Справа №: 398/2663/22
провадження №: 2/398/735/23
"23" березня 2023 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Дубровської Н.М., за участю секретаря судового засідання Величко Т.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє представник ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком по АДРЕСА_1 .
Позов обґрунтовує тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.04.2021 року ОСОБА_1 належить частки житлового будинку з відповідною часткою господарсько-побутових будівель по АДРЕСА_1 . Співвласниками зазначеного будинку являються ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яким належить по 1/8 частці кожній, на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 26.04.2021 року. В зазначеному будинку, що на праві спільної часткової власності належить позивачам на правах членів сім`ї зареєстровані: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . В той же час, зазначені особи в будинку не проживають з липня 2011 року, будинком не користуються, участі в його утриманні не приймають. Фактично проживають в Данії, де влаштували своє життя, повертатися в Україну наміру не мають. Вирішити з відповідачами у позасудовому порядку питання щодо їх виписки з будинку не вдається, оскільки приїздити в Україну вони наміру не мають, своїх паспортних документів та довіреності на вчинення дій щодо їх виписки не надають, в зв`язку з чим вимушені звернутися до суду.
Позивачі в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце судового засідання справи повідомлені належним чином,
Представник позивача в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належними чином, надала заяву про розгляд справи у її та позивачів відсутність, зазначила, що на позовних вимогах наполягають та не заперечують проти заочного розгляду справи.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання, до суду повернулися конверт з відміткою "не проживає", враховуючи приписи ст. 128 ЦПК України відповідачі вважаються належним чином повідомлені про час та місце судового засідання.
Враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачі є співвласниками будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26.04.2021 року, свідоцтвами про право на спадщину за заповітом від 26.04.2021 року .
З довідки Голови квартального комітету від 15.08.2022 року №24 вбачається, що ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Має наступний склад сім`ї: ОСОБА_3 (донька), ОСОБА_5 (зять) та ОСОБА_6 (онука).
Згідно з актів вих. №1941 від 11.11.2021 року, №25 від 15.08.2022 року складеного комісією за участю голови квартального комітету, про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_7 фактично не проживають в будинку АДРЕСА_1 з липня 2011 року, в зв`язку із фактичним проживанням в Данії їх особисті речі в будинку відсутні.
Згідно відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Кіровоградській області відомості про реєстрацію ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні.
Згідно відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Кіровоградській області ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 4 ст.9 ЖК УРСР).
Відповідно до ст.ст.150, 155 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру (будинок), мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд.
Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі №6-709цс16.
Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч.2 ст. 16 ЦК України.
Отже, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_5 понад рік без поважних причин не проживає в будинку АДРЕСА_1 , власних речей не зберігає, обов`язки по утриманню житла не здійснює, суд вважає, що реєстрація відповідача в квартирі за вищевказаною адресою фактично перешкоджає позивачам в реалізації їх прав власників жилого приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням.
Що стосується визнання ОСОБА_6 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд зазначає наступне.
Згідно відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Кіровоградській області відомості про реєстрацію ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні, а тому за таких обставин, вбачається, що вимоги позивачів не знайшли свого підтвердження щодо визнання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а отже у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 264, 265, 280 282, 284, 352, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє представник ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .
В решті позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Дубровська Н.М.