Провадження №2/193/231/23
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я
19 квітня 2023 року сел.Софіївка
Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Шумської О.В.
за участю секретаря Мельникової Т.О.
розглянувши у судовому засіданні в смт.Софіївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Софіївський відділ державної виконавчої служби у Криворізькому районі, третя особа приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русак Л.А., -
ВСТАНОВИВ :
В провадженні суду знаходиться справа за вказаним позовом. В обгрунтування позову вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть. За життя Спадкодавець склала заповіт в якому заповіла все своє майно - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Після смерті Спадкодавця як спадкоємець за заповітом звернувся в межах шестимісячного строку до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русак Ліни Анатоліївни з письмовою заявою про прийняття спадщини за заповітом, в тім у видачі свідоцтва про спадщину за заповітом приватним нотаріусом Русак Ліною Анатоліївною було відмовлено з підстав накладання арешту на усе майно ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 про, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна мається реєстраційний номер обтяження 13270336, номер запису про обтяження (спеціальний розділ) 4858221, що унеможливлює видачу будь-яких свідоцтв про право на спадщину, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальний дій.
Після отримання постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій позивачу стало відомо, що арешт на майно ОСОБА_2 було накладено 04.05.2012 року у виконавчому провадженні № 439/630/12 головним державним виконавцем Софіївського РВ ДВС ГТУЮ у у Дніпропетровській області Заскокою Юлією Володимирівною; 16.12.2022 року позивач звернувся з письмовою заявою до Софіївського районного відділу державної виконавчої служби південно-східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) про вирішення питання щодо скасування арешту майна, що підтверджується письмовою заявою від 05.12.2022 року.
09.12.2022 року позивачем було отримано повідомлення від Софіївського районного відділу державної виконавчої служби південно-східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) про, те що дійсно було на виконанні виконавче провадження № 439/630/12. Під час відкриття виконавчого провадження державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника, для зняття арешту майна рекомендовано звернутись до суду, що підтверджується листом Софіївського відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області від 09.12.2022 року.
Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності.
В судове засідання позивач не з`явився, заяв про розгляд справи без його участі суду не надавав.
Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.
Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.
Згідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть. За життя Спадкодавець склала заповіт в якому заповіла все своє майно - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Після смерті Спадкодавця як спадкоємець за заповітом звернувся в межах шестимісячного строку до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русак Ліни Анатоліївни з письмовою заявою про прийняття спадщини за заповітом, в тім у видачі свідоцтва про спадщину за заповітом приватним нотаріусом Русак Ліною Анатоліївною було відмовлено з підстав накладання арешту на усе майно ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 про, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна мається реєстраційний номер обтяження 13270336, номер запису про обтяження (спеціальний розділ) 4858221, що унеможливлює видачу будь-яких свідоцтв про право на спадщину, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальний дій.
Після отримання постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій позивачу стало відомо, що арешт на майно ОСОБА_2 було накладено 04.05.2012 року у виконавчому провадженні № 439/630/12 головним державним виконавцем Софіївського РВ ДВС ГТУЮ у у Дніпропетровській області Заскокою Юлією Володимирівною; 16.12.2022 року позивач звернувся з письмовою заявою до Софіївського районного відділу державної виконавчої служби південно-східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) про вирішення питання щодо скасування арешту майна, що підтверджується письмовою заявою від 05.12.2022 року.
09.12.2022 року позивачем було отримано повідомлення від Софіївського районного відділу державної виконавчої служби південно-східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) про, те що дійсно було на виконанні виконавче провадження № 439/630/12. Під час відкриття виконавчого провадження державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника, для зняття арешту майна рекомендовано звернутись до суду, що підтверджується листом Софіївського відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області від 09.12.2022 року.
У відповідності до статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).
Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15,16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.
Позов про звільнення майна з-під арешту може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Пунктами 1, 2 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.
Право власності належить до основоположних прав людини, утілення яких в життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ССПЛ втручання в це право повинне мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.
Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до ст. 13 міжнародного правового акту повинні бути забезпеченні можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі. На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст.41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень встановлених законом.
За ст. 321 ЦК Україниправо власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно дост. 391 ЦК Українивласник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 cт. 59 Закону України «Про виконавче провадження`особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.
Згідно із ч.2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Відповідно до ч.ч. 1,2,3ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.
Враховуючи зазначене приходжу до висновку про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263-265, 268, 280, 353, 354 ЦПК України, ст. ст. 316, 319, 321, 328, 391 ЦК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд,
в и р і ш и в:
Позов ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Софіївський відділ державної виконавчої служби у Криворізькому районі, третя особа приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русак Л.А. - задовольнити .
Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В,Шумська