КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 369/5085/16-ц Головуючий у суді першої інстанції: Ковальчук Л.М.
Номер провадження: 22-ц/824/6174/2023 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Матвієнко Ю.О.
УХВАЛА

10 березня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Судді-доповідача: Матвієнко Ю.О.

суддів: Гуля В.В., Мельника Я.С.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 01 грудня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_5 , Служба у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про визнання незаконним та скасування розпорядження органу приватизації, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської області від 01 грудня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач ОСОБА_1 03 лютого 2023 року направила до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити, у зв`язку з наступним.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявляє клопотання, у якому просить поновити їй строк на апеляційне оскарження рішення суду, посилаючись наявність об`єктивних та незалежних від неї причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а саме: порширення коронавірусної хвороби, смерть відповідача ОСОБА_3 та введення в Україні воєнного стану з 24 лютого 2022 року.

Відповідно до вимог частини 2 статті 358 ЦПК України, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складання повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Так, у змісті повного тексту оскаржуваного рішення від 01 грудня 2020 року не зазначено дати його складання.

Разом з тим, відповідно до відомостей ЄДРСР повний текст оскаржуваного рішення судом виготовлено та надіслано до реєстру 02 грудня 2020 року.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 була повідомлена судом першої інстанції про хід розгляду даної справи, приймала участь у судових засіданнях.

Крім цього, від її імені у справі діяв її представник - адвокат Древицький О.В., відповідно до наявного в матеріалах справи договору та ордеру (а.с.116 -117 т.3).

При цьому, доводів про неповідомлення скаржника про розгляд справи або не залучення її до участі в ній подане клопотання про поновлення строку не містить.

Надані скаржником докази на підтвердження сімейних обставин в розумінні ст. 358 ЦПК України не можуть вважатись безспірним та беззаперечним доказами наявності обставин непереборної сили, що позбавляли скаржника можливості протягом двох років звернутись з апеляційною скаргою.

Посилання апелянта на поширення коронавірусної хвороби з початку 2020 року та на введення в Україні воєнного стану у лютому 2022 року оцінюється судом критично.

При цьому, суд звертає увагу, що станом на 02 грудня 2021 року (останній день встановленого законом преклюзивного строку, пропуск якого унеможливлює поновлення строку на апеляційне оскарження) суди міста Києва працювали у звичайному режимі.

Таким чином, клопотання про поновлення строку не містить обгрутованих доводів та посилань на виникнення обставин непереборної сили, що зумовили б пропуск строку на апеляційне оскарження понад два роки, після складання повного тексту оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97 - ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та порушенням принципу стабільності судового рішення, що суперечить статті 129-1 Конституції України та практиці Європейського суду з прав людини.

Крім цього, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Відповідачкою ОСОБА_1 апеляційна скарга подана лише 03 лютого 2023 року, тобто більше ніж через рік з дня складення повного судового рішення, отже, у даному випадку застосовуються положення ч.2 ст.358 ЦПК України, згідно яких незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

З огляду на те, що апеляційна скарга подана ОСОБА_1 після спливу більш як одного року з дня виготовлення повного тексту рішення, а також враховуючи відсутність передбачених п.п.1 і 2 ч.2 ст.358 ЦПК України виняткових обставин, які б давали підстави для поновлення такого строку, апеляційний суд згідно приписів ч.2 ст.358 ЦПК України відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц, де Об`єднана Палата вказала, що встановлений ч.2 ст.358 ЦПК України річний строк апеляційного оскарження, при відсутності винятків, є присічним і поновленню не підлягає. Виходячи із зазначених критеріїв, ЄСПЛ визнає легітимними встановленні державами обмеження щодо строків оскарження судових рішень (рішення у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року). При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Така ж позиція щодо неможливості поновлення встановленого ч.2 ст.358 ЦПК України присічного річного строку апеляційного оскарження, за відсутності передбачених цією нормою винятків, сформована у цілому ряді рішень Верховного Суду, зокрема: від 24 грудня 2020 року у справі № 333/7054/16-ц, від 24 грудня 2020 року у справі № 761/22804/15-ц, від 23 грудня 2020 року у справі № 2-11205/10, від 16 грудня 2020 року справі № 2-4247/11.

З викладених вище підстав апеляційний суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ч. 2 ст. 358 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 01 грудня 2020 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: