ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

15 березня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/9604/22

Головуючий у першій інстанції Требух Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/519/23

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.

секретар: Патук А.А.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у вільному спілкуванні батька з дитиною (суддя Требух Н.В.), постановлену у м.Чернігів, повний текст ухвали складено 06 січня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив заборонити матері ОСОБА_2 та бабусі ОСОБА_3 перешкоджати батьку ОСОБА_1 у вільному спілкуванні з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по придбаному сину телефону; зобов`язати матір ОСОБА_2 та бабусю ОСОБА_3 контролювати увімкненість та зарядженість телефону ОСОБА_4 до досягнення ним семирічного віку. Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували в шлюбі, в якому народився син ОСОБА_4 . Згодом шлюб було розірвано, а з позивача на підставі рішення суду стягуються аліменти. Позивач вказує, що за рішенням Чернігівського районного суду від 08 лютого 2022 року місце проживання сина визначено з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ними мешкає колишня теща позивача ОСОБА_3 , яка має негативний вплив на свого онука. З метою обізнаності щодо сина ОСОБА_1 24 жовтня 2022 року поштою надіслав йому телефон, але з моменту його отримання зміг тільки двічі безперешкодно поспілкуватися з сином, оскільки телефон постійно виключений, а коли включений, його бере колишня теща або забирає телефон, всіляко перешкоджаючи батьку у спілкуванні з сином. Після чисельних марних спроб вирішити питання безперешкодного спілкування з сином по його телефону шляхом переговорів, взаємних поступок, з метою недопущення страждань та негативного впливу на дитину, ОСОБА_1 своєї мети не досяг, тому вимушений звернутися до суду із даним позовом.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 січня 2023 року передано справу №750/9604/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у вільному спілкуванні батька з дитиною до Чернігівського районного суду Чернігівської області. Ухвалу суду мотивовано тим, що справа не належить до територіальної підсудності Деснянського районного суду м.Чернігова, оскільки місце проживання ОСОБА_2 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Чернігівського району Чернігівської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказану ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не взяв до уваги фактичне проживання позивача в м.Чернігові в орендованій квартирі по АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 посилається, що суд не керувався наведеними в позовній заяві доводами про те, що спір виник з підстав перешкоди батьку, який є військовослужбовцем, у вільному спілкуванні із сином, який проживає окремо.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити. Відповідачка вказує, що позивач зареєстрований у смт Гончарівське Чернігівського району Чернігівської області, тому справа повинна розглядатися саме в Чернігівському районному суді Чернігівської області. Оскільки ні позивач, ні відповідач не мають зареєстрованого місця проживання на території Деснянського району м.Чернігова, дана справа не належить до територіальної підсудності Деснянського районного суду м.Чернігова. Також ОСОБА_2 звертає увагу, що позивач звертався до неї з безліччю позовів і всі справи вирішувалися саме в Чернігівському районному суді, тому вважає, що суд першої інстанції правильно вирішив питання та направив справу за територіальною підсудністю.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції відповідає.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є частиною національного законодавства, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Статтями 27, 28, 30 ЦПК України врегульовано питання територіальної юрисдикції (підсудності).

За загальним правилом територіальної підсудності, яке визначене в ч.1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

З аналізу вказаної норми закону вбачається, що пред`явлення позову можливе лише в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем перебування відповідача.

Положеннями статті 28 ЦПК України визначено випадки підсудності справ за вибором позивача (альтернативна підсудність). Зокрема, частиною 1 передбачено, що позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Системний аналіз відповідних норм ЦПК України, які регулюють питання щодо визначення підсудності, дає підстави для висновку, що підсудність справи визначається на момент пред`явлення позову шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції (ст. 27, 184, 187 ЦПК України).

ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом про усунення перешкод у вільному спілкуванні з дитиною батьком, щодо підсудності даної справи посилався на ст.28 ЦПК України.

У своїй апеляційній скарзі позивач також наголошує на тому, що спір виник з підстав перешкоди батьку у вільному спілкуванні із сином.

Висновок суду першої інстанції, що стаття 28 ЦПК України не містить у переліку позову про усунення перешкод у вільному спілкуванні з дитиною батьком, яка б надавала право ОСОБА_1 звернутися до суду за правилами альтернативної підсудності за своїм зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування, є вірним.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд до іншого суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно з відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області місце проживання ОСОБА_2 зареєстроване в АДРЕСА_1 (а.с.44), а місце проживання ОСОБА_3 зареєстрованим/знятим з реєстрації не значиться (а.с.45).

Суд першої інстанції, враховуючи вимоги п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, встановивши, що місце проживання одного із відповідачів територіально відноситься до Чернігівського району Чернігівської області, обгрунтовано передав справу за загальним правилом підсудності на розгляд до Чернігівського районного суду Чернігівської області.

Твердження ОСОБА_1 про неврахування судом першої інстанції фактичного місця проживання позивача в м.Чернігові не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки у даній справі відсутні підстави для вирішення питання можливості застосування альтернативної підсудності, враховуючи категорію справи (заявлені позивачем вимоги).

Отже, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, ухвалу суду постановлено з дотриманням норм процесуального права і підстави для її скасування відсутні.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить стягнути з позивача всі понесені нею процесуальні витрати, в тому числі витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн.

Проте, положеннями статті 141 ЦПК України встановлено, що розподіл судових витрат між сторонами здійснюється за результатами вирішення позовних вимог. У даній справі в апеляційному порядку оскаржується судове рішення щодо процесуальних питань (підсудності справи), заявлені позовні вимоги по суті не вирішувалися, в зв`язку з чим апеляційний суд позбавлений можливості вирішити клопотання про відшкодування витрат на правову допомогу, яке може бути вирішене судом першої інстанції за результатами розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 16 березня 2023 року.

Головуючий: Судді: