Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2023 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Арапіної Н.Є., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про визнання правовідносин припиненими, визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про визнання правовідносин припиненими, визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії. Свої вимоги мотивував тим, що 12 грудня 2011 року між Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 , як клієнтом, укладено договір шляхом заповнення позичальником анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, відповідно до якої на ім`я ОСОБА_1 12.12.2011 був відкритий рахунок та видана кредитка картка «Універсальна». 27 жовтня 201 року через сайт Українського бюро кредитних історій, а саме, https://www.ubki.ua поширена недостовірна інформація про наявність у нього поточної заборгованості у розмірі 40603,02 грн. по кредитному договору від 12 грудня 2011 року. 27 квітня 2020 року рішенням Дзержинського міського суду Донецької області стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитом в сумі 9437 грн. 65 коп. Будь-які інші рішення про стягнення з нього заборгованості відсутні. 28 липня 2021 року на рахунок банку було сплачено вказану сума заборгованості, що підтверджується відповідними квитанціями. Після сплати заборгованості у розмірі 9 437 грн. 65 коп. зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином в порядку ст. 599 ЦК України. 08 вересня 2021 року у письмовій відповіді Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» вказано про відсутність у резолютивній частині рішення суду приписів щодо припинення зобов`язання за кредитним договором б/н від 12 грудня 2012 року, укладеного між позивачем та Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», просили здійснити погашення заборгованості, яка існує у позивача перед банком. Надана інформація Банком про термін дії кредитного договору до 12 грудня 2022 року, обов`язок позивача сплачувати щомісячні платежі та ухилення від таких платежів псують його ділову репутацію, принижують честь і гідність в очах необмеженого кола осіб, які можуть знайомитися з кредитною історією. 08 листопада 2021 року позивачем отримана довідка банка, що заборгованість за кредитним договором від 12 грудня 2011 року складає у розмірі 640 566,22 грн. Відповідальним за надання достовірної інформації щодо наявності у позивача заборгованості є банк. У зв`язку з чим просить визнати припиненими правовідносини між позивачем та Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» за кредитним договором б/н від 12 грудня 2011 року; визнати незаконними дії Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» щодо передання недостовірних відомостей Товариству з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» для внесення інформації(запису) за договором (НОМЕР_1) від 12 грудня 2011 року в кредитній історії ОСОБА_1 про наявність кредитної заборгованості; визнати незаконними внесення Товариством з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» інформації(запису) за договором (НОМЕР_1) від 12 грудня 2011 року в кредитній історії щодо наявності кредитної заборгованості у ОСОБА_1 ; зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» виключити недостовірну інформацію (запис) за договором (НОМЕР_1) від 12 грудня 2011 року в кредитній історії ОСОБА_1 про наявність кредитної заборгованості.

Згідно вимог ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

27 квітня 2020 року рішенням Дзержинського міського суду Донецької області позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитом в сумі 9437 (дев`ять тисяч чотириста тридцять сім) грн. 65 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 181 (сто вісімдесят одна) грн. 16 коп. В задоволенні іншої частині позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено (а.с. 16-19).

08 вересня 2021 року у письмовій відповіді Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» вказано про відсутність у резолютивній частині рішення суду приписів щодо припинення зобов`язання за кредитним договором б/н від 12 грудня 2012 року, укладеного між позивачем та Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», просили здійснити погашення заборгованості, яка існує у позивача перед банком (а.с. 28).

27 жовтня 2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» надано позивачу інформацію про фінансові зобов`язання СКІ (а.с. 23-27).

Позивач просив визнати припиненими зобов`язання з кредитним договором б/н від 12 грудня 2011 року, укладеним між Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 .

Підставою для задоволення позовних вимог позивачем зазначено про повне виконання грошового зобов`язання.

На підтвердження надано копію квитанції № 33621631 від 28 липня 2021 року про сплату 9 437,65 грн. та квитанцію № 33621746 від 28 липня 2021 року про сплату 181,16 грн. (а.с. 20, 21).

Між сторонами виникли договірні правовідносини, предметом доказування є повне виконання грошового зобов`язання.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, в якому зазначено, що позивачем визнається факт користування грошовими коштами. Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» інформація для формування кредитної історії надається Користувачем до Бюро лише в разі наявності письмової згоди юридичної або фізичної особи, яка уклала кредитний правочин з Користувачем. Статтею 10 цього Закону передбачено, що Бюро вилучає з кредитної історії: інформацію, яка передбачена пунктом 2 частини першої статті 7, у разі відсутності кредитного правочину, Договору або визнання їх недійсними; всю інформацію, що міститься у кредитній історії, у разі відсутності письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації про нього; інформацію, яка передбачена пунктами 2-4 частини першої статті 7, у разі закінчення терміну зберігання інформації в кредитній історії. Бюро має право за участю Користувача здійснювати звірення інформації, яка була надана цим Користувачем для формування кредитної історії, та вносити до неї зміни на умовах і в порядку, передбачених цим Законом та Договором. Бюро зберігає інформацію протягом десятирічного терміну з моменту припинення кредитного правочину. Зважаючи на те, що зобов`язання за договором не виконано належним чином та існує заборгованість, Товариство не має правових підстав на вилучення інформації щодо позивача з кредитної історії. Отже, інформація, викладена ва історії є достовірною та правдивою, такою, що не підлягає вилученню (а.с. 41).

Відповідач Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» не скористався право подачі відзиву на позовну заяву. До суду надійшли письмові пояснення, в яких вказано, що судовим рішенням лише частково стягнуто з позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 9 437,65 грн., що не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. Безпідставні доводи позивача про відсутність згоди на передачу інформації до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій». Інформація за договором від 12 грудня 2011 року внесена 24 жовтня 2021 року, тобто після надання згоди позивача на обробку Банком його персональних даних та передачу її третім особам. Вказаний дозвіл на передачу персональних даних підписаний позивачем у формі анкети-заяви від 02 вересня 2021 року, яка містить оновлену особисту інформацію позичальника та безпосередньо саму згоду на третьому аркуші анкети.

На підтвердження надано копію анкети-заяви від 02 вересня 2021 року (а.с. 58-60); виписку за договором б/н за період 01.01.1999-22.02.2023 (а.с. 61-67).

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Підтвердження квитанцією сплати кредитної заборгованості, яка стягнута 27 квітня 2020 року рішенням Дзержинського міського суду Донецької області не є обставиною, яка підтверджує повне виконання зобов`язання.

Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування наявності заборгованості за кредитним договором від 12 грудня 2011 року у розмірі 640 566,22 грн., що підтверджується довідкою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» від 08 листопада 2021 року позивачем не надано (а.с.29).

Оскільки судом не встановлено повного виконання кредитних зобов`язань, позовні вимоги про визнання припиненими зобов`язання за кредитним договором б/н від 12 грудня 2011 року, укладеним між Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Позивач просить визнати незаконними дії Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» щодо передання недостовірних відомостей Товариству з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» для внесення інформації (запису) за договором (НОМЕР_1) від 12 грудня 2011 року в кредитній історії ОСОБА_1 про наявність кредитної заборгованості; визнати незаконними внесення Товариством з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» інформації(запису) за договором (НОМЕР_1) від 12 грудня 2011 року в кредитній історії щодо наявності кредитної заборгованості у ОСОБА_1 ; зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» виключити недостовірну інформацію (запис) за договором (НОМЕР_1) від 12 грудня 2011 року в кредитній історії ОСОБА_1 про наявність кредитної заборгованості.

В обґрунтування зазначив, що заява-анкета від 12 грудня 2011 року на отримання кредиту не містить його згоди на збір, зберігання, використання та поширення, зокрема, інформації про стан кредиту та передання до Бюро кредитних історій; не надано такої згоди в порядку ч.1 ст. 9 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій»

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» ведення кредитної історії - діяльність Бюро із збирання, оброблення, зберігання, захисту, використання інформації, яка складає кредитну історію; кредитна історія - це сукупність інформації про юридичну або фізичну особу, що її ідентифікує, відомостей про виконання нею зобов`язань за кредитними правочинами, іншої відкритої інформації відповідно до Закону; користувач Бюро (далі - Користувач) - юридична або фізична особа - суб`єкт господарської діяльності, яка укладає кредитні правочини та відповідно до Договору надає і має право отримувати інформацію, що складає кредитну історію.

Принципами формування та доступу до інформації, яка складає кредитну історію, є: забезпечення конституційних прав і свобод суб`єктів кредитних історій; адекватність обсягів інформації цілям, для яких вони збираються; значимість, всебічність, об`єктивність, повнота і достовірність інформації; регулярність та безперервність надходження інформації; цільове використання інформації; строковість зберігання інформації; конфіденційність інформації та її захист; збір і надання інформації, що складає кредитну історію, виключно за згодою суб`єкта цієї кредитної історії; незалежність Бюро (ст.4 цього Закону).

Відповідно до ч.1 ст.5 зазначеного Закону джерелами формування кредитних історій є: відомості, що надаються Користувачем до Бюро за письмовою згодою суб`єкта кредитної історії відповідно до цього Закону; відомості державних реєстрів, інформація з інших баз даних публічного користування, відкритих для загального користування джерел за винятком відомостей (інформації), що становлять державну таємницю.

Інформація для формування кредитної історії надається Користувачем до Бюро лише в разі наявності письмової згоди юридичної або фізичної особи, яка уклала кредитний правочин з Користувачем (ч.1 ст. 9 Закону).

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 10 Закону Бюро вилучає з кредитної історії: всю інформацію, що міститься у кредитній історії, у разі відсутності письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації про нього.

Статтею 13 зазначеного Закону передбачені права суб`єктів кредитної історії. Так, суб`єкт кредитної історії має право ознайомитися з інформацією, що міститься у його кредитній історії, а саме: 1) кредитним звітом; 2) інформацією з реєстру запитів.

Суб`єкт кредитної історії має право ознайомитися з інформацією, що передбачена частиною першою цієї статті, шляхом звернення до Бюро у порядку, визначеному Положенням Бюро.

Суб`єкт кредитних історій має право безоплатно ознайомитися з інформацією, що передбачена частиною першої цієї статті, один раз протягом календарного року, а також у разі отримання відмови Користувача від укладення кредитного правочину.

Бюро зобов`язане надати суб`єкту кредитної історії інформацію, що зазначена у частині першій цієї статті, протягом двох робочих днів з дня отримання від нього відповідного запиту.

Суб`єкт кредитної історії має право звернутися до Бюро з письмовою заявою у разі незгоди з інформацією, що складає його кредитну історію, за винятком інформації про кредитний бал. Заява має включати коментар обсягом не більше ніж 100 слів щодо інформації, що заперечується.

Бюро при отриманні заяви від суб`єкта кредитної історії зобов`язане на час перевірки інформації позначити кредитну історію такого суб`єкта кредитної історії відповідною позначкою та протягом п`яти робочих днів з дня отримання заяви звернутися до Користувача, який надав інформацію, що заперечується, про її підтвердження або зміну.

Бюро залишає кредитну історію суб`єкта кредитної історії без змін та знімає з кредитної історії позначку у разі підтвердження Користувачем інформації, що заперечується. У цьому випадку суб`єкт кредитної історії має право на включення до своєї кредитної історії коментарю обсягом не більше ніж 100 слів щодо інформації, що заперечується, а Бюро зобов`язане долучити цей коментар до його кредитної історії.

Бюро вносить зміни до інформації, що міститься у кредитній історії суб`єкта кредитної історії, та знімає з кредитної історії позначку у разі зміни Користувачем інформації, що заперечувалася суб`єктом кредитної історії.

Бюро вилучає з кредитної історії суб`єкта кредитної історії інформацію, що заперечується суб`єктом кредитної історії, а також знімає відповідну позначку, якщо Користувач, який надав цю інформацію, у п`ятнадцятиденний термін з моменту звернення до нього Бюро не надав відповіді.

Бюро зобов`язане повідомити суб`єкта кредитної історії, Користувача, інформація якого заперечувалася цим суб`єктом, а також усіх, хто звертався до кредитної історії цього суб`єкта впродовж одного року, про зміну інформації, що заперечувалась або була вилучена з кредитної історії, відповідно до пунктів 1 і 2 частини першої статті 10 шляхом надіслання, не пізніше двох днів з моменту внесення таких змін до кредитної історії цього суб`єкта, копії його оновленої кредитної історії.

Суб`єкт кредитної історії має право оскаржити в судовому порядку дії Бюро або Користувача, які порушують його права.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

У відповідності до вимог статті 277 ЦК України, визначено що, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації щодо особи, яка померла, належить членам її сім`ї, близьким родичам та іншим заінтересованим особам.

Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування.

Якщо недостовірна інформація міститься у документі, який прийняла (видала) юридична особа, цей документ має бути відкликаний.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Якщо відповідь та спростування у тому ж засобі масової інформації є неможливими у зв`язку з його припиненням, така відповідь та спростування мають бути оприлюднені в іншому засобі масової інформації, за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила.

Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 15 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року, недостовірною інформацією вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Твердження позивача про відсутність у анкеті-заяві від 12 грудня 2011 року на отримання кредиту його згоди на збір, зберігання, використання та поширення спростовується змістом вказаної анкети-заяви.

Зважаючи на встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання незаконними дії Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» щодо передання недостовірних відомостей Товариству з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» для внесення інформації(запису) за договором (НОМЕР_1) від 12 грудня 2011 року в кредитній історії ОСОБА_1 про наявність кредитної заборгованості; визнання незаконними внесення Товариством з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» інформації(запису) за договором (НОМЕР_1) від 12 грудня 2011 року в кредитній історії щодо наявності кредитної заборгованості у ОСОБА_1 ; зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» виключити недостовірну інформацію (запис) за договором (НОМЕР_1) від 12 грудня 2011 року в кредитній історії ОСОБА_1 про наявність кредитної заборгованості.

Керуючись ст. 32 Конституції України, ст. ст. 277, 297 ЦК України, п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 264-265, 273, 293, 315, 353 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про визнання правовідносин припиненими, визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.Є.Арапіна