Справа № 493/125/23
Провадження № 2/493/150/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі:

ГОЛОВУЮЧОГО СУДДІ ІЛЬНІЦЬКОЇ О.М.

ЗА УЧАСТЮ СЕКРЕТАРЯ ДОСКОЧ А.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в залі суду в м. Балта цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Вельков Олег Віталійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

01 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Балтського районного суду Одеської області з позовом до ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», треті особи: приватний виконавець ВО Одеської області Вельков О.В., приватний нотаріус КиївськогоМНО Остапенко Є.М., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалами судді від 06.02.2023р. провадження по даній цивільній справі відкрите, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та витребувано.

Позовна заява обґрунтована тим, що 20.11.2022р. позивач отримав повідомлення в додатку «Дія» про наявність відкритого виконавчого провадження у приватного виконавця ВО Одеської області Велькова О.В. щодо виконання виконавчого напису №88453 від 03.06.2021р. про звернення стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС». При цьому до отримання ним зазначеного повідомлення позивачу не було відомо про наявність будь-яких договірних відносин між ним та відповідачем. Позивач ніколи не укладав договір позики грошових коштів та не перебував у договірних відносинах із відповідачем.

Також позивачу невідомо на підставі яких документів приватним нотаріусом КиївськогоМНО Остапенком Є.М. вчинено оскаржуваний виконавчий напис.

Позивач стверджує, що приватний нотаріус не перевірив безспірність вимог відповідача, а також не перевірив наявність доказів направлення та отримання позивачем письмової вимоги відповідача про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, тобто оспорюваний виконавчий напис вчинений з порушенням діючого законодавства у зв`язку з чим позивач просити визнати виконавчий напис приватного нотаріуса КиївськогоМНО Остапенка Є.М. №88453 від 03.06.2021р. таким, що не підлягає виконанню.

Також у своєму позові позивач просить суд стягнути з відповідача понесені ним судові витрати на сплачений ним судовий збір за розгляд позовної заяви в сумі 1073,60 грн. та витрати на правову допомогу 4000,00 грн.

На підставі ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

14 лютого 2023 року відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 20 лютого 2023 року на офіційну електронну адресу суду від директора ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» надійшла заява про визнання позову в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,з проханням проводити судовий розгляд справи за відсутності представників відповідача. Відзиву чи клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від відповідача до суду не надходило.

14 лютого 2023 року третя особа приватний виконавець ВО Одеської області Вельков О.В. отримав копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Пояснення до позову чи будь-яких заяв, клопотань від приватного виконавця до суду не надходило.

Від третьої особи приватного нотаріуса КиївськогоМНО Остапенка Є.М. на адресу суду повернувся конверт з копією ухвали про відкриття провадження та копією позовної заяви з копіями доданих до неї документів з відміткою поштового відділення «Адресат відсутній за вказаною адресою», який був надісланий йому рекомендованим листом на поштову адресу зазначену в позові.

Крім того, відповідачу та третім особам одночасно з копією ухвали про відкриття провадження та копією позову з додатками надсилалася копія ухвали про витребування доказів, яка не виконана відповідачем та третьою особою приватним виконавцем ВО Одеської області Вельковим О.В. Щодо виконання ухвали про витребування доказів третьою особою приватним нотаріусом КиївськогоМНО Остапенком Є.М., то вона повернулася на адресу суду в конверті разом із іншими документами без виконання.

Оскільки відповідач та треті особи не подали до суду клопотань про розгляд справи з їх викликом в судові засідання, крім того відповідач визнав позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,тому розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

З копії роздруківки квитанції з додатку «Дія» судом встановлено, що 02.09.2021р. приватний виконавець Вельков О.В. відкрив виконавче провадження №66689721 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса КиївськогоМНО Остапенка Є.М. №88453 від 03.06.2021р., боржник: ОСОБА_1 , стягувач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», сума до сплати: 13870,96 грн., комісія: 208,07 грн., загалом: 14079,03 грн.

В силу ст.18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» передбачено, що стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передбачену або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставне майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримав від ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» або ОСОБА_1 первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), у зв`язку з чим, у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем є безспірним.

Згідно приписів ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до ст.50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Враховуючи те, що нотаріус не пересвідчився у безспірності заборгованості, оскільки ним був вчинений спірний виконавчий напис за відсутності оригіналу кредитного договору та документів, які підтверджують безспірність заборгованості боржника, а також те, що відповідач визнав позов у цій частині, суд дійшов висновку, що виконавчий напис №88453 від 03.06.2021р., вчинений приватним нотаріусом КиївськогоМНО Остапенком Є.М., слід визнати такими, що не підлягають виконанню.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Частиною другою статті 279 ЦПК України визначено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Враховуючи той факт, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, подавши до суду 20.02.2023р. заяву про визнання позову, тобто через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі, яка розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, тому суд, керуючись ч.1 ст.142 ЦПК України, вважає за доцільне повернути позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, що складає 536,80 грн., сплаченого при поданні позову відповідно до квитанції ID: 2093-7509-9215-5065 від 17.01.2023р. в сумі 1073,60 грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,підлягають задоволенню, тому суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, враховує, що позивачу повертаються з державного бюджету 50 % судового збору, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню решта 50 % судового збору, що складає 536,80 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь понесених ним судових витрат на правову допомогу в сумі 4000,00 грн., суд виходить з наступного.

Частиною 3 ст.133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України).

На підтвердження понесених ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу представник позивача адвокат Манукян М.А. додала до позову договір про надання правової допомоги №08/06/9 від 08.06.2020р. та додаток №1 від 22.11.2022р. до договору про надання правової допомоги №08/06/9, відповідно до якого клієнт сплачує гонорар у розмірі 4000,00 грн.

Як вбачається з копії квитанції до прибуткового касового ордена №5 від 22.11.2022р., адвокатом Манукян М.А. прийнято від ОСОБА_1 на підставі вищезазначеного договору та додатку №1 до нього гонорар в сумі 4000,00 грн.

За змістом п.6 ч.1 ст.1 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон №5076-VI) інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Положеннями ст.19 Закону №5076-VI визначені види адвокатської діяльності, які адвокат може здійснювати, зокрема: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Частинами першою та другою статті 30 Закону №5076-VI визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При цьому відповідно до частини третьої цієї статті Закону №5076-VI при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, тому судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме на професійну правничу допомогу, покладаються на відповідача.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу адвоката.

Нормами ч.4 ст.137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК України).

Відповідач одночасно із заявою про визнання позову подав до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, обґрунтовуючи його тим, що вони є неспівмірними зі складністю даної справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких послуг, розумності їх розміру. У зв`язку з чим відшкодування відповідачем витрат можливе в розмірі 1000,00 грн.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Представник позивача адвокат Манукян М.А., в порушення вимог ч.3 ст.137 ЦПК України, не надала суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних нею.

Але при дослідженні додатку №1 від 22.11.2022р. до договору про надання правової допомоги №08/06/9, судом встановлено, що клієнт сплачує гонорар у розмірі 4000,00 грн. за підготовку, подання позовної заяви та ведення в суді першої інстанції справи щодо визнання виконавчого напису №88453 від 03.06.2021р., вчиненого приватним нотаріусом КиївськогоМНО Остапенком Є.М.

Сума гонорару включає вчинення усіх необхідних процесуальних дій для ведення справи в суді першої інстанції, зокрема, але не виключно подання запитів, позову, клопотань про витребування доказів, процесуальних заяв, відповіді на відзив, письмових пояснень тощо.

Аналізуючи позовну заяву та додані до неї письмові докази, суд дійшов висновку, що адвокат Манукян М.А. виконала лише частину робіт (послуг), із перелічених у додатку №1 від 22.11.2022р. до договору про надання правової допомоги №08/06/9, а саме: подавала адвокатські запити, підготувала та подала позовну заяву, клопотання про витребування доказів. Будь-які інші дії для ведення справи в суді першої інстанції нею не вчинялися.

Тому, приймаючи до уваги положення частин 4 та 5 ст.137 ЦПК України, клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, обставини справи та, керуючись ч.3 ст.141 ЦПК України, суд вважає заявлений позивачем розмір витрат на оплату послуг адвоката неспівмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову.

Отже, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивач все-таки поніс витрати пов`язані з розглядом справи, але, враховуючи їх не співмірність із заявленим позивачем розміром, суд вважає за доцільне частково стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», ст.ст.1, 19, 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ст.18 ЦК України, ст.ст.81, 89, 133, 137, 141, 142, 258, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Вельков Олег Віталійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №88453 від 03.06.2021р., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , заборгованості на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС».

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з державного бюджету 50 % судового збору в розмірі 536,80 грн., сплаченого при поданні позову відповідно до квитанції ID: 2093-7509-9215-5065 від 17.01.2023р. в сумі 1073,60 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», , місце знаходження: пл. Солом`янська, 2, м. Київ, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , 50 % судового збору в розмірі 536,80 грн., сплаченого при поданні позову відповідно до квитанції ID: 2093-7509-9215-5065 від 17.01.2023р. в сумі 1073,60 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», , місце знаходження: пл. Солом`янська, 2, м. Київ, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ