Рішення

Іменем України

Справа № 712/439/22

Провадження № 2/712/223/23

14 березня 2023 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого/судді - МАРЦІШЕВСЬКОЇ О.М.

за участю секретаря судового засідання Шевченко О.П.

представника позивача Кохан Т.О.

відповідачки ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, -

В С Т А Н О В И В:

17 січня 2022 року позивач приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно», в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» (м. Черкаси, пр.-т Хіміків, 76) звернулося до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку АДРЕСА_2 здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно» ВП «Черкаська ТЕЦ». Оскільки в будинку АДРЕСА_2 встановлений лічильник обліку теплопостачання, нарахування за послугу здійснювалися згідно п.п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630. Відповідачі своєчасно з жовтня 2019 року не вносять плату за отримані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, в наслідок чого утворилась заборгованість станом на 01.11.2021 року складає 16 865,19 грн.

Просить суд стягнути з відповідачів суму заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у розмірі 16865,19 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 1314,56 грн., три відсотки річних у розмірі 542,54 грн., а всього 18722,29 грн. та судові витрати.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 березня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та у наданій до суду заяві просила стягнути борг і судові витрати з ОСОБА_2 , який зареєстрований у квартирі зі своїм сином та має можливість заплатити, оскільки працює. Наполягала, що з вини ОСОБА_2 виник борг та не був розділений особовий рахунок, також вказувала,що стосунки між співвласниками є конфліктними внаслідок вчинення відносно неї сином неправомірних дій.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні вказував, що є співвласником 1/3 частини квартири, іншим співласником в частці 2/3 є його мати ОСОБА_1 . Між співвласниками виник спір щодо розміру участі в оплаті комунальних послуг за спільну квартиру та особисто ним у попередні періоди були понесені більші витрати, ніж іншим співвласником. Наявність заявленої до суду заборгованості не заперечував. Просив вирішити спір по справедливості.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного та житлового законодавства.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цього Кодексу.

Копією ліцензії, витягами зі статуту, положення та випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб позивачем підтверджено, що у розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії як теплопостачальна організація.

Так, у ліцензії, виданої за рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 374 від 30.11.2012 р. (переоформлено рішенням від 29.12.2016 р. № 2444) вид господарської діяльності позивача вказаний як «постачання теплової енергії».

Отже, позивач як здобувач ліцензії щодо права на здійснення господарської діяльності з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії є теплопостачальною організацією а послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води.

Правовідносини між постачальником теплової енергії і споживачами регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Постановою КМУ № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення».

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»(далі Закону України «Про житлово-комунальні послуги»), виконавцем послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація, а послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води. Згідно вищенаведеного ПрАТ «Черкаське хімволокно» як суб`єкта господарювання з постачання теплової енергії законодавством визначено виконавцем послуг з централізованого постачання гарячої води (копія ліцензії на постачання теплової енергії додається).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживачем комунальних послуг являється фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком споживача - є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Статтею 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Згідно ч. 5 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.

Відповідно до ст. ст. 156, 162 ЖК України плата за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить на праві приватної власності, здійснюється з затвердженими в установленому порядку тарифами. Власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Обов`язок споживача укласти договір про надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630.

Судом встановлено, що на ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», покладений обов`язок із забезпечення тепловою енергією населення, організацій та підприємств всіх форм власності.

Відповідно до пояснень відповідачів та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на квартиру АДРЕСА_3 право спільно часткової власності зареєстровано на ОСОБА_2 (1/3) та ОСОБА_1 (2/3)

Відповідно до довідки з управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 07.05.1994 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 15.04.1988 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 30.06.2017 року.

З розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення гарячого водопостачання встановлено, що за період з жовтня 2019 року по жовтень 2021 року відповідачі мають заборгованість перед ВП «Черкаська ТЕЦ» ПАТ «Черкаське хімволокно» за надані їм послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 16865,19 грн., в тому числі борг по опаленню 16 775,27 грн., борг по гарячому водопостачанню - 39,31 грн., борг по внеску - 50,61 грн.

Суд виходить з того, що відповідачі як співласники квартири є споживачами комунальних послуг (з централізованого опалення та гарячого водопостачання), які надавались позивачем, однак оплачували вартість спожитих послуг не у повному обсязі, що спричинило виникнення заборгованості та порушення прав і законних інтересів позивача.

Протягом періоду виникнення спірної заборгованості від відповідачів не подавались претензії чи скарги, що свідчить про належну якість житлово-комунальних послуг.

В матеріалах справи міститься договір укладений між публічним акціонерним товариством «Черкаське хімволокно» та ОСОБА_1 25.02.2016 року за № 4678/6.

Факту укладення договору з ОСОБА_2 не встановлено. Разом з тим, відсутність між сторонами письмового договору сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача (відповідача) від оплати житлово-комунальних послуг, оскільки укладення договору є також обов`язком споживача згідно законом. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.03.2018р. у справі № 401/710/15-ц.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Індивідуальний споживач-фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги).

Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно із ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

Згідно пункту 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб.метр) опалювальної площі квартири та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення згідно із законодавством.

Нарахування за опалення по житловим квартирам в будинках, в яких не встановлено будинковому засобу обліку теплової енергії, виконується виходячи з вартості опалення в поточному місяці та опалювальної площі квартири. Виходячи з тарифу за 1 Гкал кожного місяця виконується розрахунок фактичних витрат теплової енергії та вартість опалення 1 кв. м опалювальної площі.

Отже, зважаючи на вищенаведене, відповідачі за позовом є співласниками квартири та споживачами послуг по опаленню та гарячому водопостачанню квартири у розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та зобов`язані здійснювати оплату за надання послуг по опаленню та гарячому водопостачанню, які надаються позивачем. Неповнолітній син відповідача зареєстрвоаний у належній відповідачам квартирі, отже такоє є споживачем житлово-комунальних слуг у розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Оцінивши зібрані у справі докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, оскільки відповідачами порушені права позивача на оплату житлово-комунальних послуг та обраний позивачем спосіб судового захисту обґрунтований на законі.

Суд виходить з того, що в силу належності квартири на праві спільної часткової власності, кожен із співвласників має нести відповідальність відповідно до своєї частки у спільному майні, оскільки іншої домовленості між співвласниками щодо утримання квартири не встановлено, доказів визначення уповноваженого власника квартири не надано. Також суд враховує, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття

З урахуванням статей 319, 322 ЦК України, встановивши, що відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_5 (2/3), ОСОБА_2 (1/3), суд вважає, що до стягнення із кожного з відповідачів підлягає заборгованість по опаленню та внескам за обслуговування вузлів комерційного обліку в розмірах, що відповідають їх часткам у праві спільної часткової власності на квартиру, враховуючи, що нарахування плати за вказані послуги здійснюється за розміром площі квартири.

Таким чином, до стягнення з відповідачки підлягає заборгованість по опаленню в сумі 11 183,51 грн (16775,27*2/3) та внескам за обслуговування вузлів комерційного обліку 33,74 грн. (50,61*2/3), всього 11217,25 грн.

До стягнення з відповідача підлягає заборгованість по опаленню в сумі 5591,76 грн (16775,27*1/3) та внескам за обслуговування вузлів комерційного обліку 16,87 грн. (50,61*2/3), всього 5608,63грн.

Встановивши, що послуга по гарячому водопостачання нараховується по кількості зареєстрованих у квартирі трьох осіб - відповідачів та неповнолітнього сина відповідача ОСОБА_2 , суд вважає, що до стягнення з відповідачки ОСОБА_1 підлягає заборгованість по гарячому водопостачанню в розмірі, що відповідає нарахуванню на 1 особу, а з відповідача ОСОБА_2 - на двох осіб, враховуючи, що батьки з обов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття згідно з ст.180 Сімейного Кодексу.

Таким чином, до стягнення з відповідачки підлягає заборгованість по ГВП в сумі 39,31/3=13,10 грн., з відповідача в сумі 39,31/3*2=26,21 грн.

Доводи відповідачки про покладання заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуги у повномі обсязі на відповідача не грунтуються на законі, оскільки кожен з співласників має рівні обов`язки нести витрати по утриманню спільного майна пропорційної до його частки у праві власності. Що стосується доводів про вчинення відносно нею сином неправомірних дій, в порядку цивільного судочинства не встановлюється вина осіб у вчиненні правопорушень.

Доводи відповідача про те, що ним понесені витрати у більшому розмірі, ніж іншим співвласником не підтверджені будьякими доказами, отже є неогрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Аналогічна правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16-ц, 18 грудня 2019 року у справі № 522/2625/16-ц.

У постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 р. у справі № 6-59цс13 зазначено, що за відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Інфляційна складова боргу відповідно до розрахунку ціни позову становить 1314,56 грн.

Крім того, згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до розрахунку позивача, який не спростований об`єктивними доказами, борг відповідачів внаслідок інфляції зріс на 1314,56 грн., 3% річних з простроченої суми становить 542,54 грн.

Оцінивши зібрані у справі докази в сукупності, суд вважає, що інфляційні збитки та 3% річних підлягають стягненню з відповідачів у рівних частках в зв`язку з порушенням обома співвласниками грошового зобов`язання.

Також підлягають до стягнення з відповідачів на користь позивача у рівних частках судові витрати в сумі 2270 грн. пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, що відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 6, 12, 13, 18, 261, 263, 264, 265, 268, 279 ЦПК України, ст. ст. 67, 68, 156, 162 ЖК України, ст.ст. 11, 526, 530, 541, 625 ЦК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» заборгованість за послуги централізованого опалення та внески в сумі 11 217,25 грн., гарячого водопостачання 13,10 грн, інфляційну складову боргу в сумі 657,28 грн., 3% річних в сумі 271,27 грн., судовий збір в сумі 1135 грн., всього 13 293,90 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» заборгованість за послуги централізованого опалення та внески у розмірі 5608,63 грн., гарячого водопостачання 26,21 грн, інфляційну складову боргу в сумі 657,28 грн., 3% річних в сумі 271,27 грн., судовий збір в розмірі 1135 грн, всього 7698,39 грн.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст рішення виготовлено 16 березня 2023 року.

Веб-адреса рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» (м. Черкаси, пр.-т Хіміків, 76, )

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 )