Ухвала

13 березня 2023 року

м. Київ

справа № 600/972/18

провадження № 61-15696св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Крата В. І.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідачі: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Козлівська селищна рада, відділ Державної реєстрації Козівської районної державної адміністрації,

розглянув у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 16 січня 2021 року у складі судді Крамаря В. М. та постанову Тернопільського апеляційного суду від 09 серпня 2021 року у складі колегії суддів: Ходоровський М. В., Гірський Б. О., Бершадська Г. В.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Козлівської селищної ради, відділу Державної реєстрації Козівської районної державної адміністрації про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності на майно.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 постійно проживають по АДРЕСА_1 у будинковолодінні, яке станом на 15 квітня 1991 року належало до колгоспного двору. Його членами були: ОСОБА_6 (голова колгоспного двору, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), вони: ОСОБА_2 (дружина), ОСОБА_3 (син), а також ОСОБА_7 (сестра, яка померла

ІНФОРМАЦІЯ_2 ) і ОСОБА_8 (чоловік сестри, який помер

ІНФОРМАЦІЯ_3 ). На присадибній земельній ділянці знаходиться два житлових будинки. Зважаючи на віднесення будинку до суспільної групи колгоспний двір, що складається із п`яти членів, кожен є співвласником 1/5 частини житлового будинку.

Заповітом від 08 жовтня 2010 року ОСОБА_6 заповів ОСОБА_1 все належне йому майно, де б воно не знаходилось і в чому б воно не виражалось. Він прийняв спадщину і в даний час є власником житлового будинку по АДРЕСА_2 , в порядку спадкування після смерті свого діда ОСОБА_6 .

Рішенням Покропивнянської сільської ради «Про безоплатну передачу землі в приватну власність» від 25 травня 1997 року у власність ОСОБА_6 передано присадибну земельну ділянку площею 0,25 га та земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,6 га. Оскільки ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_6 , він має право власності на зазначені земельні ділянки.

В липні 2015 року ОСОБА_1 стало відомо, що власником частини присадибної земельної ділянки ОСОБА_6 є ОСОБА_5 , а 12 червня 2018 року дізнався, що згідно рішенням виконкому Покропивнянської сільської ради № 12 від 21 червня 1994 року оформлено право власності ОСОБА_7 на житловий будинок по АДРЕСА_1 . З преамбули рішення вбачається, що підставою його прийняття є те, що в погосподарській книзі № 5 будинок в якому проживала ОСОБА_7 з своєю сім`єю вказано, що ОСОБА_7 була головою двору. Оскільки ОСОБА_7 не працювала в колгоспі «За мир», а тому не могла бути головою двору, цим рішенням виконкому право власності по 1/5 частці кожного ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 незаконно визнано за ОСОБА_7 .

За ОСОБА_7 визнано право власності також і на 1/5 частку в спільній власності на спірний житловий будинок, яка належала її чоловікові ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який на день її смерті був живий (помер

ІНФОРМАЦІЯ_3 ), постійно проживав разом з нею, прийняв спадщину після її смерті, і оскільки був непрацездатний, йому було 78 років, мав право на обов`язкову частку в спадковому майні, відповідно до статті 535 ЦК УРСР, 1963 року, не менше двох третин частки, яка б належала йому при спадкоємстві за законом, що становить 2/15 частини будинку, всього мав би у власності 5/15 частин будинку (3/15 + 2/15).

Отже, спадкуванню спадкоємцями за заповітом підлягала тільки 1/15 або 3/45 або 6/90 частин ОСОБА_7 в спірному будинку. 5/15 або 15/45 частин будинку, які належали ОСОБА_8 , спадкували ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відповідно до статті 1264 ЦК України (четверта черга спадкоємців).

Таким чином, ОСОБА_6 (тепер ОСОБА_1 ), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 належить кожному по 14/45 частин спірного будинковолодіння (9/45 + 5/45), всього 42/45 частини або 84/90 частини.

В подальшому спірний будинок, який без згоди позивачів вибув з їх володіння, в порядку спадкування перейшов у власність відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Рішенням Покропивнянської сільської ради № 200 від 14 вересня 2014 року також незаконно передано у власність ОСОБА_5 земельні ділянки площею 0,1546 га для ведення особистого селянського господарства в с. Покропивна (кадастровий номер :02:001:0880) та 0,25 га для обслуговування житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 (кадастровий номер :02:001:0879), оскільки їх власником вже був ОСОБА_6 , якому їх передано рішенням Покропивнянської сільської ради «Про безоплатну передачу землі в приватну власність» від 25 травня

1997 року.

Позивачі просили:

визнати недійсними зроблені Покропивнянською сільською радою записи в погосподарській книзі № 5 за 1986-1987 та за 1991-1992 роки, в частині записів про те, що ОСОБА_7 голова колгоспного двору;

визнати незаконними рішення виконкому Покропивнянської сільської ради «Про визнання права власності на житловий будинок гр. ОСОБА_7 » № 12 від 21 червня 1994 року в частині визнання права власності за ОСОБА_7 на 84/90 частки житлового будинку по АДРЕСА_1 і Свідоцтво про право особистої власності ОСОБА_7 , видане 05 липня 1994 року виконкомом Покропивнянської сільської ради, в частині права власності ОСОБА_7 на 84/90 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 ;

витребувати з чужого незаконного володіння відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 по 28/90 частини кожному: житлового будинку АДРЕСА_1 , земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :02:001:0879 яка розташована по АДРЕСА_1 ;

витребувати з чужого незаконного володіння відповідача ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,1546 га, кадастровий номер :02:001:0880, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по

АДРЕСА_1 .

Рішенням Бережанського районного суду від 16 січня 2021 року, залишеною без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 09 серпня 2021 року, у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що позивачі ОСОБА_2 1930 р. н. та ОСОБА_3 1958 р. н. разом із своїм відповідно чоловіком та батьком ОСОБА_6 1923 р. н. (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), що був головою колгоспного двору, проживали в одному колгоспному дворі, а спадкодавець відповідачів ОСОБА_7 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ) проживала з чоловіком ОСОБА_8 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ) в іншому колгоспному дворі та була головою двору; спору щодо існування двох колгоспних дворів, а не одного колгоспного двору не існувало; записи в погосподарській книзі с. Покропивна за 1986-1990 роки, за 1991-1995 роки є дійсними; права позивачів щодо існування двох дворів не є порушеним із-за наявності у них права на частку кожного з них у своєму колгоспному дворі; визнання за ОСОБА_7 права власності на колгоспний двір, у якому позивачі не були його членами, не порушено; позивач ОСОБА_1 у силу закону не є спадкоємцем після смерті діда права на оскарження факту існування двох колгоспних дворів (особисте немайнове право). Тому спірна земельна ділянка не входить до складу спадщини, оскільки не належала спадкодавцю.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що позивачі

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 разом із ОСОБА_6 були членами одного колгоспного двору, а ОСОБА_7 іншого. Встановлено, що житловий будинок позивачів знаходиться по АДРЕСА_2 , 1/3 частину якого після смерті ОСОБА_6 успадкував ОСОБА_1 та у якому, згідно позовної заяви, є зареєстровані позивачі, а будинок ОСОБА_7 , після смерті якої спадкоємцями є відповідачі, знаходиться по АДРЕСА_1 . Отже, позивачі згідно статей 120-122 ЦК УРСР 1963 року є власниками житлового будинку по АДРЕСА_2 , - майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, будинок по АДРЕСА_1 їм не належить, а тому позовні вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння є безпідставні.

20 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувсядо Верховного Суду з касаційною скаргою та просив оскаржені судові рішення скасувати та направити справу до суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 30 листопада 2021 року відкрито касаційне провадження в цій справі. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення дії судових рішень відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 січня 2022 року справу № 362/2707/19 (провадження № 61-285св21) передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає необхідним відступити від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 вересня 2015 року у справі № 6-1168цс15 та у постанові від

16 серпня 2017 року у справі № 2608/12111/12 (провадження № 6-54цс17), про те, що при застосуванні статті 388 ЦК України у подібних правовідносинах витребувати можна лише індивідуально визначене майно, або майно яке виділено в натурі.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 13 квітня 2022 року справу

№ 362/2707/19 (провадження № 14-21цс22) прийнято та призначено до розгляду.

Правовідносини, спір з приводу яких вирішується у цій справі, є подібними до правовідносин, які є предметом розгляду у справі № 362/2707/19.

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі.

Керуючись статтями 252, 253, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 600/972/18 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 362/2707/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

І. О. Дундар

В. І. Крат