ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року м.Суми

Справа №950/681/22

Номер провадження 22-ц/816/261/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на заочне рішення Лебединського районного суду Сумської області від 02 вересня 2022 року у складі судді Чхайла О.В., ухвалене в м. Лебедин,

в с т а н о в и в :

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Свої вимоги мотивував тим, що 21 липня 2007 року між ним та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб.

У період шлюбу народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначав, що спільне життя з відповідачем не склалося, подружні стосунки між ними припинено через відсутність взаєморозуміння, втрату почуття любові та поваги, через різні погляди на життя, спільне господарство не ведуть.

Вважав, що збереження сім`ї і подальше спільне життя з відповідачкою неможливе через несумісність характерів.

Посилаючись на вищевказані обставини, просив суд розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2 .

Заочним рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 02 вересня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 21 липня 2007 року виконавчим комітетом Пристайлівської сільської ради Лебединського району Сумської області, актовий запис № 4.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 992, 40 грн.

Ухвалою Лебединського районного суду Сумської області від 29 листопада 2022 року поновлено ОСОБА_2 строк для звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення.

Заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцем її реєстрації та місцем фактичного проживання є АДРЕСА_1 , а тому справа підсудна Роменському міськрайонному суду Сумської області.

Вказує, що судом першої інстанції не було вжито заходів до примирення подружжя. Просила розглянути справу за її відсутності.

ОСОБА_1 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , який заперечував проти доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 21 липня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб (а.с. 15, 30).

Сторони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 16-17, 31-32).

При зверненні до суду з вказаним позовом позивач зазначав, що спільне життя з відповідачем не склалося, подружні відносини між ними припинені, з грудня 2021 року спільного господарства вони не ведуть. Вважав, що подальше збереження сім`ї є неможливим.

Вказані факти правильно встановлено судом першої інстанції на підставі належним чином зібраних, досліджених та оцінених доказів, на які суд послався у рішенні.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з наявності підстав для розірвання шлюбу відповідно до ст. 112 СК України.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам статті 215 ЦПК України. У ньому, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість збереження шлюбу між сторонами та наявності підстав для його розірвання.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтвердив, що подружні стосунки з ОСОБА_2 припинені з грудня 2021 року, відповідачка перебуває у цивільному шлюбі з іншим чоловіком, тому примирення між подружжям є неможливим.

Доводи апеляційної скарги про не вжиття судом першої інстанції достатніх заходів, спрямованих на примирення подружжя, не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Крім того, закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком.

Крім того, слід зазначити, що із заявою про надання строку на примирення відповідач до апеляційного суду не зверталась.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення підсудності справи за місцем проживання або місцем знаходження відповідача, не є передбаченою ч. 3 ст. 376 ЦПК України обов`язковою підставою для скасування рішення.

Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скарга, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 4 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Лебединського районного суду Сумської області від 02 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. Ю. Кононенко

Судді: О. І. Собина

С. С. Ткачук