КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
номер провадження №22-ц/824/437/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Білич І.М.

суддів Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.

секретаря Рагушіна І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21 грудня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Оболонського районного суду міста Києва Шролик І.С.,

у цивільній справі №756/17051/21 за позовом ОСОБА_1 до Оболонського Управління поліції Головного Управління Національної поліції у місті Києві, Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) про припинення обтяження рухомого майна,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Оболонського Управління поліції Головного Управління Національної поліції у місті Києві, Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) про припинення обтяження рухомого майна, в якому просив:

- припинити (зняти) розшук, що накладений на підставі постанови № 1651/19 від 15 січня 2014 року, вхідний номер № 1657 від 27 січня 2014 року, що постановив ВДВС Оболонського РУЮ м. Києва (Васильєв С.С. в/л № 1-кп/756/64/13 від 31 травня 2013 року виконавче провадження № 40267017) на транспортний засіб «Mitsubishi Lanser 2/01», картка № НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 ;

- припинити (зняти) арешт, заборону на відчуження, що накладена на підставі постанови № 1651/19 від 30 жовтня 2013 року, вхідний номер № 35732АР від 11 листопада 2013 року, що постанови ВДВС Оболонського РУЮ м. Києва (в/л № 1-кп/756/64/13 виконавче провадження № 40267017) на транспортний засіб «Mitsubishi Lanser 2/01», картка № НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 ;

- припинити (зняти) з контролю АМТ, що накладений на підставі постанови № 52/6972 від 03 червня 2014 року, вхідний № 12391 від 10 червня 2014 року, що постановив Оболонський РУ ГУМВС України в м. Києві (розшукується по ДТП) транспортний засіб «Mitsubishi Lanser 2/01», картка № НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 .

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що відповідно до протоколу проведення електронних торгів №530011 сформованого ДП «Сетам» позивача визнано переможцем лоту 468411. Акт про проведення електронних торгів від 30 березня 2021 року, затверджений приватним виконавцем межах виконавчого провадження № 63665705 на підставі якого, у позивача виникло право власності на придбаний з аукціону автомобіль Mitsubishi Lancer, 2007 року виробництва.

Проте, 12 червня 2021 року позивачу відмовлено в проведенні перереєстрації транспортного засобу у зв`язку із перебуванням автомобіля в розшуку та наявності в державному реєстрі арештів.

Посилаючись, що наявні обтяження на транспортний засіб порушують майнові права позивача та інтереси, як нового власника в частині реєстрації та реалізації права власності просить суд задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21 грудня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, за результатами розгляду якої просив рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, за яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилався на те, що право власності набуте на підставі акту про проведенні електронні торги, який є документом на підтвердження виникнення права власності на придбане майно. Зазначає, що позовні вимоги потерпілої ОСОБА_2 не могли бути задоволені за рахунок вказаного транспортного засобу в межах виконавчого провадження, оскільки ще на час пред'явлення вимог та накладення арешту судом, транспортний засіб вже було передано в якості забезпечення вимог фінансової установи - ВАТ «Родовід Банк».

Відзив на апеляційну скаргу подано не було.

Учасники справи про день і час розгляду справи повідомлялися належним чином у встановленому законом порядку.

До початку розгляду справи позивач подав клопотання щодо можливого розгляду справи за його відсутності.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, поважність причин своєї неявки суду не повідомили.

Колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність осіб, що не з`явилися в силу вимог передбачених положеннями ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заявлених позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позов пред`явлений до неналежного відповідача, оскільки в позовах про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях. Проте, позивачем не залучено до участі у справі стягувача ОСОБА_2 за виконавчим листом, в межах якого накладено два арешти на вказаний транспортний засіб.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив закон який їх регулює.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 транспортний засіб Mitsubishi Lancer, VIN НОМЕР_5 , 2007 року виробництва, державний номер НОМЕР_6 на праві власності належить ОСОБА_3 (а.с.30).

Згідно Акту видачі майна переможцю електронних торгів від 02 квітня 2021 року ДП «Сетам» передало на підставі Акту про проведення електронних торгів від 30 березня 2021 року ОСОБА_1 транспортний засіб Mitsubishi Lancer,VIN НОМЕР_5 , 2007 року виробництва, державний номер НОМЕР_6 (а.с.7,8-9).

Також постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кошарського О.В. від 01 квітня 2021 року припинено розшук майна боржника (а.с.18-19).

З відповіді на скаргу позивача регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Дніпропетровській області від 06 липня 2021 року повідомив про наявність арешту/розшуку транспортного засобу в Державному реєстрі обтяжень щодо транспортного засобу Mitsubishi Lancer,VIN НОМЕР_5 , 2007 року виробництва (а.с.20,21).

Згідно відповіді Оболонськоо УП ГУНП у місті Києві від 05 липня 2021 року в ході проведеної перевірки бази « Гарпун » не встановлено перебування автомобіля Mitsubishi Lancer,VIN НОМЕР_5 у розшуку (а.с.24).

З відкритих джерел Єдиного державного реєстру судових рішень вставлено, що ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 01 лютого 2013 року (справа 756/1100/13-к, провадження 1-кп/756/64/13) за клопотанням потерпілої ОСОБА_2 з метою забезпечення цивільного позову накладено арешт на транспортний засіб Mitsubishi Lancer,VIN НОМЕР_5 .

Вироком Оболонського районного суду від 19 березня 2013 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушенні, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Окрім іншого, задоволено цивільний позов ОСОБА_2 , та стягнуто з ОСОБА_3 на її користь в рахунок відшкодування майнової шкоди 135,67 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 грн.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Положеннями ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається насамперед на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. (ч. 1, 3 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження»)

За правилами, встановленими частиною 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх випадках не передбачених ч.ч. 1-4 ст. 59 цього Закону арешт майна може бути знятий за рішенням суду.

Так, відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на вищевикладене Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 813/1341/15 зроблено висновок, що оскарження що оскарження дій і рішень державного виконавця, спрямованих на арешт спірного майна, не приведе до належного захисту прав позивача, оскільки навіть визнання судом таких дій чи рішень протиправними не буде підставою для винесення виконавцем постанови про зняття арешту з майна беручи до уваги вичерпний перелік цих підстав, встановлених ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» №606-Х1У та ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-У111, що підтримано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 травня 2020 року у справі №554/8004/16-ц.

Відповідно до положень ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що зняття арешту з майна здійснюється шляхом винесення виконавцем постанови. Така постанова може бути винесена на підставі постанови начальника відповідного відділу державної виконавчої служби лише у разі порушення порядку накладення арешту, в усіх інших випадках - виключно на підставі рішення суду.

Особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (пункти 39, 62)).

Не можуть бути підставою для скасування судового рішення і доводи апеляційної скарги в частині незалучення судом до участі в справі в якості співвідповідача потерпілу за виконавчим листом так як, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого засідання, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Крім того, у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц викладено висновок Великої Палати Верховного Суду про те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для відмови у задоволенні заяви про припинення обтяження нерухомого майна з огляду на те, що арешт на транспортний засіб Mitsubishi Lancer,VIN НОМЕР_5 , 2007 року виробництва накладений ухвалою суду від 01 лютого 2013 року в забезпечення виконання цивільного позову в межах кримінального провадження, щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальної та моральної шкоди в розмірі 50135,67 грн., щодо примусового виконання виконавчого листа ВЛ 1-кп/756/64/13 ВП 40267017(справа 756/1100/13-к, провадження 1-кп/756/64/13), яку не залучено до участі у справі.

З урахуванням того, що інші доводи апеляційної скарги відносно правового обґрунтування рішення суду першої інстанції, є ідентичними доводам позовної заяви, яким суд надав належну оцінку, висновки суду першої інстанції є достатньо аргументованими, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи позивача, при цьому враховуючи, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з доводів викладених апеляційній скарзі нема з урахуванням зазначених вище підстав.

У зв`язку з залишенням апеляційної скарги без задоволення, понесені позивачем судові витрати за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 368,372, 374, 375, 381-384, 387 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 березня 2023 року.

суддя-доповідач:

судді: