Справа № 211/1893/22
Провадження № 4-с/211/9/23
У Х В А Л А

іменем України

28 березня 2023 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С.В.,

при секретарі Мариненко С.В.,

за участю:

заявника ОСОБА_1 , представника Саксаганського ВДВС Збітнєвої К.В.,

за відсутності:

представника заявника адвоката Кузьміч А.О., стягувача ОСОБА_2 , представника стягувача адвоката Захарової М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця про арешт коштів, розшук боржника,

встановив:

заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідною скаргою та просить суд визнати постанову № 67922702 від 07.02.2022 про арешт коштів, № 67922702 від 07.02.2022 про розшук майна боржника, а також повідомлення № 67922702 від 07.02.2022 про внесення відомостей про боржника до Єдиного державного реєстру боржників неправомірними, скасувавши їх та зобов`язати державного виконавця установити всі фактичні обставини щодо наявності/відсутності заборгованості щодо сплати аліментів. В обґрунтування вимог зазначено, що в провадженні Саксаганського ВДВС перебуває виконавче провадження № 67922702 з виконання виконавчого листа № 2-645/2008 від 04.03.2008 про стягнення з нього аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь матері дитини ОСОБА_2 . Виконавче провадження відкрито 16.12.2021, а 07.02.2022 державним виконавцем винесено оспорювані постанови та внесено його до Реєстру боржників. Про наявність виконавчого провадження він дізнався при накладенні арешту на його рахунки, про що його повідомив банк. Вважає винесення оспорюваний постанов державним виконавцем неправомірними, оскільки виконавчий документ було видано судом 04.03.2008 стягувачу і до грудня 2021 року він перебував у стягувача, тобто 13 років без пред`явлення до органів примусового виконання. Тобто стягувач не зверталась до виконавчої служби протягом такого тривалого строку, оскільки такої потреби не було. При цьому на виконанні вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем не встановлювалось, чи виконувалось рішення про стягнення аліментів до відкриття виконавчого провадження, його не викликали до відділу, не телефонували, не запитали стягувача про сплату ним аліментів, тощо. Стягувачка на виконання вимог статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» не зазначила у заяві про необхідність стягнення аліментів за попередній період, а лише просить прийняти виконавчий документ до виконання без будь-яких претензій щодо попереднього періоду, тому нарахування боргу за 9 років є неправомірним та порушує його право, як боржника. Державним виконавцем не повідомлено його на виконання вимог частини 4 статті 71 Закону про розмір заборгованості зі сплати аліментів, фактично позбавивши надати квитанції зі сплати аліментів за 9 років. При цьому порушуючи порядок, передбачений ч. 2 ст. 48 Закону, державний виконавець не перевіривши наявність коштів на рахунках, виносить постанову про розшук рухомого майна та створює вимогу щодо наявності коштів на рахунка 07.02.2022 разом з усіма обмеженнями лише в 2 банка, не чекаючи відповіді. Тому просить вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 05 жовтня 2022 року прийнято до розгляду справу.

У судовому засіданні 15.02.2023 заявник ОСОБА_1 підтвердив викладені у скарзі обставини, на задоволенні вимог наполягав.

Представник Саксаганського ВДВС Збітнєва К.В. у судовому засіданні 15.02.2023 вимоги скарги не визнала з підстав, викладених у відзиві на скаргу. В обґрунтування відзиву зазначено, що з 16.12.2021 на примусовому виконанні перебуває ВП № 67922702 з виконання виконавчого листа № 2-645/2008 від 04.03.2008 виданого Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу). За вказаним виконавчим документом державним виконавцем відповідно до вимог ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» обчислюється розмір заборгованості зі сплати аліментів, так як станом на 01.10.2022 борг становить 266 529,75 грн. Постанова про відкриття провадження направлена боржнику згідно вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», тому боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішення суду. Представник боржника листом від 15.02.2022 зверталась до державного виконавця та 18.02.2022 надано змістовну відповідь. У разі незгоди боржника з розрахунком заборгованості він мав право оскаржити у судовому порядку цей розрахунок, чого боржником вчинено не було і аліменти станом на сьогодні не сплачуються, чим злісно не виконується судове рішення. Ні боржник, ні його представник до Відділу для ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та з`ясування спірного питання з державним виконавцем, не з`являлися. Жодна постанова у вказаному виконавчому провадженні не оскаржена. Тому у зв`язку із відсутністю доказів бездіяльності державного виконавця просить відмовити у задоволенні скарги повністю.

Представник стягувача адвокат Захарова М.В. звернулася до суду із заявою про розгляд скарги за її відсутності, у задоволенні скарги просить відмовити. В обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_1 був обізнаний з наявністю рішення суду про стягнення з нього аліментів та обов`язку виконувати вказане рішення незалежно від відсутності чи наявності виконавчого провадження. Стягувач своєчасно пред`явила виконавчий лист до виконання, а отже державним виконавцем правомірно розраховано заборгованість, розмір якої справедливо зазначено Саксаганським ВДВС. Заборгованість при цьому нарахована не з початку стягнення аліментів, датою чого є 28.12.2007, а з грудня 2012 року, тобто з дати, коли боржник не здійснював сплати аліментів. Отже пред`явивши виконавчий лист до виконання, стягувач ОСОБА_2 зазначила період, з якого має претензії по сплаті аліментів. Зі змісту скарги убачається, що боржник має намір уникнути виконання рішення суду та свого обов`язку по утриманню дитини. Згідно матеріалів виконавчого провадження № 67922702, боржник ОСОБА_1 про початок виконавчого провадження був повідомлений у належний спосіб за адресою, вказаною у виконавчому документі, оскільки особа не повідомила іншу адресу зареєстрованого місця проживання. Позицію Саксаганського ВДВС підтримують у повному обсязі та просять відмовити у задоволенні скарги.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно частини першої статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як встановлено судом та не оспорюється учасниками процесу, рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 січня 2008 року у справі № 2-645/2008 стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини, на користь матері дитини ОСОБА_2 , починаючи з 28.12.2007 (а.с. 55 копія виконавчого листа).

Постановою державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 16 грудня 2021 року відкрито виконавче провадження № 67922702 з виконання виконавчого листа № 2-645/2008 виданого 04.03.2008 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частки доходів (заробітку) (а.с. 52 копія постанови).

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Копія постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією направлена на адресу учасників виконавчого провадження 22.12.2021 (а.с. 53), адреса стягувача, на яку направлено копію вказаної постанови, аналогічна адресі, зазначеної у скарзі, отже державним виконавцем виконано вимоги ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Виконавче провадження відкрито на підставі заяви стягувача ОСОБА_2 про прийняття виконавчого документу до примусового виконання від 15.12.2021 (а.с. 54 копія заяви), розрахунок боргу проведено за період з 01.12.2012, підстава такого періоду проведення розрахунку у матеріалах виконавчого провадження відсутня (а.с. 65-66)., представником стягувача у письмовій заяві до суду зазначено про вказівку стосовно періоду виконання судового рішення стягувачем ОСОБА_2 .

При цьому суд враховує положення частини першої статті 194 СК України, відповідно до якої аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі надходження виконавчого документа на виконання від стягувача, тобто при відкритті виконавчого провадження.

Згідно з частиною другою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника.

Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Постановою державного виконавця від 07 лютого 2022 року про арешт коштів боржника, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржнику (а.с. 69 копія постанови).

Постановою державного виконавця від 07 лютого 2022 року про розшук майна боржника, оголошено в розшук рухоме майно боржника, зазначене у тексті постанови (а.с. 71 копія постанови).

07 лютого 2022 року за № 9936 винесено повідомлення про внесення відомостей про боржника ОСОБА_1 до Єдиного реєстру боржників (а.с. 67 копія повідомлення).

Частинами першою та другою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі статтею першою Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень, і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За нормами частини другої статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

У даній справі оскаржується постанови державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 07 лютого 2022 року про арешт коштів боржника та розшук майна боржника.

Як на підставу для задоволення скарги заявник зазначає про неповідомлення його про відкриття виконавчого провадження, неправильно складений розрахунок заборгованості (без врахування добровільного виконання судового рішення) та порушення порядку черговості стягнення.

У якості доказів належного виконання судового рішення станом на дату відкриття виконавчого провадження (16.12.2021) заявником надано копії чеків, де він імені ОСОБА_1 на рахунок ОСОБА_4 зроблено платежі: 02.11.2022 на суму 998,00 грн., 18.05.2022 на суму 1 000,00 грн., 17.09.2022 на суму 998,00 грн., 07.08.2022 на суму 1 000,00 грн., 22.06.2022 на суму 1 000,00 грн.(а.с. 114-115) та 19.03.2019 на ім`я ОСОБА_2 на суму 502,51 грн. (а.с. 143). Решта платежів було здійснено на ім`я стягувача та дитини ОСОБА_4 від імені ОСОБА_5 (суд не володіє інформацією про вказану особу та підстави перерахування нею коштів), а у призначенні платежів зазначено «поповнення рахунку/карти» (а.с. 116-142, 144). Платежі були здійснені у 2019, 2021 та 2022 роках.

Зазначені докази спростовують доводи заявника про належне виконання судового рішення від 31 січня 2008 № 2-645/2008.

Доказів належного виконання судового рішення ні матеріали цієї справи, ні матеріали виконавчого провадження, копію якого надано суду, не містять, як і не містять заяв (звернень) боржника стосовно незгоди із розрахованим державним виконавцем боргу із наданням контррозрахунку та доказів на підтвердження свого розрахунку при тому, що 18.02.2022 боржнику та його представнику направлено розрахунок боргу з виконання виконавчого листа № 2-645/2008 станом на 01.02.2022 (а.с. 7-9).

Указаний розрахунок державного виконавця з приводу нарахувань боргу за виконавчим листом, отриманий представником боржника 21.02.2022, що боржником не оспорюється, у судового порядку розрахунок боржником не оскаржувався.

Суд також ураховує позицію Верховного Суду викладену у постанові від 14 липня 2021 року у справі № 753/14154/19 (провадження № 61-10405св20), у якій зазначено, що «з огляду на викладене відомості про здійснені платежі за період з 30 березня 2016 року до 29 травня 2019 року не містять призначення платежу «Аліменти», у зв`язку з чим не можуть бути підставою для здійснення перерахунку заборгованості».

У вказаній постанові Верховним Судом також зазначено, що «оскільки розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, складений державним виконавцем у рамках цього виконавчого провадження сторонами (в тому числі боржником) не оскаржувався, та не був предметом судового розгляду, висновок суду щодо встановлення факту добровільного виконання рішення боржником, а отже, і неправомірного стягнення заборгованості (коштів) є необґрунтованим»

При цьому статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» установлено право, а не обов`язок державного виконавця викликати фізичних осіб з приводу виконання виконавчих документів.

З огляду на вищевикладене вбачається, що дії державного виконавця здійснені в порядку, визначеному чинним законодавством, останнім надалі вживалися заходи щодо забезпечення виконання рішення суду, що свідчить про відсутність факту порушення прав сторони виконавчого провадження боржника, а отже, і відсутність підстав для задоволення його скарги.

Таким чином, аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог.

Згідно абзаців першого та другого пункту 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей ЦПК.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України,

постановив:

відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 повністю.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: С. В. Ткаченко