Справа № 736/412/23
Номер провадження 2/736/96/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2023 року м. Корюківка

Корюківський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді - Пархомчук Т.В.,

за участі секретаря - Крапивної Г.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Корюківці у приміщенні суду, в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 08.03.2023 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів і просив суд: зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , податковий номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 податковий номер АДРЕСА_2 , на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до 1/8 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги мотивує тим, що після вступу в законну силу заочного рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 05 листопада 2015 року, яким був визначений розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини, його сімейний та матеріальний стан суттєво змінились, тому він просить суд зменшити розмір аліментів визначених судовим рішенням, що стягується з нього на користь відповідача. Так позивач вказує, що окрім дитини, ОСОБА_3 , у нього з`явилась дитини ОСОБА_4 у шлюбі із ОСОБА_5 . Крім того, позивач вказує на те, що на його утриманні перебуває дитина його нинішньої дружини від іншого шлюбу ОСОБА_6 . З огляду на наведені обставини, позивач вважає, що для забезпечення потребу усіх дітей доцільним є зменшити розмір аліментів з 1/3 до 1/8 частки від усіх доходів позивача.

Ухвалою суду від 15.03.2023 у справі відкрито спрощене позовне провадження та справу призначено до слухання у відкритому судовому засіданні. Цією ухвалою сторонам визначено строк для подачі заяв по суті справи.

В установлений судом строк відповідач відзив на позов не подав.

Позивач в судове засідання не з`явився надав до суду заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання не з`явилась про час слухання справи повідомлялась належним чином, надала до суду заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги не визнала просила відмовити в їх задоволенні, зазначила, що матеріальний стан позивача на даний час покращився порівняно із станом на момент визначення розміру аліментів. Відповідач вважає, що покращення матеріального становища іншої дитини позивача за рахунок погіршення матеріального становища старшої дочки є неприпустимим. Відповідач вказала, що її матеріальне становище не покращилось, на її утриманні є ще двоє малолітніх дітей, відповідач не працює перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3 х років. До військової агресії російської федерації її сім`я проживала в м. Харків, у зв`язку із війною її сім`я все втратила та вони були вимушені переїхати в село.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову за наступних підстав.

Судом встановлено, що 08.08.2009 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстрований виконкомом Жадівської сільської ради, Семенівського району Чернігівської області, актовий запис № 07.

Від цього шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину-доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заочним рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 05.11.2015 року, справа № 736/1313/15-ц, шлюб між сторонами розірвано.

Також, заочним рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 05.11.2015 року, справа № 736/1312/15-ц, з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів щомісячно починаючи з 05.10.2015 року і до повноліття дитини.

Судом встановлено, що між позивачем та ОСОБА_7 , 06.10.2017 року, зареєстровано шлюб, актовий запис 2084. Від цього шлюбу у позивача та ОСОБА_5 , є спільний син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Також, ОСОБА_5 , має сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживає з позивачем однією сім`єю.

На даний час ОСОБА_1 , проживає однією сім`єю з дружиною ОСОБА_5 та двома неповнолітніми дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .

Позивачем до матеріалів справи додано довідку про доходи, яка свідчить про те, що ОСОБА_1 працює у Фермерському господарстві «Берегиня-Агро-1» водієм автотранспортних засобів та отримує заробітну плату 7250,00 грн на місяць.

В той же час ОСОБА_2 у шлюбі із ОСОБА_8 має двох малолітніх дітей ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження.

Також згідно довідки Управління соціального захисту населення новгород-Сіверської військової державної адміністрації (м. Семенівка) ОСОБА_11 перебуває на обліку в управлінні та отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям.

Крім того, відповідачем додано до матеріалів справи довідку від 22.03.2023 № 2245/19.16/24/23 Семенівського відділу державної виконавчої служби у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області, відповідно до якої у ОСОБА_1 є заборгованість зі сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 в сумі 8284,33 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи суд зазначає наступне.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі N 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки народився син від іншого шлюбу з ОСОБА_5 , а також на його утриманні перебуває син його дружини від іншого шлюбу, ОСОБА_6 .

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд звертає увагу, що на те, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження сина, ОСОБА_4 , не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. В той же час позивачем не надано суду доказів значного погіршення матеріального становища батька. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Вказаний висновок, наведений в постанові Верховного суду від 16 вересня 2020 року у справі N 565/2071/19.

Також суд звертає увагу, що посилання позивача на те, що у нього на утриманні перебуває дитина від іншого шлюбу його дружини, не можуть бути взяті до уваги, оскільки у цієї дитини є батьки, які зобов`язані її утримувати, і зменшення розміру аліментів на утримання власної дитини не може відбуватися задля утримання дитини, за відсутності такого обов`язку у позивача.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що визначений заочним рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 05 листопада 2015 року розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та суперечитиме її інтересам.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, визначених заочним рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 05 листопада 2015 року, тому у задоволенні його позовних вимог слід відмовити.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в задоволені позову судові витрати по справі залишаються за позивачем.

Керуючись статтями 180, 182, 183, 191, 192 СК України, статтями 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_12 , АДРЕСА_4 .

Повний текст судового рішення складено 01.05.2023.

Суддя Т.В.Пархомчук