Справа № 463/3250/22 Головуючий у 1 інстанції: Яворський
Провадження № 22-ц/811/1200/22 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року м.Львів

Справа 463/3250/22

Провадження № 22ц/811/1200/22

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

розглянув справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова, постановлену 9 травня 2022 року у складі судді Яворського С.Й., у справі за скаргою ОСОБА_1 , з участю заінтересованих осіб: Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» на бездіяльність державного виконавця, -

встановив:

6 травня 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з цією скаргою. В обґрунтування своїх доводів вказує, що він є єдиним спадкоємцем свого батька ОСОБА_2 та не може успадкувати належне спадкодавцеві майно через арешт такого. Зазначає, що на його звернення Личаківський ВДВС зазначив про відсутність підстав для знаття арешту з майна, накладеного відповідно до постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16 травня 2015 року ВП №46853684, індексний номер обтяження 9161688, зареєстрований 24 березня 2015 року. Вважає, що позиція Личаківського ВДВС у м. Львові щодо не зняття арешту з майна його батька є незаконною, а тому підлягає визнанню протиправною.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 9 травня 2022 року скаргу повернуто скаржнику.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 . Зазначає, що ухвала є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції порушив норми чинного законодавства. Вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що він не є суб`єктом права на подачу скарги, оскільки він не має статусу сторони виконавчого провадження. Просить скасувати ухвалу і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на доводи скарги.

Належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи учасники справи в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи не подали. Суд ухвалив проводити розгляд справи у відсутності учасників через відсутність поважних причин їх неявки.

Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводиться.

Датою прийняття рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Встановлено, що на виконанні у Личаківському відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) перебувало виконавче провадження ВП №46853684 з виконання виконавчого листа №2-з3482/10, виданого Личаківським районним судом м. Львова, щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» 36 088,05 грн. боргу.

Згідно із Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №46853684 від 16 березня 2015 року на все нерухоме майно боржника накладено арешт.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 .

25 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Шаравари О.Р. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Нотаріусом заведена спадкова справа №65/2020.

Із наданої інформації Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 9 грудня 2021 року №В-3/34 вбачається, що станом на 9 грудня 2021 року у Личаківському ВДВС у м.Львові ЗМУМЮ відсутні відкриті виконавчі провадження, боржником в яких є ОСОБА_2 .

Звертаючись до суду з цією скаргою, ОСОБА_1 , як спадкоємець після смерті свого батька ОСОБА_2 зазначав, що Личаківський відділ ДВС безпідставно не вирішив питання про зняття арешту з майна боржника, накладеного постановою від 16 березня 2011 року у ВП №46853684, і він позбавлений можливості прийняти спадщину.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 447 ЦПК України лише сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із ч.1 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Встановлено, що стороною виконавчого провадження ВП 46853684 був батько ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Виконавче провадження ВП №46853684 завершене.

ОСОБА_1 , вважаючи себе спадкоємцем ОСОБА_2 , не був залучений стороною виконавчого провадження №46853684.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що скаржник не є суб`єктом права на подачу такої скарги в порядку ст. 447 ЦПК України, тобто не може звертатись зі скаргою на дії державного виконавця в межах виконавчого провадження ВП №46853684, яке завершене, в порядку ст. 447 ЦПК України.

Разом з тим, положеннями Розділу 7 ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», якими врегульовано процедуру подачі та розгляду скарг на рішенням, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, не врегульовано питання правових наслідків подачі скарги в порядку ст.447 ЦПК України особою, яка не є стороною виконавчого провадження.

Згідно із ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли: заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

З урахуванням ч. 9 ст. 10 ЦПК України суд вірно вважав за можливе застосувати аналогію закону, а саме положення п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України в частині повернення скарги.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що право скаржника може бути захищене в порядку позовного провадження шляхом подачі позову про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що відповідає позиції, висловленій у постанові ОП КЦС ВС від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19), за якою у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги, відповідають встановленим обставинам. Підстави для скасування оскаржуваного судового рішення відсутні.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 9 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 7 березня 2023 року.

Головуючий______________________Т. І. Приколота

Судді: ___________________ Мікуш Ю.Р. ___________________ Р.В. Савуляк