Справа № 698/238/22
Провадження № 2/698/89/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 р. Катеринопільський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Баранова О.І.,

за участю секретаря Триліс Я.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду у селищі Катеринопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Катеринопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ), про визнання батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

25.03.2022 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з вказаним вище позовом в обґрунтування зазначив, що він вважає себе батьком малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки з 2017 року перебував у фактичних шлюбних з матір`ю дитини ОСОБА_3 (надалі - відповідачка), проживаючи спільно з останньою без реєстрації шлюбу. Після народження дитини з невідомих для позивача причин стосунки між ним та відповідачкою погіршилися, що призвело до припинення спільного проживання. Під час погіршення відносин відповідачка виїхала до своєї матері та здійснила реєстрацію народження дитини, яка була проведена за заявою матері дитини у порядку, передбаченому ст. 135 СК України. При цьому прізвище дитини було зазначено як « ОСОБА_6 ».

Вказані обставини позбавили позивача права на звернення із заявою про визнання батьківства в порядку, передбаченому ст. 126 СК України, оскільки народження дитини вже було зареєстровано відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, а матір`ю дитини (відповідачкою) не було подано заяви про визнання його батьком в порядку, передбаченому ст. 126 СК України.

Посилаючись на наведені у позовній заяві докази позивач стверджує, що він є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та просить суд визнати вказані обставини відповідно до ст. 128 СК України.

У відзиві відповідачка зазначила, що деякий час вона дійсно проживала спільно з позивачем без реєстрації шлюбу. Однак, в період вагітності відповідачки позивач не визнавав свого батьківства, залишив її одну на п`ятому місяці вагітності та наполягав на тому щоб відповідачка зробила аборт. Після народження дитини позивач продовжив заперечувати власне батьківство та заборонив вказувати його прізвище у свідоцтві про народження дитини. Також відповідачка зазначає, що з заявою про визнання батьківства до відділу РАЦС позивач не звертався, участі у виховані та утримані дитини не приймає. (а.с.26-27)

У запереченнях на відповідь на відзив відповідачка зазначила, що не визнала своєму відзиві, що позивач є біологічним батьком її дитини, оскільки не заперечує цього. При цьому відповідачка вважає, що позивач має довести суду, що саме він є біологічним батьком її дитини.(а.с.81)

У відзиві третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору зазначила, що реєстрацію народження дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; проведено за заявою матері, яка не перебуває у шлюбі згідно ч. 1 ст. 135 СК України. Крім того, просить суд розглянути справу за відсутності її представника.(а.с.124)

В підготовчому судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просять суд їх задовольнити. Додатково позивач пояснив, що на даний час відносини між ним та відповідачкою значно покращилися. Він надає посильну допомогу на утримання дитини. При цьому відповідачка не чинить перешкод у його спілкуванні з дитиною, яку він регулярно відвідує за місцем проживання відповідачки і дитина визнає його за батька.

В підготовчому судовому засіданні відповідачка та її представник заперечили у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та просять суд відмовити у їх задоволенні. 22.03.2023 року представником відповідачки надано заяву про проведення розгляду справи без відповідачки та її представника. До вказаної заяви представником відповідачки доданий текст виступу в судових дебатах згідно якого останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог через відсутність порушення прав позивача. В обґрунтування власної позиції представником відповідачки зазначено, що згідно ст. 126 СК України позивач мав можливість звернутися до органу РАЦС з відповідною заявою щодо визнання батьківства, однак вказаних дій не вчинив. З цього приводу з проханням до відповідачки не звертався і таке бажання у позивача було відсутнє до моменту подання позову до суду.

В судовому засіданні встановленні наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

З актового запису про народження від 13.12.2021 року № 32 вбачається, що ОСОБА_5 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Сміла, Черкаського району, Черкаської області, матір`ю дитини зазначено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком дитини зазначено ОСОБА_7 . Також зазначено, що згідно ч. 1 ст. 135 СК України підставою для внесення відомостей про батька зазначено заяву матері дитини від 13.12.2021 року (а.с.96)

З результатів дослідження аналізу ДНК на батьківство № 34664 від 17.02.2022 року проведеного медико-генетичним центром «Мама папа», який діє згідно ліцензії МОЗ України від 03.10.2016 року № 1168 вбачається, що ймовірність батьківства ОСОБА_1 щодо ОСОБА_8 складає 99,999999%.(а.с.7)

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 повідомила суду, що є матір`ю позивача і їй достовірно відомо, що, починаючи з 2017 року позивач і відповідачка проживали разом як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу. Проживали окремо у м. Сміла в квартирі позивача, мали спільний побут та підтримували сімейні відносини. Повідомлення відповідачки про вагітність позивач прийняв з радістю та почав готуватися до народження дитини. Зокрема, провів ремонт у ванній кімнаті, прибав речі потрібні для піклування за новонародженою дитиною. До пологів відносини позивача і відповідачки були нормальними відносинами подружжя. Після пологів позивач забрав відповідачку з Смілянського пологового будинку і деякий час вони проживали спільно, однак ставлення відповідачки до позивача істотно змінилося у гіршу сторону. Вказану зміну свідок пояснювала собі як негативні наслідки післяпологового стану породіллі, які зазвичай є досить поширеними. Однак, відповідачка заявила про бажання залишити місце спільного проживання і поїхала до матері у Катеринопільський район.

Відповідно до ст. 125 СК України визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається:

1) за заявою матері та батька дитини;

3) за рішенням суду.

Відповідно до ст. 126 СК України визначення походження дитини від батька за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Якщо заява про визнання себе батьком дитини подана неповнолітнім, орган державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє батьків, опікуна, піклувальника неповнолітнього про запис його батьком дитини. У разі якщо повідомити батьків, опікуна, піклувальника неповнолітнього неможливо, орган державної реєстрації актів цивільного стану повинен повідомити орган опіки та піклування про запис неповнолітнього батьком дитини.

Якщо заява про визнання батьківства не може бути подана особисто, вона може бути подана через представника або надіслана поштою, за умови її нотаріального засвідчення. Повноваження представника мають бути нотаріально засвідчені.

Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що реєстрація органом РАЦС народження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою відбувається лише за спільним волевиявленням, таких жінки та чоловіка. Отже, відсутність волевиявлення з боку будь-кого з батьків дитини унеможливлює проведення реєстрації народження дитини в порядку, передбаченому ст. 126 СК України.

Оцінивши, за своїм внутрішнім переконанням, досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок досліджених доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність законних підстав для їх задоволення, оскільки судом встановлено, що наявність емоційного конфлікту між позивачем та відповідачкою, які не перебувають у шлюбі між собою, вплинула на волевиявлення останніх, як батьків новонародженої дитини, що унеможливило проведення реєстрації народження дитини у у досудовому порядку, передбаченому ст. 126 СК України. Також судом встановлено, що відповідачка не заперечує факт біологічного батьківства позивача. При цьому, з урахуванням факту відмови відповідачки від участі у проведенні, призначеної судом судово-генетичної експертизи, суд враховує відомості отримані внаслідок медико-генетичного дослідження згідно яких позивач є біологічним батьком дитини спір щодо батьківства якої є предметом даного судового розгляду.

Суд не вирішує питання про розподіл судових витрат у справі, оскільки в судовому засіданні позивач повідомив суд про відмову від стягнення з відповідачки, понесених ним судових витрат.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 206, 263-265, 268 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Катеринопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) внести зміни до актового запису про народження від 13 грудня 2021 року за № 32, складеного виконавчим комітетом Єрківської селищної ради Катеринопільського району Черкаської області, зазначивши ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, який зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Катеринопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) внести зміни до актового запису про народження від 13 грудня 2021 року за № 32, складеного виконавчим комітетом Єрківської селищної ради Катеринопільського району Черкаської області, змінивши прізвище ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Черкаського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 27.03.2023 року.

Головуючий Баранов О.І.