Справа № 548/5/23
Провадження №2/548/159/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.03.2023 року м. Хорол
Хорольський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Коновод О.В.,
за участю секретаря судового засідання Листопад В.Л.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб у Хорол , цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
В провадженні Хорольського районного суду Полтавської області, перебуває цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит. Позов обґрунтований тим, що 10.01.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон кредит» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту №473096, відповідно до умов якого останньому було надано грошові кошти у розмірі 20 000, 00 грн. на умовах строковості, зворотності та платності. У подальшому, 26.11.2021 між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ» «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу №26-11/2021/13, відповідно до якого ТОВ «Слон кредит» передало (відступило) ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права грошової вимоги до боржників за договорами кредиту, у тому числі за договором про надання споживчого кредиту за №473096 від 10.01.2021, укладеного між ТОВ «Слон кредит» та позичальником ОСОБА_1 . Таким чином ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 . Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитом, що підлягає стягненню із відповідача станом на 06.12.2022 становить 41 915,59 грн., із яких:
-нараховані 3 % річних - 111,50 грн.;
- втрати від інфляції - 533, 35 грн.;
Позивач ухвалу про відкриття провадження у справі отримав 16.01.2023 року, при цьому у позовній заяві зазначено, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача в судове засідання.
Відповідач ОСОБА_1 до суду не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про її права щодо подачі клопотання про проведення судового засідання з повідомленням (виклику) сторін та відзиву, шляхом розміщення повідомлення про розгляд справи на офіційному веб-сайті судової влади України, а саме Хорольського районного суду Полтавсьої області, яке було розміщено не пізніше ніж за десять днів до відповідного судового засідання, що відповідає вимогам ч.12 ст.128 ЦПК України (а.с.90), відзиву не надала як вважає суд без поважних причин, а тому суд розглядає справу на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення, відповідно до вимог ст.ст.280-282 ЦПК України, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Інших заяв по суті справи сторони в наданий судом строк до суду не надали.
Враховуючи вищевикладене та положення ст.ст.178,279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч.3 ст.223, ч.2 ст.247ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами.
Відповідно до ч.ч.2, 3, 5ст.279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексусудове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексуобмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду, розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Судом розглянуто справу в порядку спрощеного позовного провадження в порядку ч.1 ст.274ЦПК України, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною 1 ст. 1054 ЦК України, передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Судом встановлено, що 10.01.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон кредит» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту №473096, відповідно до умов якого останньому було надано грошові кошти у розмірі 20 000, 00 грн. на умовах строковості, зворотності та платності. У подальшому, 26.11.2021 між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ» «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу №26-11/2021/13, відповідно до якого ТОВ «Слон кредит» передало (відступило) ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права грошової вимоги до боржників за договорами кредиту, у тому числі за договором про надання споживчого кредиту за №473096 від 10.01.2021, укладеного між ТОВ «Слон кредит» та позичальником ОСОБА_1 . Таким чином ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 . Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитом, що підлягає стягненню із відповідача станом на 06.12.2022 становить 41 915,59 грн., із яких:
-нараховані 3 % річних - 111,50 грн.;
- втрати від інфляції - 533, 35 грн.;
Згідно ст.652 ЦК України, договір є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
В абзаці другому частини другої статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Аналізуючи викладене, суд дійшов до висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті205,207 ЦК України).
Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (ст.1049 ЦК України).
Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за договором кредиту, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору.
Згідно ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
Статтею 525 ЦК України, передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.
Згідно ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимогвідповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором.
Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми, розмір яких встановлено договором.
Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Стаття 517 ЦК України, регламентує, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Отже, позивач наділений правом грошової вимоги до відповідача.
Розглядаючи позовні вимоги щодо покладення всіх судових витрат на відповідача, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Так, встановлено, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2481,00 грн., понесено витрати на правову допомогу в сумі 9000,00 гривень.
Положеннями статті 59 Конституції України, закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомогице домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Статтею 133 ЦПК України, передбачено види судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді.
За ст.137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України, передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позовіна позивача.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України, визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатіву справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Професійна правнича допомога була надана позивачу Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», що підтверджується договором про надання юридичної допомоги №07-10/2022 від 07.10.2022 р., платіжним дорученням №343550030 від 10 листопада 2022 року про перерахування коштів, заявкою на надання юридичної допомоги №311 від 01 листопада 2022 року та витягом з Акту №3 про надання юридичної допомоги від 07.11.2022 року в розмірі 9000 грн. (а.с.50-23, 57,74,75), де описано види надання правових послуг. Виходячи з даних документів до суду надано детальний розрахунок послуг, які на думку суду є абсолютно співмірними з обсягом виконаних адвокатським об`єднанням робіт, а тому заявлена сума підлягає стягненню з відповідача.
На підставі викладеного, ст.ст. 205, 207, 525, 526, 610, 611, 615, 625, 1048, 1049, 1050, 1054, ст.1077 ЦК України, статтями 3,11, 12 Закону України « Про електронну комерцію», керуючись ст. ст.3, 12, 76, 77, 78, 80, 81, 141, 258, 259, 265, 273, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення, чи отримання копії рішення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду, протягом тридцяти днів, починаючи з дня проголошення, чи отримання копії рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: О.В. Коновод