Провадження № 2/761/880/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Габунії М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву», третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві про стягнення заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В:

22 листопада 2022 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного простою не з вини працівника в сумі 66 594,08 грн. за період з 24.02.2022 року по 05.04.2022 року (28 робочих днів).

Вимоги позову обгрунтовані тим, що 06.04.2022 року позивача було звільнено на підставі положень ч.4 ст.40 КЗпП України та не виплачено заробіток за період вимушеного простою з 24.02.2022 року по 05.04.2022 року.

Позивач не погодилась із звільненням та звернулась до суду з позовом. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 29.09.2022 року (справа №761/8030/22) позивача було поновлено на посаді.

Тому оскільки зазначеним рішенням суду встановлено факт вимушеного простою не з вини робітника, позивач звернувся до суду з цим позовом.

20.12.2022 року до суду надійшов відзив на заявлені вимоги в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні заявлених вимог на тій підставі, що позивач не посилається на норми закону, які порушені відповідачем, що свідчить про надуманість позову. Так як рішення суду на яке посилається позивач, оскаржується, воно не може бути враховане при вирішенні позовних вимог. В період з 24.02.2022 року по 05.04.2022 року позивач була відсутня на робочому місці без поважних причин та була звільнена за прогул. У зв`язку з тим, що в установі простій не оголошувався, нарахування позивачу заробітної плати за вказаний період суперечить чинному законодавству.

16.12.2022 року до суду надійшла відповідь на відзив в якій представник позивача наполягає, що позивач перебувала в простої, тому має бути нараховано середній заробіток за вказаний період.

Заперечення на відповідь на відзив до суду не надходили.

В судове засідання позивач та її представник не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, представник позивача звернувся до суду із заявою про слухання справи в його відсутність та зазначає, що заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, звернувся із заявою про слухання справи в його відсутність та просив відмовити в задоволенні заявлених вимог з підстав, викладених у відзиві.

А тому на підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність сторін, які не з`явились в судове засідання.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, врахувавши процесуальні заяви сторін, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 29.09.2022 року (справа №761/8030/22) позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання» Міністерство внутрішніх справ України по місту Києву», третя особа: Головне управління державної казначейської служби України у м. Києві про скасування наказу та поновлення на роботі - задоволено у повному обсязі - скасовано наказ Державної установи «Територіальне медичне об`єднання» Міністерство внутрішніх справ України по місту Києву» № 52 о/с від 06 квітня 2022 року про звільнення ОСОБА_1 з посади лікаря-терапевта дільничного терапевтичного відділення №2 поліклініки госпіталю (з поліклінікою) за прогул без поважних причин; поновлено ОСОБА_1 на посаді лікаря-терапевта дільничного терапевтичного відділення №2 поліклініки госпіталю (з поліклінікою) з 07 квітня 2022 року; стягнуто з Державної установи «Територіальне медичне об`єднання» Міністерство внутрішніх справ України по місту Києву» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07 квітня 2022 року по 29 вересня 2022 року у розмірі 299 421 (двісті дев`яносто дев`ять тисяч чотириста двадцять одна) гривень 36 копійок.

Однак постановою Київського апеляційного суду від 22.02.2022 року рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 29 вересня 2022 року скасовано і ухвалено нове судове рішення, яким ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову.

Як встановлено постановою, ОСОБА_1 працювала на посаді лікаря терапевтичного дільничного терапевтичного відділення №2 поліклініки госпіталю (з поліклінікою) в Державній установі «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву».

Суд встановив, що в період з 24 лютого 2022 року по 5 квітня 2022 року лікар ОСОБА_1 була відсутня на робочому місці без поважних причин, а тому вважав що при звільненні позивача за п.4 ст.40 КЗпП України не було порушено положення діючого законодавства.

Крім того судом встановлено, що в ДУ «ТМО МВС України по місту Києву» з урахуванням характеру роботи установи простій не запроваджувався.

За змістом частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст.34 КЗпП України простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.

Отже, оскільки судом встановлено, що позивач у період часу з 24 лютого 2022 року по 5 квітня 2022 року була відсутня на робочому місці без поважних причин внаслідок чого позивача було звільнено на підставі п.4 ст.40 КЗпП України, на підприємстві не встановлювався простій, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 77-82, 213, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву», третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві про стягнення заробітної плати - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 21 березня 2023 року

Суддя: Н.Г. Притула