Ухвала

16 березня 2023 року

м. Київ

справа № 755/17313/17

провадження № 61-3343ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 липня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 грудня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Чернишова Вікторія Валеріївна, про визнання недійсним договору дарування квартири, застосування двосторонньої реституції,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Чернишова В. В., про визнання недійсним договору дарування квартири, застосування двосторонньої реституції.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12 липня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 січня 2018 року, шляхом скасування накладеного арешту на спірне нерухоме майно.

Постановою Київського апеляційного суду від 01 грудня 2021 року

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 липня 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано недійсним з моменту укладення договір дарування квартири

АДРЕСА_1 , який укладений 01 квітня 2017 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Чернишовою В. В. та зареєстрований в реєстрі за № 727. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

09 березня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 липня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 грудня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про застосування двосторонньої реституції. В іншій частині постанову Київського апеляційного суду від 01 грудня 2021 року залишити в силі.

Касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження.

ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 липня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 01 грудня 2021 року, посилаючись на те, що у неї була відсутня інформація щодо наслідків розгляду справи. Зазначає, що копію оскаржуваної постанови нею отримано не було, про факт прийняття постанови Київського апеляційного суду від 01 грудня 2021 року їй стало відомо 10 лютого 2023 року. Також ОСОБА_1 посилається на воєнний стан, вимушене переміщення. Заявницею до матеріалів касаційної скарги додано копію заяв від 06 березня2023 року, адресованих судам першої та апеляційної інстанцій.

Частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно

вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту оскарженого судового рішення.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною третьою статті 394 ЦПК України передбачено, що незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

ОСОБА_1 , яка є позивачкою у цій справі, а також особою, яка подавала апеляційну скаргу, касаційну скаргу на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 липня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від01 грудня 2021 року (повний текст якої складено 06 грудня 2021 року, оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 07 грудня 2021 року) подала 09 березня 2023 року, тобто після спливу одного року з дня складення повного тексту оскарженого судового рішення.

Сплив одного року з дня складення повного тексту судового рішення за відсутності обставин непереборної сили, які могли перешкодити своєчасному поданню касаційної скарги, є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою учасника справи. Обставини, на які посилається заявниця у клопотанні про поновлення процесуального строку, не свідчать про наявність обставин непереборної сили, які завадили їй подати касаційну скаргу.

Крім того, з Єдиного державного реєстру судових рішень та Єдиної автоматизованої системи діловодства Верховного Суду, слідує, що у грудні 2021 року ОСОБА_2 (відповідачка у цій справі) звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргоюна рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 липня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 грудня 2021 року.

За наслідками розгляду касаційної скарги ОСОБА_2 01 лютого 2023 року прийнято постанову, якою скасовано постанову суду апеляційної інстанції у частині задоволення позовних вимог, а рішення суду першої інстанції у цій частині залишено в силі. Зі змісту постанови суду касаційної інстанції слідує, що у січні 2022 року представник ОСОБА_1 подала до суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_2 , в якому просила касаційну скаргу залишити без задоволення.

Зазначене свідчить, що ОСОБА_1 була обізнана про розгляд справи у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених процесуальним законом підстав для відмови у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 липня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 грудня 2021 року.

Відкриття за спливом значного періоду часу касаційного провадження щодо судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Керуючись частинами першою, третьою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 липня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 01 грудня 2021 року відмовити.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 липня

2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 грудня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Чернишова Вікторія Валеріївна, про визнання недійсним договору дарування квартири, застосування двосторонньої реституції - відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович