Справа № 359/5261/22
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5451/2023
Головуючий у суді першої інстанції: Семенюта О.Ю.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року Київським апеляційним судом в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Мельника Я.С., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Целікова Владілена Володимировича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2022 року, ухвалене у складі судді Семенюти О.Ю., у цивільній справі №359/5261/22 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про стягнення середньої заробітної плати,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (далі по тексту ДП «Украерорух») про стягнення середньої заробітної плати. Зазначав, що з 02 жовтня 2003 року він працює в Регіональному структурному підрозділі «Київцентраеро» Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на посаді інженера 2 категорії групи експлуатації та ремонту котелень та газового обладнання відділу кондиціювання повітря та сантехнічного забезпечення (ВКП та СТЗ). 18 квітня 2022 року він уклав контракт добровольця територіальної оборони, на підставі якого він набув статус добровольця Бориспільської міської територіальної громади №1 при в/ч НОМЕР_1 та був залучений до виконання громадських та державних обов`язків на постійній та безоплатній основі і приймає безпосередню участь у виконанні завдань територіальної оборони відповідно до підписаного контракту. Наказом ДП «Украерорух» №365/о від 21 квітня 2022 року він був увільнений від роботи із збереженням місця роботи, посади та середнього заробітку на період виконання обов`язків добровольця територіальної оборони. Посилався на те, що ДП «Украерорух» не виплатило йому середню заробітну плату за жоден місяць. З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просив стягнути з ДП «Украерорух» середній заробіток з 18 квітня 2022 року до дня ухвалення рішення суду, а також зобов`язати відповідача в подальшому здійснювати виплату йому середньої заробітної плати до припинення дії контракту добровольця територіальної оборони від 18 квітня 2022 року.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, адвокат Целіков В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу. Просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення,яким позов задовольнити у повному обсязі. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Суд першої інстанції безпідставно прийняв до уваги відзив на позов, оскільки він не відповідає вимогам ЦПК України, так як в ньому не було зазначено попереднього розрахунку судових витрат. Розглядаючи справу, суд першої інстанції не надав ОСОБА_1 часу для підготовки відповіді на відзив. Зазначає, що судом першої інстанції допущено до розгляду справи неналежного представника ДП «Украерорух» та як наслідок взято до уваги документи, подані не уповноваженою особою. Довіреності, видані на ім`я представників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який підписав відзив на позов, не містили дати їх вчинення, а тому, відповідно до ст. 247 ЦПК України є нікчемними. До довіреностей не було надано документів, що посвідчують службове становище представників, та документів на підтвердження підписанта довіреностей. Крім того, звертає увагу на те, що надані відповідачем копії наказів ДП «Украерорух» не містять ознак документа, а мають лише ознаки проекту документа, оскільки такі копії не містять підпису посадової особи, в них відсутні номер та дата документа, натомість, наявний номер, дата реєстрації та штрихкод в невідомій позивачу системі організації документообігу. При цьому в матеріалах справ відсутні докази того, що відповідач у своїй діяльності застосовує інформаційні (автоматизовані) системи організації діловодства. Надані представником ДП «Украерорух» копії документів не відповідають вимогам Національного стандарту ДСТУ 4163:2020 «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації». Матеріали справи не містять жодного підтвердження того, що позивач був ознайомлений з такими наказами. Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що саме з позивачем ДП «Украерорух» намагалося призупинити трудові відносини, оскільки в проекті витягу з додатку № 9 до наказу відповідача від 30.03.2022 року №140 зазначена інша посада позивача. Зазначає, що добровольчі формування територіальних громад, членом якої є ОСОБА_1 , є військово-цивільною складовою територіальної оборони і свою діяльність здійснюють під безпосереднім керівництвом і контролем командира військової частини Сил територіальної оборони Збройних Сил України. Діяльність добровольчих формувань територіальних громад з виконання завдань, визначених п. 2 Положення про добровольчі формування територіальних громад, є військовою службою в розумінні Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Позивач, з моменту укладення ним Контракту добровольця територіальної оборони та набуття статусу добровольця ДФТГ від 18 квітня 2022 року, що передбачає виконання ним державних та громадських обов`язків у співпраці з військовими частинами Сил територіальної оборони Збройних Сил, набув право на збереження за ним місця роботи та середнього заробітку на підставі ч. 1 ст. 119 КЗпП України. Відповідно, наказ ДП «Украерорух» №365/о від 21 квітня 2022 року «Про увільнення від роботи у зв`язку з виконанням обов`язків добровольця територіальної оборони», суперечить приписам ч. 1 ст. 119 КЗпП України. При цьому призупинення дії трудового договору розглядається як тимчасове припинення за укладеним трудовим договором: з боку роботодавця - забезпечувати працівника роботою; з боку працівника - виконувати роботи. Але позивач не мав наміру припиняти виконувати роботу. Відповідач, на якого покладений тягар доказування законності своїх дій, не надав до суду належних та допустимих доказів правомірності невиплати середнього заробітку позивачу й доказів невиконання ОСОБА_1 державних та громадських обов`язків як члена ДФТГ у робочий час.

Калмиков О.В., який діє в інтересах ДП «Украерорух», подав відзив на апеляційну скаргу. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Заперечує проти доводів позивача, вважає їх необґрунтованими, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні адвокат Целіков В.В. та ОСОБА_6, які діють в інтересах ОСОБА_1 , апеляційну скаргу підтримали, просили задовольнити з наведених у ній підстав.

Адвокат Лисов Д.О., який діє в інтересах ДП «Украерорух», проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив скаргу залишити без задоволення з огляду на її безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 02 жовтня 2003 року працює в РСП «Київцентраеро» ДП «Украерорух» на посаді інженера 2 категорії групи експлуатації та ремонту котелень та газового обладнання відділу кондиціювання повітря та сантехнічного забезпечення (ВКП та СТЗ).

Наказом ДП «Украерорух» №140 від 30 березня 2022 року було призупинено дію трудового договору з позивачем із збереженням місця роботи і посади з 01 квітня 2022 року до скасування воєнного стану. Цим же наказом було передбачено, що на час зупинення дії трудового договору ОСОБА_1 нарахування та виплата заробітної плати не проводиться (а.с. 28-29).

18 квітня 2022 року ОСОБА_1 уклав контракт добровольця територіальної оборони, на підставі якого він набув статус добровольця Бориспільської міської територіальної громади №1 (а.с.8).

Наказом ДП «Украерорух» №365/о від 21 квітня 2022 року ОСОБА_1 був увільнений від роботи з 18 квітня 2022 року у зв`язку з виконанням обов`язків добровольця територіальної оборони із збереженням місця роботи, посади і середнього заробітку на період виконання таких обов`язків (а.с. 5).

Наказом ДП «Украерорух» №428/о від 19 травня 2022 року було зупинено дію попереднього наказу №365/о від 21 квітня 2022 року в частині збереження за ОСОБА_1 середнього заробітку з 16 квітня 2022 року (а.с. 83-84).

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . При цьому, ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що на підставі, передбаченої ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», 30 березня 2022 року було зупинено дію трудового договору з ОСОБА_1 , а тому, починаючи з 01 квітня 2022 року у позивача був відсутній робочий час. Ця обставина свідчить про те, що гарантія, передбачена ч.1 ст.119 КЗпП України, не поширюється на ОСОБА_1 .Крім того, наказом ДП «Украерорух» №140 від 30 березня 2022 року було передбачено збереження за позивачем лише місця роботи і посади без виплати йому заробітної плати. Іншим наказом ДП «Украерорух» №428/о від 19 травня 2022 року було зупинено дію попереднього наказу №365/о від 21 квітня 2022 року в частині збереження за ОСОБА_1 середнього заробітку з 16 квітня 2022 року. Ці обставини свідчать про те, що у ДП «Украерорух» не виник обов`язок виплачувати позивачу середню заробітну плату після призупинення укладеного з ним трудового договору.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 КЗпП України на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» призупинення дії трудового договору це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором у зв`язку із збройною агресією проти України, що виключає можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про основи національного спротиву» складовими національного спротиву є територіальна оборона, рух опору та підготовка громадян України до національного спротиву.

Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України «Про основи національного спротиву» фінансування та матеріально-технічне забезпечення національного спротиву здійснюються за рахунок і в межах коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів, а також з інших не заборонених законодавством України джерел.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про основи національного спротиву» на членів добровольчих формувань територіальних громад під час їх участі у заходах підготовки добровольчих формувань територіальних громад, а також виконання ними завдань територіальної оборони поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». На членів добровольчих формувань територіальних громад, які беруть участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, поширюються гарантії соціального захисту, передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дія цього Закону поширюється на членів добровольчих формувань територіальних громад під час їх участі у заходах підготовки добровольчих формувань територіальних громад, а також виконання ними завдань територіальної оборони України.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі, передбаченої ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», 30 березня 2022 року було призупинено дію трудового договору з ОСОБА_1 . Відтак, починаючи з 01 квітня 2022 року у позивача був відсутній робочий час. Ця обставина свідчить про те, що гарантія, передбачена ч.1 ст.119 КЗпП України, не поширюється на ОСОБА_1 .Крім того, наказом ДП «Украерорух» №140 від 30 березня 2022 року було передбачено збереження за позивачем лише місця роботи і посади без виплати йому заробітної плати. Іншим наказом ДП «Украерорух» №428/о від 19 травня 2022 року було зупинено дію попереднього наказу №365/о від 21 квітня 2022 року в частині збереження за ОСОБА_1 середнього заробітку з 16 квітня 2022 року. Ці обставини свідчать про те, що у ДП «Украерорух» не виник обов`язок виплачувати позивачу середню заробітну плату після призупинення укладеного з ним трудового договору.

В матеріалах цивільної справи містяться копії довідок №270 від 20 червня 2022 року, №1482 від 19 квітня 2022 року та №2531 від 02 листопада 2022 року, зі змісту яких вбачається, що починаючи з 18 квітня 2022 року ОСОБА_1 перебував у добровольчому формуванні Бориспільської міської територіальної громади №1. Позивач був неодноразово залучений до виконання громадських та державних обов`язків, а також приймав безпосередню участь у виконанні завдань територіальної оборони (а.с.6-7, 76).

Також, допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_4 показав, що він є т.в.о. командира добровольчого формування Бориспільської міської територіальної громади №1. Тому йому відомо про те, що ОСОБА_1 приймає участь у патрулюванні вулиць разом із співробітниками поліції та в облаштуванні захисних укріплень поряд з трансформаторними станціями, систематично чергує на посту «Покровське», неодноразово був задіяний у тренуваннях, в тому числі зі зброєю. Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_5 показав, що він є командиром 1 роти добровольчого формування Бориспільської міської територіальної громади №1. Він стверджує, що позивач щоденно несе службу у взводі №1 означеної роти.

Разом з тим, довідки № 270 від 20 червня 2022 року, № 1482 від 19 квітня 2022 року та № 2531 від 02 листопада 2022 року, а також показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не є достатніми доказами в розумінні ст. 80 ЦПК України для стягнення на користь позивача середньої заробітної плати за час його перебування у добровольчому формуванні місцевої територіальної оборони. Як вбачається з ч. 1 ст. 23 Закону України «Про основи національного спротиву», фінансування та матеріально-технічне забезпечення національного спротиву здійснюються за рахунок і в межах коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, а не за рахунок роботодавців, які призупинили дію трудових договорів з працівниками.

З огляду на це суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про те, що підстави для стягнення з ДП «Украерорух» на користь позивача середньої заробітної плати відсутні, в зв`язку з чим позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

В суді апеляційної інстанції адвокатом Целіковим В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , було надано копії наказу Добровольчого формування Бориспільської міської територіальної громади №1 від 04 лютого 2023 року № 282 к/тр, та довідки Добровольчого формування Бориспільської міської територіальної громади №1 від 10 лютого 2023 року № 2756, відповідно до змісту яких вбачається, що ОСОБА_1 перебував на військовій службі в Добровольчому формуванні Бориспільської міської територіальної громади №1 з 18 квітня 2022 року по 04 лютого 2023 року та був відрахований зі списків особового складу вказаного добровольчого формування. Разом з тим, надані докази не впливають на правильність висновків суду першої інстанції.

При цьому, доводи апеляційної скарги про те, що надані відповідачем копії наказів ДП «Украерорух» не містять ознак документів, а мають лише ознаки проектів документів та зареєстровані в невідомій позивачу системі організації документообігу є безпідставними, оскільки позивачем не було доведено, що такі накази ДП «Украерорух» не видавалися.

Згідно вимог статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін як такого, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Целікова Владілена Володимировича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 22 березня 2023 року.

Суддя-доповідач

Судді