районного суду м. Одеси, за територіальною юрисдикцією.

02.12.2020 року матеріали справи надійшли до суду першої інстанції та були передані головуючому судді Калініченко Л.В.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу на підставі вказаного позову розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 04.12.2020 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання.

15.04.2021 року до суду надійшла заява від позивачки ОСОБА_1 про відвід судді Калініченко Л.В., як головуючого в цій справі, оскільки існують обставини, що виникають сумніви в неупередженості та об`єктивності судді.

Зазначена заява була передана головуючому судді Калініченко Л.В. 16.04.2021 року.

За наслідком розгляду вказаної заяви, Київським районним судом міста Одеси 16.04.2021 року постановлено ухвалу, якою заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Л.В. Калініченко, визнано необґрунтованою. Заяву передано до канцелярії Київського районного суду м. Одеси для визначення в порядку ч.1 ст. 33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід судді Калініченко Л.В.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу за вказаною заявою розподілено судді Коваленко О.Б.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси Коваленко О.Б. від 19.04.2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Л.В. Калініченко по цивільній справі №521/17673/20 відмовлено.

20.04.2021 року матеріали цивільної справи з розгляду вказаної заяви були передані головуючому судді Калініченко Л.В.

Тієї ж дати, 20.04.2021 року Київським районним судом міста Одеси задоволено заяву судді Київського районного суду міста Одеси Калініченко Л.В. про самовідвід. Матеріали цивільної справи №521/17673/20,передано до канцелярії Київського районного суду м. Одеси з метою здійснення повторного автоматичного розподілу справи між суддями та визначення головуючого судді у справі

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2021 року, цивільну справу розподілено судді Пучковій І.М.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 13.06.2022 року під головуванням судді Пучкової І.М., позовну заяву ОСОБА_1 , залишено без розгляду.

Постановою Одеського апеляційного суду від 20.12.2022 року ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 13.06.2022 року скасовано. Справу скеровано до суду першої інстанції для продовження розгляду.

14.03.2023 року матеріали цивільної справи №521/17673/20 надійшли до Київського районного суду міста Одеси.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу №521/17673/20, розподілено судді Калініченко Л.В.

Отримавши матеріали справи, оглянувши їх, суддя Київського районного суду міста Одеси Калініченко Л.В. дійшла висновку про необхідність подати заяву про самовідвід, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36,37 і 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Відповідно до ст. 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Питання про самовідвід судді вирішується ухвалою суду, що розглядає справу.

Заявлення самовідводу - це заява судді про неможливість участі у розгляді справи у зв`язку з наявністю певних обставин, які виключають можливість його участі у судовому розгляді.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

В силу змісту ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

17.07.1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».

Щодо безсторонності суду при розгляді справ, Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь- якого законного сумніву стосовно його безсторонності.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 року в справі Білуха проти України, наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності.

У п.28 рішення ЄСПЛ у справі «Газета «Україна-центр» проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria,) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000XII). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес. Саме тому існують норми закону, які запобігають виникненню будь-яких підозр. Судді заборонено брати участь у розгляді справи за наявності будь-яких обставин, які викликають чи можуть викликати сумніви у його об`єктивності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.06. у справі «Білуга проти України», від 28.10.98. у справі «Ветштайн проти Швейцарії» тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Приймаючи вищевикладене, оскільки суддею Київського районного суду міста Одеси Калініченко Л.В. в цій справі, як головуючим, з метою запобігання у подальшому сумнівів і нарікань з боку ОСОБА_1 у необ`єктивності та упередженості головуючого, для дотримання балансу інтересів між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів сторін і цілями, для досягнення яких буде спрямоване рішення в цій справі, заявлявся самовідвід, що унеможливлює повторну участь в розгляді цієї справи, суд вважає, що заяву про самовідвід головуючому - судді Калініченко Л.В. в цій справі слід задовольнити повторно.

При викладених обставинах та керуючись ст. ст. 33, 36-40 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву судді Київського районного суду міста Одеси Калініченко Л.В. про самовідвід задовольнити.

Матеріали цивільної справи №521/17673/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про встановлення факту проживання однією сім`єю,передати до канцелярії Київського районного суду м. Одеси з метою здійснення повторного автоматичного розподілу справи між суддями та визначення головуючого судді у справі.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, заперечення на неї можуть бути включенні до апеляційної скарги на рішення або ухвалу суду.

Головуючий Калініченко Л. В.