Справа № 643/534/23
Провадження № 2/643/330/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2023 м.Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого-судді: Афанасьєва В.О., розглянувши у приміщенні Московського районного суду м. Харкова в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання колишнього чоловіка,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом про стягнення з колишньої дружини ОСОБА_2 аліментів на її утримання у розмірі 5000 грн щомісячно, з щорічною індексацією, довічно. В обґрунтування позову зазначив, що з 07 листопада 2003 року по 11 жовтня 2021 року перебував у шлюбі з відповідачем. Він є особою з інвалідністю ІІ групи, має незадовільний стан здоров`я, має дохід у вигляді пенсії по інвалідності у розмірі 2300, якої не вистачає для забезпечення лікування, продуктами харчування. Відповідач матеріально забезпечена, працює за кордоном, ймовірно у Польщі, а тому спроможна надавати йому матеріальну допомогу.

Ухвалою від 26.01.2023 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач ОСОБА_2 відзив на позовну заяву до суду не подавала.

Суд, дослідивши позовну заяву, докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 листопада 2003 року по 11 жовтня 2021 року.

Як вбачається з посвідчення № НОМЕР_1 від 06.08.2018, позивач з серпня 2018 року є особою з інвалідністю ІІ групи. Інвалідність встановлена довічно.

Відповідно до ч.ч.2-4 ст.75 Сімейного кодексу України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу (ч.2 ст.76 СК України).

Аналіз норм статей 75 та 76 СК України дає підстави для висновку про те, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені лише за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом (Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15, від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1111цс17 та від 11 жовтня 2018 року у справі № 161/16931/16-ц).

На день пред`явлення позову розмір пенсії по інвалідності складав 2300 грн. Прожитковий мінімум на 01.01.2023 року складає 2093 грн. За таких обставин, з урахуванням положень ч.4 ст.75 СК України, суд приходить до висновку, що позивач не є таким, що потребує матеріальної допомоги від колишньої дружини.

Отже, позивач отримує пенсію по інвалідності в розмірі, що забезпечує його прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, позивач не довів факт у потребі для надання йому матеріальної допомоги колишньою дружиною, а тому позивач не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні частини четвертої статті 75 СК України.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Посилання позивача про неможливість надання відомостей стосовно працевлаштування відповідача та її доходу йдуть всупереч вимогамст.84 ЦПК України, відповідно до якої, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Враховуючи встановлені обставини у справі, дослідженими доказами, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову про стягнення аліментів на утримання колишнього чоловіка слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне судовий збір віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 75,76 СК України -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , код РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя В.О. Афанасьєв