ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/5572/21 Номер провадження 22-ц/814/1278/23Головуючий у 1-й інстанції Штих Т.В. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Розумовського Олександра Сергійовича

на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 червня 2021 року, постановлену суддею Штих Т.В., повний текст ухвали складений дата не вказана

у справі за заявою Харківської міської ради про вжиття заходів забезпечення позову

у цивільній справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Клопотов Станіслав Давидович, про скасування державної реєстрації прав, припинення права власності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

15 квітня 2021 року Харківська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просила скасувати державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення літ. «Т-1», загальною площею 28,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 з одночасним припиненням речових прав.

10 червня 2021 року Харківська міська рада звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просила вжити заходи забезпечення позову, а саме: заборонити ОСОБА_1 у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії (відчуження, дарування, продажу застави та ін.) щодо нежитлового приміщення літ. «Т-1» за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта 101).

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що вказаний спір виник з приводу протиправного виникнення прав на об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення літ. «Т-1» за адресою АДРЕСА_1 , а подальше його відчуження наступним добросовісним набувачам зробить неможливим виконання рішення суду, тобто можуть здійснюватися дії щодо відчуження вказаного об`єкту з метою використання аргументів стосовно добросовісного набувача під час розгляду вищевказаного позову та ухилення від настання наслідків, передбачених рішенням суду. Також Харківська міська рада зазначала, що відчуження спірного майна третім особам негативно вплине на їх права у майбутньому, а у подальшому призведе до необхідності залучення їх до участі у справі, визнання цивільно-правових угод недійсними, а також скасування відповідних рішень державних реєстраторів про реєстрацію речових прав на це спірне майно, що в цілому негативно вплине на строки розгляду справи по суті та затягуванню процесу. Крім того, це порушить права і свободи особи, яка придбає спірне майно.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 червня 2021 року вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії (відчуження, дарування, продажу застави та ін.) щодо нежитлового приміщення літ. «Т-1» за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта 101).

Визначено, що ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала суду мотивована тим, що між сторонами виник спір, заходи забезпечення позову, які зазначені позивачем є співмірними із заявленими вимогами, а встановлені обставини по справі дають підстави припускати, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Розумовський О.С., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що державним реєстратором за результатами розгляду документів, наданих уповноваженими особами, було правомірною внесено відомості до державного реєстру речових прав та зареєстровано право власності на спірний об`єкт нежитлового приміщення. Вважає, що позивач звернувся до суду з вимогою про демонтаж спірної будівлі, скасування державної реєстрації прав, припинення права власності та зобов`язання вчинити певні дії передчасно, оскільки не дотримано передбаченої Законом процедури щодо вжиття заходів архітектурно-будівельного контролю, тобто виявлення порушення у зазначеній сфері, складення відповідного припису, а також невиконання зазначеного припису з боку суб`єкта містобудування. При цьому, позивачем належними та допустимими доказами не доведено статусу самочинності побудови.

У відзиві на апеляційну скаргу Харківська міська рада просить залишити її без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 20 вересня 2021 року поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Розумовського О.С. на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 червня 2021 року (а.с. 52 виділених матеріалів справи).

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 11 жовтня 2021 року призначено справу до розгляду з повідомленням учасників справи (а.с. 79).

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 05 серпня 2022 року справу передано до провадження колегії суддів у складі: головуючого судді Дорош А.І, суддів Лобова О.А., Триголова В.М. (а.с. 100).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 29 серпня 2022 року справу прийнято до провадження, закінчено проведення підготовчих дій та призначено її до розгляду в приміщенні Полтавського апеляційного суду з повідомлення (викликом) учасників справи на 10.40 год. 22 березня 2023 року (а.с. 101).

У судове засідання до апеляційного суду не з`явилися учасники справи, належним чином 14.03.2023 року повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток про виклик до суду у цивільній справі на офіційні електронні адреси у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України (а.с. 103-106). Представник ОСОБА_1 адвокат Розумовського О.С. подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Заяв та клопотань від інших учасників справи про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно матеріалів справи встановлено, що у провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебувала справа за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Клопотов Станіслав Давидович, про скасування державної реєстрації прав, припинення права власності та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову Харківська міська рада зазначала, що Департаментом територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради досліджувалася інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та було встановлено, що у порушення вимог законодавства України приватним нотаріусом ХМНО Клопотовим С.Д. відкрито розділ об`єкта нерухомого майна №101 та зареєстровано право власності на нежитлове приміщення літ. «Т-1», загальною площею 28,7 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 .

Судом першої інстанції встановлено, що предметом спору є протиправність виникнення прав на об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення літ. «Т-1» за адресою АДРЕСА_1 , а предметом позову - є вимога про скасування державної реєстрації прав та припинення права власності на спірний об`єкт.

Враховуючи зазначене, а також те, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_1 є власником спірного нерухомого майна, має об`єктивну можливість вільно розпорядитися ним на власний розсуд у будь-який час, зокрема, в будь-який час укласти правочин та відчужити спірне майно третім особам, суд першої інстанції дійшов висновку, що забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії (відчуження, дарування, продажу, застави тощо) щодо спірного об`єкта є достатнім та співмірним видом забезпечення позову у цій справі, оскільки не застосування вказаного заходу може призвести до ускладнення виконання рішення суду у даній справі.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом заборони у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії (відчуження, дарування, продажу, застави тощо) щодо спірного об`єкта, суд першої інстанції визнав, що між сторонами виник спір, забезпечення позову у спосіб, про якій просить позивач, буде відповідати меті застосування заходів забезпечення.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що застосований захід забезпечення позову є тимчасовим заходом.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів, з врахуванням наступного.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття таких заходів може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З аналізу статей 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Як роз`яснено в п. 1, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 квітня 2021 року Харківська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просила скасувати державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення літ. «Т-1», загальною площею 28,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 з одночасним припиненням речових прав.

Тобто, предметом даного спору є скасування державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення літ. «Т-1» загальною площею 28,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 за відповідачем ОСОБА_1 , припинення права власності ОСОБА_1 на вказане нежитлове приміщення та зобов`язання вчинити певні дії .

За таких обставин, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що є обґрунтовані підстави припускати, що подальше відчуження спірного нежитлового приміщення новим власником призведе до неможливості фактичного виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог про скасування державної реєстрації права власності та припинення права власності ОСОБА_1 .

При цьому, колегія суддів наголошує, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не лише під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову в разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, - ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Встановивши, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для часткового задоволення заяви про забезпечення позову, а визначений вид забезпечення, з урахуванням встановлених фактичних обставин у контексті цієї справи, є обґрунтованим, достатнім та співмірним видом забезпечення позову в цій справі.

За результатами розгляду справи в апеляційному порядку, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, оскільки фактично вони зводяться до заперечень представника ОСОБА_1 адвоката Розумовського О.С.. по суті пред`явленого позову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не містять підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду, а є власним суб`єктивним тлумаченням норм права та обставин справи, яким суд першої інстанції при постановленні ухвали дав відповідну правову оцінку.

Колегія суддів звертає увагу, що суд апеляційної інстанції переглядає справу та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції на час його ухвалення. Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, справа №638/5572/21 розглянута Дзержинським районним судом м. Харкова по суті з ухваленням 18.01.2023 року рішення суду про відмову у позові. Ухвалою цього суду від 25.01.2023 року скасовані заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.06.2021 року. 20.02.2023 року Харківська міська рада подала апеляційну скаргу на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 січня 2023 року. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 16.03.2023 року цивільна справа витребувана з Дзержинського районного суду м. Харкова для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вище вказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а ухвалу суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Розумовського Олександра Сергійовича - залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 березня 2023 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов