Справа № 715/155/23
Провадження № 2-о/715/114/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року смт. Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Цуренка В.А.

секретар судового засідання Оршевська С.М.

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в смт. Глибока в залі суду справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Глибоцький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про встановлення факту розірвання шлюбу, вказавши в заяві, що 18 жовтня 2000 року між ним та ОСОБА_2 був укладений шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ленінського районного Управління юстиції в Автономній Республіці Крим зроблено актовий запис № 56. Дані обставини підтверджуються витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, сформованим Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану громадян у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 06.01.2023 за № 1 та 10 сторінкою паспорту громадянина України. Від шлюбу мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, у зв`язку з різними поглядами на життя, на майбутнє, сприйняття навколишньої ситуації по-різному, ними за згодою прийнято рішення йти по життю різними шляхами та офіційно розлучитися. Оскільки його дружина категорично відмовилася виїжджати на підконтрольну Україні територію для оформлення належним чином розірвання шлюбу, його колишня дружина звернулася до Керченського суду і отримавши рішення до Керчинського міського відділу запису актів цивільного стану з заявою, де 18 квітня 2016 році шлюб було розірвано, про що складено відповідний актовий запис за № 267.

На даний момент у нього виникла необхідність придбати нерухомість для свого подальшого проживання в Україні, однак, враховуючи, що розірвання шлюбу було зареєстроване на тимчасово окупованій території, тому дана обставина не має правових наслідків на території України, і для укладання угод при купівлі-продажу нерухомого майна йому необхідний дозвіл його колишньої дружини, з якою він не проживає з 2016 року.

Тому просить суд, ухвалити рішення, яким встановити факт розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який був зареєстрований 18 жовтня 2000 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ленінського районного Управління юстиції в Автономній Республіці Крим, про що зроблено актовий запис №56.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, проте направив до суду заяву, в якій підтвердив обставини викладені в заяві, просив суд задовольнити її в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Глибоцького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що вимоги заяви не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, сформованим Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану громадян у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 06.01.2023 за № 1 18 жовтня 2000 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ленінського районного Управління юстиції в Автономній Республіці Крим зроблено актовий запис № 56.

На підставі частин першої та другої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно зі ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факт розірвання шлюбу, а також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У п.10 Постанови Пленуму також надано роз`яснення про те, що суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану.

Таким чином, предметом встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення у суді є: існування факту реєстрації; якщо відповідний запис в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся (відсутність архіву або відповідної книги реєстрації, а також за наявності книги, проте за відсутності запису в ній); якщо у поновленні такого запису органи реєстрації актів громадянського стану відмовили у встановленому законом порядку; запис може бути поновлено лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації події.

З огляду на наведене, стаття 315 ЦПК України передбачає встановлення у судовому порядку факту розірвання шлюбу за умови доведеності того, що розірвання шлюбу було зареєстровано, але втрачені відповідні документи, які неможливо поновити.

Отже, за змістом п. 4 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення за таких умов: якщо відповідний запис в органах реєстрації актів цивільного стану не зберігся (відсутність архіву або відповідної книги реєстрації, а також за наявності книги, проте за відсутності запису в ній); якщо у поновленні такого запису органи реєстрації актів цивільного стану відмовили у встановленому порядку; запис може бути поновлено лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації події.

Відмова зазначеного органу у поновленні запису підтверджується його письмовим висновком, наявність якого є необхідною умовою прийняття судом заяви про встановлення вказаного факту. Вищевикладене узгоджується з правовою позицією, викладеною в Постанові Верховного Суду від 10 грудня 2018 року в справі №2-о-48/10 (провадження №61-1217св18).

Відповідно до п. 11 Розділу 3 Глави ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52, якщо відділу державної реєстрації актів цивільного стану відомо про наявність актового запису про розірвання шлюбу подружжя, то заява, що надійшла, копія рішення суду (витяг з рішення суду) (крім випадку, зазначеного в абзаці третьому пункту 6 цієї глави) і квитанція про сплату державного мита не пізніше наступного робочого дня надсилаються до відділу державної реєстрації актів цивільного стану України за місцезнаходженням актового запису.

У разі зберігання актового запису про розірвання шлюбу на тимчасово окупованій території України державна реєстрація розірвання шлюбу проводиться відділом державної реєстрації актів цивільного стану, до якого подано заяву про розірвання шлюбу на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 4 Розділу 3 Глави ІІІ Підставою для державної реєстрації розірвання шлюбу є: рішення суду про розірвання шлюбу, постановлене судом до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», яке набрало законної сили; спільна заява про розірвання шлюбу подружжя, яке не має дітей; заява про розірвання шлюбу одного з подружжя та рішення суду про визнання другого з подружжя безвісно відсутнім, недієздатним.

В актовому записі про розірвання шлюбу в графі «Підстава державної реєстрації розірвання шлюбу» зазначається одна з підстав: назва суду, дата постановлення судового рішення, номер справи; дата подання заяви про розірвання шлюбу подружжям, яке не має дітей; назва суду, дата постановлення судового рішення про визнання одного з подружжя безвісно відсутнім або недієздатним, номер справи.

Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України визначено, що один із подружжя може пред`явити позов про розірвання шлюбу. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України). Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб (ч.2 ст.115 Сімейного кодексу України).

Підсумовуюче наведене, встановлення в судовому порядку, в тому числі й в порядку окремого провадження, факту розірвання шлюбу, здійснюється за умови розірвання шлюбу в передбаченому законом порядку, існування факту реєстрації розірвання шлюбу та втраті запису про таку реєстрацію, або якщо у поновленні такого запису органи реєстрації актів цивільного стану відмовили у встановленому порядку, або якщо запис може бути поновлено лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації події.

У відповідності до положень ст.1 Закону України від 15.04.2014 «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон) тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року.

Тимчасово окупованою територією України у відповідності до п. 1 ст. 3 вищевказаного закону є, в тому числі, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Разом з тим, згідно ч. 2, 3 ст. 9 Закону, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що заявник та його дружина, будучи обізнаними про офіційне визнання території АРК з 20 лютого 2014 року тимчасово окупованою, своїм правом на подачу заяви про розірвання шлюбу до будь-якого українського органу за своїм вибором не скористались, що на думку суду, свідчить про явне порушення законодавства України. При цьому, як встановлено судом, у заявника був наявним паспорт громадян України, який і на даний час є чинним.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про встановлення факту розірвання шлюбу на тимчасово окупованій території України, органами, які утворені цією окупаційною владою, оскільки всі документи, складені органами окупаційної влади та прийняті ними рішення, є недійсними та незаконними (в тому числі - і з точки зору міжнародного права), не створюють юридичних прав і обов`язків та не можуть визнаватися на території інших держав (України зокрема) як офіційні, а задоволення заяви ОСОБА_1 може призвести до легітимізації вказаних рішень, що є недопустимим.

Також судом при розгляді справи встановлено, що заявником не залучено до участі у справі другого з подружжя - ОСОБА_2 .

Відмова у задоволенні заяви заявника про встановлення факту розірвання шлюбу, не позбавляє його права звернутися в компетентні органи України (зокрема в суд) із заявою (позовними вимогами) про розірвання шлюбу відповідно до вимог законодавства України.

На пiдставi викладеного, ст. 49 ЦК України, ст.ст.1,3, 9 «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», керуючись ст. 4-13,19,76-81,89,259,263-265,293,315 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту розірвання шлюбу - відмовити.

Повний текст судового рішення виготовлено 15 березня 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: