Справа № 523/2581/22
Провадження №2/523/1531/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.,

за участю секретаря - Славинського А.Ю.,

представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , за участю третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_5 про вселення,

та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , за участю третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_1 про вселення,

ВСТАНОВИВ

І . Зміст вимог та заперечень учасників справи.

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом в якому просить визнати ОСОБА_1 , ОСОБА_7 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Позов мотивований, тим що вона з 2013р. на підставі розпорядження районної адміністрації є відповідальним користувачем квартири АДРЕСА_1 . На вказаній житловій площі зареєстрована вона, її дочка ОСОБА_6 , її рідний брат - ОСОБА_1 та його дочка ОСОБА_8 . Як стверджує ОСОБА_4 її брат ОСОБА_1 та його дочка ОСОБА_2 в спірній квартирі не проживають більше одного року без поважних на те причин, не оплачують комунальні послуги, особистих речей в квартирі не мають. В зв`язку з чим, позивач вважає, що відповідачі втратили право користування житлом відповідно до статей 71, 72 ЖК України.

Не погоджуючись з пред`явленими позовними вимогами ОСОБА_4 , ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічними позовними вимогами в яких просить вселити його в квартиру АДРЕСА_1 , зобов`язавши ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не перешкоджати йому у проживанні і користуванні квартирою.

Зустрічній позов мотивований тим, що ОСОБА_1 та його дочка ОСОБА_2 не могли проживати в спірній квартирі, оскільки ОСОБА_4 хворіла на відкриту форму туберкульозу, а також внаслідок її перебування на захисній підтримувальній терапії у КНП Центр профілактики та боротьби з ВІЛ/СНІД» Одеської міської ради.

За твердженням ОСОБА_1 , його сестра ОСОБА_4 та племінниця ОСОБА_6 , з грудня 2021р. почала йому перешкоджати у користуванні квартирою, не надають йому особисті речі посилаючись на те, що їх викинули. Крім того, відповідачі змінили замки на вхідні двері, а ключі від нового замка не дали, чим позбавили його з дочкою можливості користуватися квартирою.

Також із зустрічними позовними вимогами звернулась ОСОБА_9 в яких просить вселити її в квартиру АДРЕСА_1 , зобов`язавши ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не перешкоджати їй у проживанні і користуванні квартирою.

За своїм змістом зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 мають аналогічну мотивацію та підстави для його обґрунтування, наведені у зустрічному позові ОСОБА_1 .

Від ОСОБА_6 до суду надійшов відзив на зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в яких вона не визнала їхні позовні вимоги, просить відмовити у їх задоволені, посилаючись на те, що ОСОБА_1 проживав в спірній квартирі лише в дитинстві. Після укладання шлюбу з ОСОБА_10 він переїхав з початку до квартири, яка розташована в житловому будинку АДРЕСА_2 , а після її продажу, разом з дітьми та дружиною він переїхав в квартиру АДРЕСА_3 де й проживає дотепер. За твердженням ОСОБА_6 , ОСОБА_5 взагалі жодного дня не проживала у спірній квартирі. Будь-яких перешкод у проживанні ОСОБА_1 та його дочки ОСОБА_5 , у грудні 2021р., ані вона, ані її мати - ОСОБА_4 не створювали, речей з квартири не викидали, бо їх там не було. Щодо заміни ключів від вхідних дверей, то ОСОБА_6 зазначає, що після проведення ОСОБА_4 ремонтних робіт в спірній квартирі, були замінені вхідні двері, а оскільки ОСОБА_1 та його дочка участі у ремонті не приймали та в квартирі не поживали, то ключі від квартири їм не надавали. При цьому, ОСОБА_6 стверджує, що у них взагалі ніколи не було ключів від їх квартири.

Відзиву та/або пояснень від ОСОБА_4 на зустрічні позовні вимоги до суду не надходило.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2022р., за позовними вимогами ОСОБА_4 , було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 26 липня 2022р. судом були об`єднанні зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 з первісними позовними вимогами ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 03 жовтня 2022р. були прийняті до спільного розгляду з первісними позовними вимогами ОСОБА_4 зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 03 жовтня 2022р. було закрито підготовче провадження у справі з призначенням розгляду справи по суті.

Внаслідок введення на території України воєнного стану, а також внаслідок клопотань учасників розгляду справи, розгляд справи неодноразово відкладався.

ІІІ. Позиції сторін.

ОСОБА_4 направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, посилаючись на своє перебування за межами країни. Заявлені нею позовні вимоги підтримала, просить задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заявлені ним зустрічні позовні вимоги підтримав та посилаючись на їх обґрунтування просить їх задовольнити та відмовити у задоволенні первісного позову, заявленого ОСОБА_4 .

Додатково у судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що його дочка, ОСОБА_5 в спірній квартирі з часу свого народження не проживала. Він в свою чергу, починаючи з часу укладання шлюбу (08.08.1992р.) з ОСОБА_10 , спочатку проживав в квартирі АДРЕСА_4 разом з матір`ю дружини, а після її продажу у 2003р., вони разом з дітьми, у тому числі з дочкою ОСОБА_8 переїхали до придбаної ними квартири АДРЕСА_3 де і постійно проживали. При цьому ОСОБА_1 вказував, що між ним та ОСОБА_4 була домовленість щодо її проживання в спірній квартирі. Зазначає, що він постійно приходив в гості до своєї сестри ОСОБА_4 у спірну квартиру, де міг залишитись ночувати. В квартирі були належні йому речі, які згодом викинула ОСОБА_4 . Починаючи з літа 2020р. ОСОБА_4 стала перешкоджати йому у проживанні в спірній квартирі.

ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась. Її представник адвокат Бороган В.В. пред`явлені зустрічні позовні вимоги підтримав, просив відмовити у задоволені позивних вимог ОСОБА_4

ОСОБА_6 у судовому засіданні вважала, що пред`явлені до неї позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є безпідставними. Вважала, що позовні вимоги її матері, ОСОБА_4 підлягають задоволенню.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Так, сторонами по справі не оспорювалось та було визнано, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є рідними братом та сестрою та з дитинства проживали зі своїми батьками в квартирі АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 стверджує, що він 08.08.1992р. уклав шлюб з ОСОБА_10 .

Після укладання шлюбу він проживав в квартирі матері своєї дружини, а саме в кв. АДРЕСА_4 .

Від шлюбу у них народились діти: ОСОБА_11 , ОСОБА_2 .

Згідно наданого суду нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 23.08.2003р., ОСОБА_12 та ОСОБА_11 придбали в рівних частках кв. АДРЕСА_3 .

ОСОБА_2 03.01.2021р. уклала шлюб з ОСОБА_13 та перейшла на прізвище чоловіка.

За твердженням сторін, батько ОСОБА_1 та ОСОБА_4 помер у 2010р., а їх мати померла у 2011р.

На підставі розпорядження №135р. від 18.03.2013р. Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради на ім`я ОСОБА_4 було відкрито особовий рахунок на житлову площу в кв. АДРЕСА_1 .

Згідно довідки Ф-1 від №13 від 26.01.2022р. на зазначеній вище житловій площі зареєстровані: ОСОБА_4 , як відповідальний наймач, її дочка ОСОБА_6 , її брат ОСОБА_1 , її племінниця - ОСОБА_2 .

З представленого акту від 08.06.2021р., складеного і підписаного сусідами ОСОБА_4 , підписи яких були засвідчені директором КК «Сервіс-Паустовський», убачається, що починаючи з 25.12.1997р. ОСОБА_2 в кв. АДРЕСА_1 не проживає.

Також згідно акту від 08.06.2021р., складеного і підписаного сусідами ОСОБА_4 , підписи яких були засвідчені директором КК «Сервіс-Паустовський», убачається, що починаючи з 16.01.1991р. ОСОБА_1 в кв. АДРЕСА_1 не проживає.

Факт не проживання ОСОБА_1 та його дочки ОСОБА_8 в спірній квартирі підтвердила допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 , сусідка ОСОБА_4 .

Також з наданих у судовому засіданні показів свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , убачається, що місцем постійного проживання ОСОБА_1 є квартира його дружини АДРЕСА_3 . Свідки вказували на те, що ОСОБА_1 приходив до своєї сестри ОСОБА_4 та міг у неї залишитись ночувати.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 , яка з дитинства є знайомою ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зазначила, що ОСОБА_1 постійно проживає в квартирі своєї дружини. Проте, зі слів ОСОБА_12 їй відомо, що ОСОБА_1 іноді ходить ночувати в квартиру своєї сестри, ОСОБА_4 , яка останнім часом його не пускає в спірну квартиру. Також свідок вказувала на те, що ОСОБА_2 постійно проживала зі своїми батьками.

Крім того, факт не проживання ОСОБА_18 на спірній житловій площі з часу народження підтвердив її батько ОСОБА_1 .

Сам по собі факт виселення ОСОБА_1 зі спірної житлової площі після реєстрації шлюбу у 1992р. останній підтверджує та не оспорює, втім, ОСОБА_1 посилається на перешкоджання у його проживанні в спірній квартирі з боку ОСОБА_4 з літа 2020р.

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Стаття 71 ЖК Української РСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до статті 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Аналіз статей 71, 72 ЖК Української РСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.

Відповідно до роз`яснень, наданих судам у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК Української РСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин.

Виходячи з принципу змагальності цивільного судочинства, обов`язок доведеності обставин, на які посилається сторона, як на підставу пред`явлених позовних вимог, покладаються саме на цю сторону (ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України). Суд, в свою чергу розглядає позовні вимоги в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків встановлених цим Кодексом. (ч.1,2 ст.13 ЦПК України).

Зібрані по справі докази в їх сукупності вказують на те, що ОСОБА_1 у 1992р. виїхав зі спірної житлової площі та з того часу в ній не проживає без поважних на те причин, належні йому речі в квартирі відсутні.

ОСОБА_1 не довів належними та допустимими доказами той факт, що після його виселення у 1992р. він намагався вселитися до квартири, а ОСОБА_4 , ОСОБА_6 чинили йому будь-які перешкоди у його проживанні в спірній квартирі. Такі посилання є хибними та не заслуговують на увагу. Цілком є логічними та зрозумілими пояснення ОСОБА_1 про те, що він з часу реєстрації шлюбу та до теперішнього часу проживає на іншій, ніж спірній, житловій площі, разом з дружиною та своїми дітьми. Твердження ОСОБА_1 про те, що він приходив в гості до своєї сестри, ОСОБА_4 на протязі тривалого часу, залишався на ніч, надавав їй матеріальну допомогу, не можуть бути прийняті судом, як підтвердження та доведеність факту його постійного проживання в спірній квартирі.

Натомість зібрані по справі докази в їх сукупності, зокрема акти про не проживання, покази допитаних свідків, а також самі пояснення ОСОБА_1 , вказують на те, що ОСОБА_1 та його дочка ОСОБА_2 не проживають в спірній квартирі понад шість місяців без поважних на те причин.

Є безпідставні та не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_1 на наявні захворювання у ОСОБА_4 , оскільки з його боку, по переш такі твердження у повному обсязі не доведені, по друге, ним не доказано, що наявна хвороба у ОСОБА_4 перебуває у причинному зв`язку з його не проживанням в спірній квартирі.

Відтак, суд дійшов висновку, що первісні позовні вимоги ОСОБА_4 є обґрунтовані та підлягають задоволенню шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, так як ОСОБА_1 з 08.08.1992р., а ОСОБА_19 з 15.12.1997р. не проживають в спірній квартирі без поважних на те причин.

Задоволення первісних позовних вимог ОСОБА_4 у повному обсязі виключає можливість задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у повному обсязі.

VІ. Судові витрати.

Пропорційно задоволеним первісним позовними вимогам, суд стягує в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 992,40грн., тобто по 496,20грн. з кожного відповідача.

Керуючись ст.ст. 12,13,76,141,259, 263-265,268 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловою площею в квартирі АДРЕСА_1 .

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 992,40грн., а саме по 496,20грн. з кожного.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , за участю третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_5 про вселення відмовити у повному обсязі.

В задоволенні зустрічних позовних вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , за участю третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_1 про вселення відмовити у повному обсязі.

Відомості про сторін по справі:

Позивач:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн: НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає: АДРЕСА_5

Відповідачі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн: НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_6 .

ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , іпн: НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_6 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення виготовлено 14 березня 2023р.

Суддя