У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2023 року Подільський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Анохіна А.М.,

при секретарі Йогансен К.Д.,

розглянувши у судовому засіданні заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Алейнік Любов Олексіївни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Федоренко Ольги Борисівни про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Подільського районного суду перебуває вищезазначена цивільна справа.

13 березня 2023 року позивачем подано заяву про забезпечення позову, яка була розподілена та передана на розгляд судді Анохіну А.М.

19 серпня 2022 року згідно розпорядження та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказана справа передана на розгляд судді Анохіну А.М.

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що право власності на спірне майно, а саме 50/100 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за реєстровано за відповідачем ОСОБА_2 , а тому у позивача є припущення, що відповідач може здійснити відчуження майна.

На думку заявника, не вжиття заходів забезпечення позову рішення суду, у разі задоволення останнього, неможливо буде виконати.

В заяві просить про забезпечення позову просить суд:

- накласти арешт та заборону відчуження на 50/100 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи вищевикладене, просить заяву задовольнити

Сторони в судове засідання не з`явились, оскільки не повідомлялись про час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України, що не є перешкодою для розгляду даної заяви.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи та заяву про забезпечення позову приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією із причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1 ч.ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Встановлено, що предметом спору є визнання заповіту недійсним.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Враховуючи предмет позову та вимоги чинного законодавства, суд вважає за необхідне вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на 50/100 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з цим, суд не знаходить підстав для задоволення заяви в іншій частині, виходячи з наступного.

Так, заявник просить заборонити відчуження, однак дані вимоги є похідними та наслідковими в частині накладення арешту.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про часткове задоволення поданої заяви.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст. ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Алейнік Любов Олексіївни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Федоренко Ольги Борисівни про визнання заповіту недійсним - задовольнити частково.

Накласти арешт на 50/100 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині заяви - відмовити.

Позивач: ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Алейнік Любов Олексіївна, місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_3 .

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Федоренко Ольга Борисівна, місцезнаходження за адресою: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 33-Б, прим. 17.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Суддя А.М.Анохін