Справа №:755/726/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2023 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Гаврилової О.В.,

за участю секретарів - Зілінської М.В., Івіної М.Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Кибало А.Я.,

відповідач - ОСОБА_2 ,

представник відповідача - адвокат Войтюк О.В.,

інші учасники справи - не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Одеської міської ради, Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація, Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради, про визначення місця проживання дітей, -

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду міста Києва звернулась ОСОБА_4 з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Одеської міської ради, про визначення місця проживання дітей.

Згідно заявлених вимог, позивач просить суд визначити місце проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , з нею за її місцем проживання.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що 25 березня 2009 року між сторонами було зареєстровано шлюб. У шлюбі народилися двоє синів: ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2021 року шлюб між сторонами розірвано, відновлено дівоче прізвище позивача - ОСОБА_1 . Позивач зазначає, що відповідач у березні 2021 року забрав синів до м.Києва з м. Одеси, де старший син ОСОБА_5 ходить до школи ЗОШ №8, а молодший ОСОБА_6 з 01 вересня 2021 року був зарахований у перший клас тієї ж школи. У позові стверджується, що в двокімнатній квартирі в м.Києві, крім дітей, проживають відповідач, його матір та брат, діти сплять на одному ліжку з відповідачем. Під час процесу розлучення відповідач чинив і продовжує чинити перешкоди у спілкуванні з дітьми, не дає побачити їх, не надає інформацію щодо стану здоров`я дітей. Позивач зазначає, що у Києві діти нікуди не ходять, відповідач Владу все забороняє, морально на нього тисне, у ОСОБА_5 немає бажання вчитися, а батько це підтримує, у дітей немає друзів у м.Києві. Відповідач не працює і сидить вдома, заборонив дітям спілкуватися з позивачем, однак ОСОБА_5 з позивачем спілкувався таємно телефоном, який остання йому придбала і поповнює кожного місяця. На думку позивача, відповідач налаштовує дітей проти неї, психологічно тисне на них і змушує відмовитися від матері. Також, позивач зазначає, що відповідач не записує дітей на екскурсії та не оплачує їх, коли позивач попросила у вчителів номер карти для зарахування коштів на екскурсії, останні повідомили, що діти постійно відсутні у списку бажаючих. Позивач зауважує, що діти бліді, не бувають на повітрі, на вулиці, сонці, батько не забезпечує нормального харчування та розвитку синів. На думку позивача, сини потрібні відповідачу як засіб для життя, моральний, фізичний, психологічний стан дітей його не цікавить. Позивач зазначає, що має намір жити з синами в м.Одеса, де в неї є житло, робота, постійний та додатковий дохід.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 14 лютого 2022 року відкрито провадження в даній цивільній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання, залучено до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Дніпровську районну в місті Києві державну адміністрацію та Малиновську районну адміністрацію Одеської міської ради. Зобов`язано Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, та Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, відповідно до вимог ст. 19 Сімейного кодексу України, надати письмовий висновок щодо розв`язання спору. (т.1 а.с.157-159)

Як убачається з матеріалів справи, рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року шлюб між сторонами розірвано та відновлено ОСОБА_12 дошлюбне прізвище - ОСОБА_1 . 17 січня 2022 року позивачу видано паспорт громадянина України на прізвище ОСОБА_1 .

22 липня 2022 року представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Войтюк О.В. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У відзиві зазначено, що відповідач категорично не погоджується з доводами позовної заяви та вважає їх безпідставними. Згідно доводів відзиву, «сімейно-господарські стосунки» між сторонами припинені з середини 2017 року, з цього ж часу діти сторін проживають тільки з відповідачем, оскільки позивача в сім`ї на постійній основі не було, вона перебувала за кордоном і вирішувала особисті, кар`єрні, фінансові потреби. Вихованням, утриманням та розвитком дітей займався відповідач. Позивач певний час навідувалась до своєї української сім`ї, проте спілкування закінчувалось сварками з її боку та викликами поліції, що спричинило переїзд відповідача з дітьми до м.Києва. При цьому працівниками поліції не було виявлено порушень з боку відповідача. Відповідач, в свою чергу, під час проживання в м.Одесі звертався до органу опіки та піклування. У відзиві також зазначено, що відповідач повідомляв позивача про намір переїхати з дітьми до м.Києва, де у відповідача є власне житло, робота, близькі люди, які допомагають у вихованні дітей. Однак позивач на такі заяви не реагувала, оскільки проживала за межами України та, на думку відповідача, сім`я її не турбувала. У відзиві наголошується на тому, що відповідач не забороняє позивачу брати участь у спільному утриманні та вихованні дітей. Також зазначається, що після переїзду до м.Києва, відповідач влаштував дітей до однієї з найкращих шкіл, зробив капітальний ремонт у квартирі, постійно бере участь у батьківських зборах, відвідує з дітьми місця відпочинку. Зазначено, що діти охайно одягнуті, ситі, виховані, добре характеризуються в школі. Стосовно доводів позовної заяви про нібито неврівноваженість відповідача у відзиві наведено посилання на письмові докази, які, на думку відповідача, спростовують такі твердження. У відзиві зазначається, що відповідач на постійній основі працює з грошима та зброєю, має дозволи на носіння трьох видів зброї та спецодяг. Згідно доводів відзиву, діти останні п`ять років проживають з батьком і тільки він займається їх вихованням, діти люблять відповідача і бажають проживати з ним. (т.2 а.с.1-2)

23 серпня 2022 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дітей (т.2 а.с.134-139)

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2022 року у задоволені клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Самойленка П.М. про поновлення строку на подання зустрічної позовної заяви та прийняття її до спільного розгляду із первісним позовом - відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дітей повернуто заявнику. (т.2 а.с.178, 187-189)

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 02 грудня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. (т.2 а.с.201-202, 205-207)

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Кибало А.Я. в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримали в повному обсязі та просила позов задовольнити.

Представник позивача надав пояснення аналогічні доводам, викладеним у позовній заяві та додатково пояснив, що відповідач матеріально родину не забезпечував, через що позивач була вимушена поїхати до Італії на заробітки, а відповідач, за домовленістю сторін, залишився з дітьми в орендованій квартирі. Весь час перебування за кордоном позивач спілкувалась з дітьми месенджерами, передавала по 600-700 євро на місяць - майже всю заробітну плату. У відносини сторін почав втручатися брат відповідача, у 2018 -2019 роках відповідач став ховати дітей від спілкування з матір`ю. При спілкуванні з дітьми виявилось, що вони неналежно харчуються, погано одягнуті, з отриманих від позивача коштів відповідач витрачав на дітей лише 100 євро на місяць, решту відкладав. Зазначив, що діти не ходили до гуртків. Стверджував, що в січні 2019 року, коли позивач приїхала до м.Одеси, відповідач при дітях «наковтався пігулок». Також зазначив, що відповідач весь час вдавався до психологічного тиску на позивача, погрожував самогубством. Наразі, на переконання представника позивача, відповідач вчиняє психологічний тиск на дітей, щоб змусити їх не спілкуватися з матір`ю. Також пояснив, що коли позивач в черговий раз поїхала на заробітки, без погодження із нею, відповідач у березні 2021 року переїхав з дітьми до м.Києва та заборонив дітям спілкуватися з матір`ю. Стверджував, що діти сплять в одній кімнаті з бабусею, на складному ліжку. Пояснив, що квартира двокімнатна та ще одну кімнату родина відповідача зайняла незаконно, ремонт в квартирі відсутній. В липні 2021 року позивач вирішила зустрітися з дітьми, привезла подарунки, однак відповідач нічого з привезеного не взяв, дітей до позивача не випустив, що стало підставою для виклику працівників поліції. Перед судовим засіданням діти відмовились брати смаколики та спілкуватись з позивачем, чекали на реакцію батька. Зазначив, що позивач проживає в орендованій однокімнатній квартирі в м.Одеса, де до переїзду проживали сторони з дітьми, в квартирі створені всі умови, у власності батьків позивача є приватний будинок в Одеській області, де зареєстрована позивач з дітьми. При цьому зазначив, що за теперішнім місце проживання дітей для них не створені належні житлові умови. Додав, що відповідач не обізнаний, які продукти не можна давати дітям, діти не мають чистої білизни. Також пояснив, що в липні 2021 року відповідач дізнався, що діти таємно спілкуються з матір`ю та заборонив це. За твердженням представника позивача діти не спілкуються з однолітками, не гуляють, батько не пускає дітей на екскурсії - шкодує кошти. Проте, в м.Одесі в дітей залишилось багато друзів. Наголосив на тому, що позивач має всі можливості для забезпечення дітей в м.Одесі - має роботу та стабільний дохід - працює менеджером в Італійській компанії, працює вдома в м.Одесі, отримує 11 євро на годину. На запитання представник відповів, що в

2022 році позивач однаковий проміжок часу перебувала в Україні та в Італії, що було обумовлено підвищенням кваліфікації. Зазначив, що у випадку виїзду позивача по роботі за кордон, за дітьми буде доглядати матір позивача, відповідач також зможе приїжджати задля догляду за синами.

Позивач в судовому засіданні детально описала проживання сторін з часу одруження у 2009 році, спочатку в м.Києві, потім в м.Одесі. Зазначила, що вона постійно працювала, а відповідач в м.Одесі не зміг себе знайти, працевлаштовувався, проте мав незначний заробіток, позивач залишилась з дітьми та відправила відповідача на заробітки за кордон - до Польщі, проте він через декілька місяців повернувся, потім на один рік поїхав працювати до РФ, по поверненню наполіг на тому, щоб позивач поїхала на заробітки за кордон, вимагав грошей. Та в березні 2018 року позивач поїхала працювати до Італії, в червні 2018 року повернулась, в листопаді знову поїхала до Італії працювати, приїхала в січні 2019 року. Зазначила, що відповідач «наковтався пігулок», чинив моральний тиск, весь час вимагав грошей - наполягав щоб позивач їхала заробляти кошти та в лютому 2019 року позивач знову поїхала на заробітки до Італії, оскільки відповідач погрожував, що «щось із собою зробить». Повернулась позивач в липні 2019 року, лікувала дітей від коклюшу, вирішила більше ви виїжджати, відповідач влаштувався на роботу на один місяць, проте гроші закінчились і позивач знов поїхала на заробітки наприкінці 2019 року, офіційно влаштувалась на роботу за контрактом, мала пропрацювати певний час та повернулась у лютому 2021 року, відповідач знов вимагав гроші, незважаючи на те, що позивач переказувала по 750-800 євро на місяць. Зазначила, що в цей час відповідач повідомив, що поїде до м.Києва, наполягав, щоб позивач знов їхала на заробітки, провокував лайки, позивач, в свою чергу, повідомила, що бажає розірвати шлюб. На переконання позивача відповідач вже тоді мав намір забрати дітей. Пояснила, що 23 лютого 2021 року вона викликала поліцію - перешкодила вивезенню дітей, після цього відповідач знову вмовив позивача їхати на заробітки за кордон та в березні 2021 року позивач вкотре поїхала на заробітки до Італії, а через тиждень сусіди повідомили позивачу, що відповідач з дітьми поїхав до м.Києва, після цього відповідач вже не відповідав на телефонні дзвінки, діти телефоном повідомили, що поїхали на канікули, порте більше до м.Одеси вони вже не повернулись. Зазначила, що до липня 2021 року вона спілкувалась з дітьми засобами телефонного зв`язку, приїхала до м.Києва, чекала на зустріч з дітьми біля будинку, проте діти не виходили, чекали на бабусю. Після цього приїхав відповідач та його брат, які вивели дітей, проте позивач не змогла з ними поспілкуватися через перешкоди з боку відповідача, через що позивач була вимушена викликати поліцію, діти повідомили, що можливо потім виявлять бажання поспілкуватися з нею. На переконання позивача, вихованням дітей сторін займається брат відповідача, який також постійно впливає на останнього. Також позивач пояснила, що вона в змозі забезпечити дітям нормальний розвиток, стан здоров`я, навчання, та не буде забороняти відповідачу спілкуватись з дітьми. Впевнена, що психологічно дітям буде краще з нею, проте через перешкоди відповідача позивач не має можливості спілкуватись з дітьми. Також зазначила, що в 2021 році звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, а також подала заяву про стягнення аліментів (за порадою адвоката), оскільки відповідач повинен їх сплачувати. Крім того, позивач пояснила, що офіційно працевлаштована в Італійській компанії, проте її місце роботи в м.Одесі - вдома, вона є менеджером - представником компанії в Східній Європі. При цьому зазначила, що компанія, в якій вона працює, не має представництва в Україні, позивач підбирає клієнтів як в Україні так і за кордоном, їздить по магазинам в м.Одесі - пропонує продукцію (кухонні меблі). Уточнила, що до серпня 2022 року вона працювала в Італії - доглядала за особами похилого віку. За весь 2022 рік загалом половину часу знаходилась в Італії, іншу половину - в Україні, в грудні 2022 року повернулась до України. Наразі має заробіток приблизно 3000,00 - 4000,00 євро на місяць. Також пояснила, що роботодавця влаштовує її постійне перебування в Україні. Виїзди до Італії в 2022 році були пов`язані з укладанням трудового договору та підвищенням кваліфікації. Також зазначила, що за час поживання дітей у м.Києві, вона приїжджала десять разів до синів, два рази ходила до школи, але дітей не бачила, оскільки їй повідомляли, що діти хворіють. У молодшого сина на позивача була негативна реакція, оскільки батько повідомив дитині, що матір погана. Впевнена, що відповідач налаштовує дітей проти неї, вважає, що сини бояться відповідача та його брата.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Войтюк О.В. в судовому засіданні в задоволенні позову просили відмовити.

Представник відповідача надав пояснення аналогічні доводам, викладеним у відзиві на позовну заяву та додатково пояснив, що в жовтні 2021 року за рішенням суду шлюб між сторонами було розірвано. Зазначив, що в родині сторін постійно відбувались сварки, в березні 2018 року позивач зібрала речі та поїхала за кордон, інколи поверталась, влаштовувала сварки та знову їхала. Через постійні сварки та виклики поліції відповідач вирішив переїхати з дітьми на постійне проживання до м.Києва, де він забезпечений житлом. З березня 2021 року відповідач з дітьми проживають в м.Києві. Зазначив, що з весни 2021 року відповідач влаштував дітей до школи. Посилаючись, на наявність у відповідача дозволів на носіння зброї, сертифікати лікарів, зазначив про добрий психологічний стан відповідача. Представник наполягав на тому, що позивач повідомляє неправдиву інформацію, за її заявою було видано наказ про стягнення аліментів, не зважаючи на те, що діти проживають з відповідачем. Також зазначив, що в 2021 році відповідач звертався до служби у справах дітей з метою вирішення суперечки щодо спілкування з дітьми. Зазначив, що за заявою позивача було відкрито кримінальне провадження, яке з часом було закрито, відповідача ніхто не опитував. Також пояснив, що діти сторін добре вчяться, добре харчуються, проте позивач постійно провокує конфлікти та бажає вивезти дітей до Італії. Зазначив, що відповідач офіційно працевлаштований, отримує постійний дохід - 10 000,00 грн на місяць та має надбавки за ризики в роботі.

Відповідач суду пояснив, що коли народилась перша дитина, він працював, а позивач спілкувалась телефоном з невідомими чоловіками, залишала річну дитину одну в кімнаті, після цього вирішила переїхати з дитиною до м.Одеси. Відповідач на той час працював в м.Києві, мав високий заробіток, проте був вимушений переїхати з родиною до м.Одеси, де шукав роботу, періодично працевлаштовувався, проте гідної роботи так і не знайшов. Зазначив, що коли він був на роботі, діти були голодні, позивач била дітей, знущалась над ними, намагалась відправити відповідача працювати за кордон, при цьому сама позивач лише спілкувалась з різними чоловіками за допомогою гаджетів. Зазначив, що він деякий час працював за кордоном, передавав гроші, але вважає, що позивач витрачала кошти не на дітей. Пояснив, що коли діти в м.Одесі проживали з відповідачем, він водив синів у гуртки та на спортивні заняття. Зазначив, що в 2018 році позивач поїхала на зустріч з італійцем, повернулась та повідомила, що їде до Італії, звідти телефонувала та повідомляла, що міняє кавалерів. Відповідач стверджував, що як тільки позивач знаходила нового кавалера, знову їхала до Італії. Зазначив, що діти не хотіли спілкуватися з позивачем, оскільки та ними не цікавилась. Вже в м.Києві позивач одразу приїхала з працівниками поліції, які спілкувались з дітьми, сини не хотіли виходити до матері. Зазначив, що позивач поїхала за кордон, коли молодший син був зовсім маленьким та навіть не пам`ятає матір. Пояснив, що позивач весь час робила необґрунтовані повідомлення до поліції, яка здійснювала перевірки та порушень не знаходила. Стверджував, що по приїзду до України позивач вживала із сусідками спиртні напої. Зазначив, що перед переїздом до м.Києва, відповідач запитував дітей щодо переїзду, діти вирішили переїжджати. Пояснив, що навесні 2021 року він з дітьми поїхав до м.Києва, а позивач - до Італії. По приїзду до м.Києва, відповідач звернувся до служби у справах дітей задля обстеження умов проживання, влаштував синів до школи, на гуртки, плавання, англійську мову, карате. Пояснив, що діти живуть в окремій кімнаті, у кожного своє ліжко, зараз відповідач покращує умови проживання, слідкує за дітьми, виховує синів, забезпечує належним харчуванням, діти добре навчаються. Зазначив, що наразі працює і офіційно і неофіційно, проте завжди має час на дітей, які добре навчаються. Також відповідач стверджував, що під час перебування в Італії позивач займалась ескорт послугами, а грошей, які вона передавала, вистачало лише на погашення кредитів позивача. Зазначив, що за останні шість років позивач більше часу проживала в Італії, ніж в Україні, сама була ініціатором поїздки за кордон, а матір позивача за весь час приїжджала лише один раз. Також зазначив, що він не чинить позивачу перешкод у спілкуванні з дітьми, проте діти самі не хочуть спілкуватися з матір`ю. Стосовно часу проживання в м.Одесі також пояснив, що імен вчителів не пам`ятає, до лікарів дітей водив як він так і позивач, діти хронічних хвороб не мають. На запитання також відповів, що не погрожував самогубством.

Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, направили на адресу суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши позивача, за її згодою в якості свідка, опитавши дітей, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом установлено, що з 25 березня 2009 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі (т.1 а.с.196), який був розірваний рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року та відновлено позивачу дошлюбне прізвище - ОСОБА_1 (т.1 а.с.197).

ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Одеса народився ОСОБА_5 , батьками якого є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (т.1 а.с.29).

ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Одеса народився ОСОБА_6 , батьками якого є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (т.1 а.с.28).

Позивач та малолітні діти сторін зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.30), проте за місцем реєстрації не проживають, що підтверджується довідкою Новоборисівської сільської ради (т.1 а.с.219)

При цьому, судом установлено та не заперечується сторонами, що з липня 2013 року до березня 2021 року родина проживала в однокімнатній орендованій квартирі, за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с.53-54).

В березні 2021 року відповідач з дітьми переїхав до м.Києва за адресою: АДРЕСА_3 , де вони проживають і на час розгляду даної справи, що підтверджується актами, складеним сусідами, підписи яких засвідчені начальником ЖЕД-404 (т.1 а.с.217, 222), та не оспорюється сторонами.

Щодо переїзду відповідача з дітьми до м.Києва та чинення відповідачем, на думку позивача, тиску на дітей щодо заборон у спілкуванні з нею, ОСОБА_1 неодноразово зверталась до правоохоронних органів (т.1 а.с.34-39), на звернення надавались відповіді з роз`ясненням права на звернення до суду (т.1 а.с.61-63).

Відповідач також звертався до органів поліції із заявами про ізолювання позивача від нього та малолітніх дітей (т.1 а.с.241-б - 242-б, т.2 а.с.146).

15 лютого 2022 року за заявою ОСОБА_1 до ЄРДР внесені відомості про кримінальне правопорушення за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України: 15 лютого 2022 року, приблизно о 08 годині 00 хвилин, за адресою: АДРЕСА_4 , гр. ОСОБА_2 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин наніс ОСОБА_1 тілесні ушкодження (т.1 а.с.202, т.2 а.с.156-зворот) та за наслідками досудового розслідування кримінальне провадження закрите на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України - за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (т.2 а.с.156)

Відповідно до частин 2, 8, 9 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно із ч.7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч. 1, 2 ст. 155 СК України).

Відповідно до ч. 1, 2 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає алкогольними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам малолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

При розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.

За час проживання малолітніх дітей сторін в м.Одесі, ОСОБА_5 ,

2009 року народження, навчався в Одеській загальноосвітній школі №8 І-ІІІ ступенів, ОСОБА_6 , 2015 року народження, був зарахований до 1 класу цієї ж школи в 2021 році, що підтверджується відповідними довідками (т.1 а.с.48, 49).

На адвокатський запит, директор Одеській загальноосвітній школі №8 І-ІІІ ступенів листом від 30 червня 2021 року повідомив, що за останній рік навчання ОСОБА_5 батько ОСОБА_2 на зв`язок з класним керівником не виходив, на батьківські збори не з`являвся, на смс - повідомлення класного керівника не реагував, під час дистанційного навчання дитина домашні завдання не виконувала, а з квітня місяця, коли учні вийшли на очне навчання, ОСОБА_16 до занять не приступив, зв`язок з батьком було встановлено через мати дитини ОСОБА_17 , яка завжди була на зв`язку з класним керівником, цікавилась успіхами сина, фінансово підтримувала всі питання, які вирішувались батьківським комітетом класу. Додатково в листі зазначено, що коли мати ОСОБА_18 від`їжджала на заробітки за кордон, вона попередила класного керівника, що в сім`ї було прийнято наступне рішення: мати їде за кордон, щоб фінансово забезпечувати смію, батько дивиться за дітьми. Адміністрація школи стурбована, що батько не повідомив про переїзд дітей за межі Одеси. (т.1 а.с.47)

Згідно відповіді директора середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №42 м.Києва від 08 листопада 2021 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зарахований до школи відповідно до наказу від 07 червня 2021 року №79 та навчається у 1-Г класі, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зарахований до школи відповідно до наказу від 30 серпня 2021 року №39 та навчається у 7-А класі. За відображеними в цій відповіді відомостями, батько не надавав закладу інформацію по матір учнів. ОСОБА_16 відвідує шкільний гурток плавання, ОСОБА_19 шкільні гуртки не відвідує. За інформацією психолога СЗШ №42 м.Києва, діти адаптувались до нового колективу, емоційний стан спокійний, поведінка адекватна, діти позитивно ставляться до шкоди, вимоги вчителів сприймають адекватно, розуміють навчальний матеріал, спілкуються з більшістю однокласників. ОСОБА_16 та ОСОБА_19 цілком здорові діти, всі медичні довідки надані закладу освіти вчасно, хлопчики доглянуті, гарно одягнуті, мають всі необхідні речі та канцелярські товари для навчання. Батько ОСОБА_2 завжди охоче спілкується з класними керівниками та батьками однокласників. (т.1 а.с.50-51)

За змістом довідок СЗШ І-ІІІ ступенів №42 м. Києва від 05 квітня 2022 року №47 та №48, вказані довідки видані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про те, що вони дійсно навчаються у СЗШ І-ІІІ ступенів №42 м. Києва в 7-А та 1-Г класах відповідно (т.1 а.с.233, 234).

Згідно характеристики на учня 7-А класу СЗШ І-ІІІ ступенів №42 м. Києва ОСОБА_5 від 07 червня 2022 року, дитина навчається в школі з 01 вересня

2021 року, за час навчання зарекомендував себе як працьовитий, старанний учень, під час уроків уважний, виконує усі види робіт, запропоновані учителем, до уроків готується, домашні завдання виконує, навчальні досягнення має достатнього рівня і має потенціал до підвищення досягнень. За час навчання виявив здібності до спорту, має добрий загальний розвиток, бере активну участь у громадському житті класу. Правила поведінки завжди свідомо виконує, серед однокласників має багато друзів та підтримує товариські стосунки з учнями з інших класів. Вихованням ОСОБА_18 займається батько, ОСОБА_2 , який приділяє належну увагу вихованню сина, постійно підтримує зв`язок із школою та класним керівником, за потреби приймає участь у батьківських зустрічах. (т.1 а.с.236).

При цьому відповідач в судовому засіданні повідомив, що фактично ОСОБА_16 навчається в СЗШ №42 м.Києва з квітня 2021 року, за погодженням з керівництвом школи, під час карантину проходив дистанційне навчання.

За змістом характеристики учня 1-Г класу СЗШ І-ІІІ ступенів №42 м. Києва ОСОБА_6 від 07 червня 2022 року, дитина навчається в школі з вересня 2021 року. За час навчання в першому класі завжди дотримується правил безпечної поведінки під час навчань та ігор. Працює в повільному темпі, не завжди самостійно, завдання виконує точно, уважно стежить за перебігом уроку, але не часто виявляє активність. Зазвичай готовий до уроку, на уроках старанно працює, проявляє впізнавальні здібності, допитливий. Програмний матеріал засвоїв на достатньому рівні, не завжди впевнений у своїх силах, має почуття власної гідності, відвертий, емоційний, в колективі з учнями класу має доброзичливі стосунки. Свою роботу намагається виконувати якісно, на зауваження вчителя реагує адекватно, до навчання ставиться із зацікавленістю та відповідально, із задоволенням відвідує школу. Вихованням дитини займається батько, ОСОБА_2 , який приділяє належну увагу вихованню сина, відвідує школу, спілкується з класним керівником та батьківською громадою. (т.1 а.с.237).

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у 2022 році проходили обов`язкові медичні профілактичні огляди (т.1 а.с.235, 239).

Допитана в судовому засіданні як свідок позивач ОСОБА_1 надала показання аналогічні за змістом наданим нею поясненням. Додатково показала, що під час спільного проживання сторін, відповідач вчиняв психологічне та фізичне насильство щодо неї, погрожував, що щось зробить із собою. Зазначила, що фактично її спілкування з дітьми по телефону закінчилось в липні 2021 року, позивач підозрює, що телефонів у дітей немає - вони у відповідача, а діти думають, що вона їм не пише і не дзвонить. Вважає, що відповідач відгорожує її від дітей. Зазначила, що до цього часу діти добре спілкувались з нею, але вважає, що їм забороняють. Повідомила, що в м.Одесі сторони організовували дітям дозвілля та позивачеві дивно, що діти не відвідують гуртки в м.Києві. Також повідомила, що бажає здійснити мрії дітей - щоб молодший син відвідував секцію з боксу, а старший - з баскетболу, зазначила, що може оплачувати найкращі гуртки та найкращі школи. Повідомила, що не має наміру покидати Україну. Пояснила, що отримує 2000,00 - 4000,00 євро заробітку на місяць, планує придбати у власність квартиру в м.Одесі.

В підготовчому засіданні було задоволено заяву позивача ОСОБА_1 про виклик і допит свідків: ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 .

Свідок ОСОБА_22 суду показала, що з позивачем знайома з 2016 року, діти сторін подружились і свідок почала близько спілкуватись з позивачем. З відповідачем познайомилась пізніше, оскільки останній знаходився на роботі в РФ. Охарактеризувала позивача як позитивну людину, яка добре спілкується з дітьми. Також показала, що в 2016-2017 роках старший син сторін ходив на заняття англійською мовою, інші гуртки не відвідував. В той час, коли відповідач був на господарстві, під час проживання в м.Одесі, свідок з ним спілкувалась, вважає відповідача менш комунікабельним. Особисто ОСОБА_22 свідком сварок між сторонами не була. Показала, що одного разу приблизно в 2018-2019 році позивач жалілась, що відповідач погрожує суїцидом. Однак особисто свідок ніяких дивацтв в поведінці відповідача не помічала. Також показала, що позивач поїхала заробляти гроші до Італії, оскільки в сім`ї вирішили, що в неї це краще виходить, працювала на різних роботах. Зазначила, що на теперішній час позивач працює онлайн. Також позивач розповідала свідку, що вона всі гроші пересилає родині. Крім того, свідок зазначила, що до переїзду відповідача з дітьми до м.Києва, позивач приїжджала до родини раз на рік, проте зараз позивач майже постійно проживає в м.Одесі - більшу частину часу. Коли позивач була в м.Одесі, ходила з ОСОБА_5 до лікарів, ходила з дітьми до кафе, на розваги, гуляла з синами на подвір`ї. Також свідок показала, що відповідач з дітьми переїхав з Одеси 21 березня 2021 року, до цього ніяких зборів для переїзду свідок не бачила. Відповідач зателефонував свідку, щоб залишити їй ключі від квартири, повідомив, що їде з дітьми на завжди, причину не назвав. Також показала, що коли відповідач був з дітьми, все було гаразд, він готував, були створені всі умови. Наразі позивач облаштувала помешкання новими меблями для дітей. Також зазначила що у ОСОБА_5 були в Одесі друзі, після переїзду її діти з дітьми сторін не спілкувались. На запитання відповіла, що можливо вона з позивачем трошки вживала спиртні напої. Свідок повідомила, що її здивувало блокування зв`язку з дітьми. З часу переїзду відповідача з дітьми свідку про їх життя не відомо. Зі слів позивача свідку відомо, що в 2021 році між сторонами відбулась сутичка з приводу дітей.

Свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_21 в судове засідання не з`явились, у зв`язку із чим було задоволено заяву представника позивача про допит свідка ОСОБА_23 , від допиту інших свідків сторона позивача відмовилась.

Свідок ОСОБА_23 суду показала, що вона є двоюрідною сестрою позивача. Пояснила, що після народження у сторін сина ОСОБА_5 , вона із позивачем відновили контакт, спілкувались телефоном. В 2015 році свідок заїжджала до родини сторін в Одесу на декілька годин. В квартирі були нормальні сімейні умови. Тоді ж свідок чула від позивача, що відповідач працює на двох роботах, але грошей не вистачає, відповідач скаржився, що йому важко. Також свідку відомо, що приблизно в 2016-2017 роках відповідач їздив на заробітки, але втомився. Під час перебування позивача за кордоном, вона присилала свідку фотознімки, повідомляла, що спілкується з дітьми інтернетом. Також позивач повідомила свідку, що відповідач вивіз дітей. Коли позивач навесні 2021 року повернулась в Україну, намагалась зустрітися з дітьми, викликала поліцію. Також свідку відомо, що ОСОБА_5 потайки телефонував позивачу, спілкувався з нею, а коли свідок повідомила по це відповідачу, контакти припинилися. При намаганні позивача поспілкуватись з дітьми, ті відсторонювались, ОСОБА_5 чекав дозволу від батька. Після цього зв`язок позивача з ОСОБА_5 був заборонений. Також свідку відомо, що позивач працює в італійській компанії, має нормальний дохід. Коли позивач вдруге влітку 2021 року намагалась поспілкуватися з дітьми, була викликана поліція, яка повідомила що у дітей все добре, вони не хочуть бачити маму. Зовнішньо діти виглядали нормально. При цьому свідок показала, що фізично відповідач не заважав спілкуванню позивача з дітьми, та вона особисто не обізнана, чи чинився на дітей моральний тиск, однак, при спілкуванні з матерію, діти дивляться на реакцію батька. Також свідок показала, що з часу працевлаштування позивача в Італії, остання приїжджала до України 2-3 рази на рік. Також свідку відомо, що в 2021 році позивач навідувалась до дітей в школу 2-3 рази, але вчитель молодшого сина обмежила їх спілкування.

Суд надає критичну оцінку доводам позивача та її показанням як свідка про нестабільний психоемоційний стан відповідача (суїцидальні прояви), що може зашкодити дітям, оскільки ОСОБА_24 , як особа, що звернулась до суду з даним позовом є зацікавленою в результатах розгляду справи особою, а свідком ОСОБА_22 вказані обставини повідомлені зі слів позивача.

Крім того, такі твердження позивача спростовуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами, з яких убачається, що відповідач виключно позитивно характеризується за місцем роботи (т.2 а.с.153-154), має дозволи на зберігання та носіння трьох видів зброї (т.1 а.с.223).

Так, згідно характеристики ПП «Сюрте безпека» від 05 серпня 2022 року, ОСОБА_2 співпрацює з підприємством з листопада 2018 року по теперішній час в сфері аналітики та безпеки приватних охоронних служб по території України, характеризує себе стійкістю до стресових і нестандартних ситуацій, зарекомендував себе, як хороший і відповідальний партнер/колега. Відносини з колегами підтримує позитивні і доброзичливі. За період роботи показав себе комунікабельним, розсудливим, справедливим фахівцем. Вміє тримати себе в руках, дотримуватися всіх встановлених правил, охоче бере участь у громадській діяльності, допомагає колегам. Моральні якості ОСОБА_2 можна назвати високими, не має шкідливих звичок, в створенні конфліктів не замічений. За характером чесний, миролюбний, уникає конфліктних ситуацій, на першому місці сім`я (діти). (т.2 а.с.153)

За змістом характеристики ТОВ «Хохич-транс» від 20 липня 2022 року, ОСОБА_2 співпрацює з товариством з 05 вересня 1983 року по теперішній час в сфері аналітики та безпеки перевезення вантажів по території України та за її межами. За цей період показав себе хорошим, ініціативним, комунікабельним, розсудливим, справедливим фахівцем, який вміє звертати увагу на ситуації, які можуть призвести до конфліктів. У спілкуванні рівний, доброзичливий і привітний, з партнерами та колегами ввічливий, в скрутних ситуаціях завжди готовий знаходити компромісні рішення. За характером чесний, миролюбний, уникає конфліктних ситуацій. (т.2 а.с.154)

Згідно характеристики АО «Адвокатус» від 05 серпня 2022 року, ОСОБА_2 співпрацює з об`єднанням з грудня 2020 року по теперішній час в сфері аналітики та безпеки по території України. Моральні якості ОСОБА_2 можна назвати високими, не має шкідливих звичок, в створенні конфліктних ситуацій не замічений. За характером чесний, миролюбний, уникає конфліктних ситуацій. Характеризує себе стійкістю до стресових і нестандартних ситуацій, зарекомендував себе, як хороший і відповідальний партнер/колега. Відносини з колегами підтримує позитивні і доброзичливі. За період роботи показав себе комунікабельним, розсудливим, справедливим фахівцем. Вміє тримати себе в руках, дотримуватися всіх встановлених правил, охоче бере участь у громадській діяльності, допомагає колегам. (т.2 а.с.154-зворот)

Згідно довідки АО «Адвокатус» від 05 серпня 2022 року, з 25 липня 2022 року

ОСОБА_2 працює в об`єднанні за основним місцем роботи на посаді директора з безпеки та аналітичної роботи. (т.2 а.с.155)

Крім того, позивач не змогла пояснити суду, чому, не зважаючи на нестабільну, з її точки зору, поведінку відповідача (погрозу самогубством), вона, поїхавши за кордон, залишила дітей проживати саме з батьком.

Наявні в матеріалах справи заяви ОСОБА_26 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 (т.1 а.с.40-43) не є допустимими та достовірними доказами в розумінні ст.78, 79 ЦПК України, а підписи в цих заявах ніким не посвідчені.

Що стосується протоколу опитування ОСОБА_22 , проведеного адвокатом Мудролюбовою Н.О. (т.1 а.с.44), то цей протокол не містить підпису адвоката, отже не є допустимим доказом в розуміння діючого цивільного процесуального законодавства.

Доводи позивача про застосування щодо неї з боку відповідача, під час спільного проживання сторін, психологічного та фізичного насильства не підтверджені доказами в розумінні ст.76-80 ЦПК України.

Предметом спору в даній справі є визначення місця проживання малолітніх дітей сторін з матір`ю, яка посилається на те, що під час її роботи за межами України, відповідач без погодження з позивачем, переїхав з м.Одеси на постійне проживання до м.Києва, та вважає, що за місцем її проживання для дітей створені кращі умови, з урахуванням її заробітку позивач в змозі забезпечити синів найкращою освітою та дозвіллям, проживаючи з позивачем, діти будуть виховуватись в умовах любові та піклування про них з боку позивача.

Як убачається з наявної в матеріалах справи трудової книжки ОСОБА_4 , позивач була офіційно працевлаштована в Україні до 29 квітня 2012 року (т.2 а.с.32-34).

З 15 червня 2013 року по 31 грудня 2013 року ОСОБА_4 надавала послуги ТОВ «Промоушн Аутсорсинг» за цивільно-правовим договором від 15 червня 2013 року (т.1 а.с.55-57)

Сторонами у справі не заперечується, що в 2018 році позивач виїхала до Італійської Республіки та з того часу, до часу переїзду відповідача з дітьми до м.Києва в березні 2021 року періодично проживала як із сім`єю в м.Одесі, так і за межами України, відповідач весь час проживав з малолітніми дітьми сторін в АДРЕСА_2 .

В матеріалах справи наявні докази здійснення ОСОБА_4 грошових переказів ОСОБА_2 за період з листопада 2019 року по січень 2021 року (т.1 а.с.108-131).

В матеріалах справи також наявний переклад договору між ОСОБА_31 та ОСОБА_4 про проживання з метою виконання роботи домашньої робітниці

від 25 червня 2020 року в АДРЕСА_5 (т.1 а.с.58-60).

Як убачається з матеріалів справи, 24 квітня 2022 року компанія БУФАНО надіслала позивачеві лист про працевлаштування на невизначений термін на повний робочий день, в якому підтверджується працевлаштування в компанії з 25 квітня 2022 року. За змістом цього листа робочий час становить 80 годин на тиждень, понеділок-п`ятниця, з 08.00 до 16.00 години, працівник здійснює заходи та ініціативи, необхідні для управління та дослідження клієнтів у регіоні Східної Європи, робота буде проводитися в режимі smart/working за місцем перебування адресата в Одесі (Україна), узгоджена базова заробітна плата в розмірі 11,50 євро на годину, а також бонуси і виробничі винагороди. (т.1 а.с.199-201)

08 червня 2022 року співробітниками ТВССД Одеської міської ради в Малиновському районі проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_2 , про що складено відповідний акт, за змістом якого квартира є однокімнатною, загальною площею приблизно 40 кв.м, житловою площею - 16 кв.м. Умови проживання задовільні, квартира чиста, повністю мебльована, вся необхідна техніка в наявності, світло-, газо-, водопостачання в наявності, бойлер, холодильник, тощо. Створені умови для виховання та розвитку дітей, а саме: двомісний розкладний диван, стіл для навчання, шафа для одягу та взуття, полиця для книжок, ноутбук, книжки, розвиваючі ігри. (т.1 а.с.198)

На виконання ухвали суду Центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України направлено до суду витяг з наявною в базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» інформацією щодо перетину державного кордону України та лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями у період

з 28 жовтня 2017 року по 28 жовтня 2022 року, з якого вбачається здійснення ОСОБА_4 перетину державного кордону України 25 разів (в`їзд / виїзд) за вказаний період. (т.2 а.с.107-108, 195)

З цього витягу вбачається тривале перебування відповідача за кордоном, як за час спільного проживання сторін, так і після переїзду відповідача з дітьми до міста Києва в березні 2021 року.

При цьому, одержана інформація містить відомості про в`їзд відповідача до України

09 січня 2022 року та 14 травня 2022 року, інформації про виїзд з 09 січня 2022 року по

14 травня 2022 року немає.

Крім того, з відображеної в листі компанії БУФАНО дати працевлаштування відповідача - 25 квітня 2022 року, в базі даних наявна інформація про те, що ОСОБА_1 перебувала за межами України з 21 травня 2022 року по 07 червня 2022 року, з 15 червня

2022 року по 20 червня 2022 року, з 21 липня 2022 року по 30 липня 2022 року та з 03 вересня 2022 року (інформація відображена станом на 14:11 28 жовтня 2022 року).

Отже, наданою Державною прикордонною службою України інформацією спростовуються доводи позивача про те, що з часу працевлаштування до компанії БУФАНО вона виїздила за державний кордон України лише два рази - один раз для працевлаштування у вказаній компанії та другий - для підвищення кваліфікації та її робота жодним чином не пов`язана із закордонними відрядженнями.

Також суд критично оцінює доводи позивача про те, що в разі її виїзду за межі України, догляд за дітьми здійснюватиме її матір, оскільки як з матеріалів справи так і з пояснень сторін в судовому засіданні не вбачається, що матір позивача будь-коли доглядала за синами сторін.

Пунктом 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 передбачено, що під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Під час вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення.

Згідно положень ч.5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

02 червня 2022 року комісією Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації складено акт №62 обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_3 (т.3 а.с. 11), який визнаний судом неповним та таким, що складений з порушеннями через те, що з вказаним актом не було ознайомлено жодну особу.

22 червня 2022 року було проведено засідання комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (т.2 а.с.152), на підставі якого Органом опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації складено висновок №103/2878/41/3 від 29 червня 2022 року, яким орган опіки та піклування вважав за можливе визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_2 . (т.1 а.с.244-245).

Виходячи з положень ч.2 ст.13 ЦПК України, згідно якої суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб та враховуючи, що вищевказаний висновок складений поза межами предмету спору та в ньому не наведені результати обстеження житлово-побутових умов за адресою проживання малолітніх дітей ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Дніпровську районну в місті Києві державну адміністрацію, як орган опіка та піклування, було зобов`язано надати суду висновок щодо розв`язання спору та, враховуючи, що акт обстеження умов проживання №62 від 02 червня 2022 року є неповним, зобов`язано надати суду акт обстеження умов проживання малолітніх дітей сторін, за яким було б можливо встановити дійсні умови проживання дітей. (т.3 а.с.19)

Так, 17 лютого 2023 року комісією Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації обстежено умови проживання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_3 , про що складено акт №24 від 17 лютого 2023 року обстеження умов проживання. (т.3 а.с.27)

За змістом вказаного акту, житло складається з трьох кімнат, квартира не приватизована, приблизна загальна площа 65 кв.м, житлова площа 40 кв.м. Умови проживання задовільні, квартира обладнана необхідними меблями та побутовою технікою. В коридорах та двох кімнатах проведено косметичний ремонт, кухня та третя кімната перебувають в стадії закінчення ремонту (відсутні шпалери та не пофарбована стеля), хоча використовуються, експлуатуються за призначенням. Кімната №2 облаштована двоспальним ліжком, тумбою та телевізором, в кімнаті розташований вихід на балкон. В цій кімнаті з лівої сторони розташовані двері, які ведуть до кімнати №3, в якій розташований спортивний куточок. Кімната №3 облаштована ліжком, спортивним куточком, який використовується як вішалка для одягу, зберігаються коробки з особистими речами та оргтехнікою. Для малолітніх дітей відведено окрему кімнату №1, де наявні два ліжка (окремі) для сну, письмовий стіл для навчання, комод з дитячим одягом, комп`ютер та ноутбук, телевізор. В кімнаті також наявні іграшки для дітей, настільні ігри, книжки, підручники, одяг та взуття в достатній кількості по сезону. В кімнаті створені належні умови для проживання дітей. У дітей також є два коти. За цією адресою проживають: ОСОБА_2 - батько; діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , бабуся - ОСОБА_4 та дядько - ОСОБА_33 (т.3 а.с.27-28)

Згідно Висновку Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (орган опіки та піклування) про визначення місця проживання дітей (протокол засідання комісії №3 від 22.02.2023) від 27 лютого 2023 року №103/1402/41/3, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування вважає за недоцільне визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_1 . (т.3 а.с.25-26)

Статтями 12-15 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено право дитини висловлювати свою думку (право бути почутою).

Частиною 2 ст.171 СК України передбачено, що дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

При встановленні фактичних обставин даної справи судом в порядку ст.171 СК України були опитані ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_5 пояснив, що він проживає з батьком, братом, бабусею та дядьком, який є його хрещеним батьком. Розповів, що шість років тому мама поїхала до Італії і у батьків почались суперечки щодо нього з братом. Зазначив, що в м.Одесі в нього були погані друзі, ображали його. За час проживання матері за кордоном остання приїздила три рази - кожного разу приблизно на тиждень. Також пояснив, що за часів проживання в м.Одесі батько до них з братом ставився добре, слідкував за ними, водив до школи, ОСОБА_18 відвідував басейн та займався англійською мовою. Коли мама приїжджала, постійно викликала поліцію, чому не знає. Також пояснив, що до поїздки матері до Італії, в основному з ним гуляв батько. Розповів, що коли проживали спільно, а батько був на роботі, мама могла залишити брата з ним, а сама йшла до подруги. Повідомив, що коли йому було вісім років, мама його била, оскільки в неї був поганий настрій, могла висипати на голову їжу, погрожувала, що відправить до інтернату, одного разу вигнала з дому. Зазначив, що розповідав про це батьку. Також пояснив, що в 2021 році батько вирішив, що треба переїжджати до м.Києва, ОСОБА_18 погодився. Бабусю - матір мами бачив в останнє 3-4 роки тому, вона була проїздом один день. Також пояснив, що їх переїзд пов`язаний з тим, що коли приїжджала мама, то викликала поліцію і батько вирішив переїхати задля уникнення стресів. Також ОСОБА_18 повідомив, що наразі ходить на плавання, також має намір займатися баскетболом. Коли в останнє спілкувався з мамою телефоном не пам`ятає, зазначив, що сам заблокував її контакт. Пояснив, що йому подобається жити з батьком. Також розповів, що влітку 2021 року мама приїхала одразу з поліцією. Про теперішні умови проживання повідомив, що квартира є двокімнатною, у нього з братом окрема кімната, в ній два ліжка, стіл, тумби, телевізор, крісло. Також повідомив, що не пам`ятає, коли був у бабусі та дідуся (батьків позивача) в гостях.

ОСОБА_6 пояснив, що про своє проживання в м.Одесі нічого не пам`ятає, проте зазначив, що в м.Києві йому більше подобається. Також пояснив, що особистого телефону він не має, в останнє розмовляв з мамою телефоном, коли йому було шість років. Розповів, що в них п`ять кімнат, в яких проживає п`ять осіб, він спить з батьком оскільки боїться спати один. Також повідомив, що в школі ходить на карате та плавання, батько читає йому казки. Зазначив, що бажає жити з батьком, оскільки жив з ним більше.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом установлено, що між сторонами у справі загострились взаємовідносин, така ситуація в їх особистих відносинах не дає можливості мирним шляхом вирішити питання про визначення місця проживання дітей, що зумовлює вирішення даного питання в судовому порядку, в межах заявлених позовних вимог, оскільки саме такий спосіб захистити право на визначення місця проживання дитини визначений сімейним законодавством України.

За встановлених судом обставин, за часів перебування сторін у шлюбі, в родині склався порядок, що яким позивач постійно виїжджала за межі України, де мала працевлаштування, переказувала кошти на утримання дітей, за можливості приїжджала в Україну, діти протягом тривалого часу проживали з батьком, який безпосередньо, в періоди відсутності матері, здійснював за ними догляд, а в періоди перебування матері в м.Одесі, догляд за дітьми здійснювався сторонами спільно.

При вирішенні даного спору, суд виходить з того, що внаслідок життєвого устрою в родині сторін, діти мають більшу прихильність до батька, як до особи, яка постійно проживає з ними, здійснює щоденний догляд та турботу.

Разом з тим, судом не встановлено обставин, за яких проживання дітей з батьком могло б негативно впливати на них. При цьому відповідач належним чином виконує свої батьківські обов`язки по вихованню та утриманню синів, піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створив належні умови для проживання.

Діти навчаються в школі, керівництвом якої дітям надані позитивні характеристики, в яких також відображено прилежне ставлення до навчання, добрі стосунки із співучнями.

При цьому суд вважає надуманими доводи представника позивача про те, що відповідач не обізнаний, які продукти не можна давати дітям, та що діти не мають чистої білизни, оскільки батько постійно та безперервно з 2018 року по час розгляду даної справи здійснює догляд за дітьми, отже безумовно обізнаний як про корисні так і про шкідливі для дітей продукти, а охайний вигляд дітей в суді, при проведенні їх опитування, та наведені в шкільних характеристиках відомості з цього приводу, спростовують посилання представника позивача на нехтування відповідачем догляду за дитячою гігієною.

З огляду на викладене, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, враховуючи ставлення сторін до дітей, участь кожного з них у вихованні синів, більшу прихильність дітей до батька, який створив належні умови для виховання та розвитку дітей, які мають стійкі соціальні зв`язки в школі, де навчаються, суд виходячи з якнайкращих інтересів дітей, приходить до висновку, що визначення місця проживання дітей сторін з матір`ю в ситуації, що склалась на час розгляду справи, не відповідатиме інтересам дітей та може мати негативний вплив на їх психо-емоційний стан.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи, що сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дітей, проте за ситуації, що фактично склалася, основну турботу по вихованню дітей, організації їх дозвілля та по утриманню здійснює саме відповідач, з яким у дітей склався тісний емоційний зв`язок, виходячи з якнайкращих інтересів дітей сторін, їх прихильності до батька, суд приходить до висновку, що визначення місця проживання дітей з матір`ю не відповідатиме найважливішим інтересам дітей сторін.

За вказаних обставин, позов не підлягає задоволенню.

Що стосується доводів сторони позивача щодо перешкоджання відповідача спілкуванню дітей з матерію, то такі дії того з батьків, з якими проживають діти, безумовно є порушенням прав того з батьків, який проживає окремо та самих дітей, та підлягає захисту у встановленому законом порядку, визначеному ст. 158, 159 СК України.

При цьому, такі дії одного із батьків (в разі їх наявності) не можуть бути єдиною та безумовною підставою для визначення місця проживання дітей з іншим із батьків, всупереч інтересам самих дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача у сплаченому при зверненні до суду розмірі.

Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У відзиві представник відповідача виклав відповідну заяву.

Згідно вимог п.5 ч. 7 ст. 265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про: призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат.

За вказаних обставин, суд вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати, понесені відповідачем та встановити відповідачу строк на подання доказів щодо їх розміру.

На підставі викладеного та керуючись Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, статтями 7, 141, 150, 153, 155, 160, 161, 171 Сімейного кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», статтями 2, 10, 76-81, 89, 141, 209, 210, 223, 258, 259, 263-265, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ,

РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ,

РНОКПП НОМЕР_2 ), треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (місцезнаходження: м.Київ, Харківське шосе, буд.4-А, ЄДПРОУ 37397237), Служба у справах дітей Одеської міської ради (місцезнаходження: м.Одеса, вул.Косовська, буд.2-Д, ЄДПРОУ 25427107), Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація (місцезнаходження: м.Київ, Харківське шосе, буд.4-А,

ЄДПРОУ 37203257), Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради (місцезнаходження: м. Одеса, вул. Ген. Петрова, буд.22, ЄДПРОУ 26303175), про визначення місця проживання дітей - відмовити.

Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 08 березня 2023 року на 10 годину 00 хвилин, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва (м. Київ, вул. Пластова, буд.3, каб.43).

Встановити відповідачу строк для подання доказів щодо розміру понесених ним судових витрат - до 06 березня 2023 року включно.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 10 березня 2023 року.

Суддя: