Справа № 452/3553/22
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"14" березня 2023 р. м. Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області
у складі: головуючої судді Карнасевич Г.І.,
з участю секретаря Страхоцької Т.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Самборі Львівської області у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
ОСОБА_1 , пред`явила позов до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В підтвердження позовних вимог посилається на те, що вона являється власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 31.08.2005 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31.05.2005 року.
В даному будинку зареєстровані: ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що убачається з довідки про склад сім`ї №1407 та будинкової книги.
ОСОБА_2 є її колишньою невісткою, оскільки шлюб з її сином ОСОБА_5 розірвано на підставі рішення Самбірського міськрайонного суду від 16.07.2020 року.
Після одруження з її сином відповідачка вселилась в житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Згодом після вселення, тобто, як під час шлюбу, так і після розірвання шлюбу між ними відносини не складалися, оскільки остання провокувала постійні безпричинні скандали з нею. З метою уникнення скандалів вона проживала не в належному їй спірному будинку, а за адресою: АДРЕСА_2 .
Незадовго після розірвання шлюбу відповідачка переїхала проживати в АДРЕСА_3 і не проживає в спірному будинку більше двох років, що убачається з акту обстеження матеріально - побутових умов від 11.11.2022 року.
Наявність реєстрації тепер чужої для неї людини (з якою не ведеться спільний побут, відсутні взаємні права і обов`язки) створює перешкоди в належному здійсненні права власності, оскільки вона має намір переїхати проживати в належний їй спірний будинок. Вірогідність появи в будинку чужої людини позбавляє її можливості скористатися пільгами та оформити житлову субсидію, бо дані державою соціальні гарантії розраховується, виходячи з кількості зареєстрованих осіб, яким нараховується плата за житлово-комунальні послуги. Відповідачка не несла і не несе жодних витрат по утриманню будинку, а за час проживання залишила значні борги за комунальні послуги, які вона була вимушена сплатити.
А тому просить постановити рішення, яким усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 .
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, представила суду заяву, в якій просить суд справу слухати у її відсутності. Позов підтримала в повному обсязі, просить його задовольнити.
Відповідачка ОСОБА_2 повторно в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомила.
За таких обставин суд ухвалив розглянути справу заочно, за відсутності відповідачки, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою усіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим 31 серпня 2005 року виконавчим комітетом Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області.
Відповідно до будинкової книги на будинок АДРЕСА_1 , відомо, що у спірному будинку прописано ОСОБА_6 ОСОБА_7 .
Будучи зареєстрованою у спірному будинку, відповідачка не проживає в ньому протягом двох років без поважних причин, перешкод в користуванні будинком ніхто їй не чинив.
Позивачка несе всі витрати по сплаті комунальних послуг, інших платежів.
Така реєстрація відповідачки в будинку позивачки створює їй перешкоди у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 .
Із акту обстеження матеріально побутових умов проживання гр. ОСОБА_2 , 1987 року народження, зареєстрованої по АДРЕСА_1 , відомо, що за даною адресою вона фактично не проживає уже понад два роки.
ОСОБА_2 є колишньою невісткою ОСОБА_1 , так як шлюб між нею та сином позивача, ОСОБА_5 , був розірваний, а відтак членом сім`ї позивачки не являється.
Таким чином, судом встановлено, що відповідачка понад два роки в житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 не проживає.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України, до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Реєстрація місця проживання відповідачки створює позивачці перешкоди у реалізації права власності на належний їй житловий будинок та оформлення субсидії на житлово-комунальні послуги.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі статей 12, 81 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.
В свою чергу, належним чином повідомлена відповідачка не надала суду будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції позивачки.
Оскільки під час розгляду справи не встановлено підстав для збереження житлового приміщення за відповідачкою, остання добровільно не змінила реєстрацію місця свого проживання, а зареєстрована в будинку позивачки, суд вважає, що наявні підстави для визнання її особою, що втратила право користування жилим приміщенням, так як вона тривалий час, понад два роки, у ньому не проживає.
Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що відповідачка добровільно не змінила реєстрацію місця свого проживання, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13, 81, 89, 259, 263, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в житловому будинку АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача протягом
30 днів з дня отримання копії рішення.
Апеляційна скарга на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя