ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1906/23 Справа № 215/6257/21 Суддя у 1-й інстанції - Квятковський Я. А. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Кішкіної І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 215/6257/21 за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк»,

на заочне рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 листопада 2022 року,

встановив:

У вересні 2021 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі за текстом АТ «Універсал Банк») звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтований тим, що у жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустило новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні карти monobank. Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом Банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрат у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті Банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www/ monobank.ua/terms.

Між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 09 січня 2019 року було укладено договір про надання банківських послуг Monobank, відповідно до умов якого, відповідачка отримала кредит в розмірі 60 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з можливістю його корегування, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,2% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 6,4% на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом.

Відповідач ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає між ними Договір про надання банківських послуг, про що свідчить її підпис у заяві.

Банк свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі та надав відповідачці кредитні кошти. В свою чергу відповідачка не сплачує своєчасно банку кошти для погашення заборгованості за кредитом, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором станом на 24 травня 2021 року утворилась заборгованість за наданим кредитом (тіло кредиту) в сумі 85253,85 гривень, яку позивач просив стягнути з ОСОБА_1 , а також просив стягнути сплачені при подачі позову судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2 270 гривень.

Заочним рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 листопада 2022 року у задоволенні позовних вимог АТ «Універсал Банк» відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «Універсал Банк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить заочне рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 листопада 2022 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед Банком станом на 25 травня 2021 року становить 85 253,85 гривень, що складається з загального залишку заборгованості (тілом кредиту) в сумі 85 253,85 гривень. Ця сума складається з повністю використаної боржником кредитного ліміту та суми овердрафту. У зв`язку з тим, що відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської картки, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку, на власний розсуд, виникла непогашена заборгованість. Відповідно до виписки про рух коштів за час користування карткою боржником у зазначений період було проведено поповнень карткового рахунку на суму 54 171,86 гривень. За весь час користування карткою боржником у зазначений у позові період витрати по картці становлять суму 153 193,97 гривень.

Крім того зазначає, що з прийняттям Закону України «Про електронну комерцію», який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Звертає увагу, що Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті Банку та публічно доступні у режимі реального часу для ознайомлення за посиланням https:www.monobank.ua/terms. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. Згідно Анкети-заяви позичальник підтвердив, що все листування цього рахунку та Договору прошу здійснювати через Мобільний додаток або через інші дистанційні канали зв`язку, відповідно до умов Договору. Враховуючи, що послуги банку надаються дистанційно через мобільний додаток в режимі реального часу, а Умови і правила, які включають тарифи були надані саме через Мобільний додаток, та такі правила є загальнодоступними на сайті Банку, тому ОСОБА_1 була ознайомлена саме з умовами, які діяли на дату підписання Анкети-заяви. Таким чином, відповідно до умов цивільної угоди АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Із виписки про рух коштів вбачається, що клієнтом неодноразово здійснено банківські операції із використання власної картки (переказ коштів, поповнення мобільного телефону, оплата товарів у торгових точках та інш.) Всі погашення, заборгованість, нарахування відображені та підтверджені розрахунком заборгованості, а відповідачем не висловлювалось жодних заперечень з приводу наявної заборгованості. Отже, відсутні підстави для звільнення відповідача від обов`язку виконати грошові зобов`язання та повернути всю суму отриманих кредитних коштів.

Також зазначає, що судом першої інстанції безпідставно застосовані висновки щодо застосування відповідних норм права, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга АТ «Універсал Банк» підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 09 січня 2019 року. На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у розмірі 60 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна карта НОМЕР_1 .

В анкеті-заяві позичальника зазначено, що ОСОБА_1 проставлянням власноручного свого підпису під цією анкетою-заявою підтвердила, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, з якими вона ознайомилася, погодилася та отримала у мобільному додатку, складають договір про надання банківських послуг, укладення якого вона підтвердила та зобов`язалася виконувати його умови.

Також, у п. 6 Анкети-заяви від 09 січня 2019 року ОСОБА_1 засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем (за цифрово-словесним шифром, зазначеним у заяві), що буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором та є рівнозначним аналогом її власноручного підпису.

Як слідує зі змісту Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та Статуту Акціонерного товариства «Універсал банк» найменування ПАТ «Універсал банк» змінено на АТ «Універсал Банк», що не є перетворенням юридичної особи.

До позовної заяви АТ «Універсал Банк» додав витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в ПАТ «Універсал банк», затверджених рішенням Правління банку, протокол № 33 від 27 вересня 2017 року.

З розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, вбачається, що загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 85 253,85 гривень.

Крім того, з розрахунку вбачається, що відповідачу була встановлена процентна ставка у розмірі 38,4% на поточну заборгованість, та 76,8% на прострочену заборгованість.

Так, за період з 09 січня 2019 року по 24 травня 2021 року банком були нараховані відсотки на залишок поточної заборгованості за кредитом в загальному розмірі 22 480,16 гривень, зокрема: 30 квітня 2019 року 261,23 гривень, 31 травня 2019 року 458,57 гривень, 30 червня 2019 року 519,38 гривень, 31 липня 2019 року 519,42 гривень, 30 серпня 2019 року 633,34 гривень, 30 вересня 2019 року 1 039,53 гривень, 31 жовтня 2019 року 1 463,56 гривень, 30 листопада 2019 року 1 471,45 гривень, 31 грудня 2019 року 1 514,90 гривень, 31 січня 2020 року 1584,14 гривень, 29 лютого 2020 року 1 787,15 гривень, 31 березня 2020 року 2 034,39 гривень, 30 квітня 2020 року 2080,81 гривень, 31 травня 2020 року 2 270,05 гривень, 30 червня 2020 року 2 317,87 гривень, 31 липня 2020 року 2 524,37 гривень, які відповідачем повністю сплачено, що відображено у відповідні графі розрахунку заборгованості. Крім того, відповідачка здійснила погашення кредиту за вказаний період в загальній сумі 33 987 гривень частину коштів з якої банком зараховано на погашення заборгованості по процентам.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведені позовні вимоги, тому до уваги суду першої інстанції не були взяті доводи позивача про використання відповідачкою кредитних коштів і наявність у відповідачки заборгованості, оскільки відсутні докази надання відповідачці як банківської картки так і самих кредитних коштів. Розрахунок заборгованості та Анкета-заява, яка не містить суми боргу, не є належним доказом передачі коштів клієнту банком, тому до уваги судом першої інстанції не взяті.

Апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції за наступних підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч.1 ст. 16 ЦК України).

Як свідчить тлумачення ст. 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і не договірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1054 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1ст. 1055 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України).

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч. 1 та 2 ст. 633 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження № 14-131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, що «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).У заяві позичальника від 18 лютого 2011 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК Україниза змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (18 лютого 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20 лютого 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «Приватбанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, кредитор має право вимагати виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2020 року у справі № 643/5521/19 (провадження №61-20093св19) зазначено, що «в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Встановивши, що анкета-заява від 18 березня 2011 року не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками, пеню, комісію і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту.

Судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19)».

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Універсал Банк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час.

З Анкеті-заяви від 09 січня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 просить відкрити поточний рахунок та встановити кредитний ліміт згідно додатку до анкети-заяви, строки здійснення періодичних платежів не встановлені, процентна ставка не зазначена.

Звертаючись до суду з позовом, АТ «Універсал Банк» посилається на те, що на підставі укладеного договору відповідачка отримала кредит у розмірі 60 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

При цьому, з наданого АТ «Універсал Банк» розрахунку вбачається, що частину грошових коштів, які сплачувала відповідачка на погашення заборгованості за кредитом, позивач зараховував саме на рахунок погашення заборгованості про процентам за користування кредитом.

Оскільки в Анкеті-заяві від 09 січня 2019 року строки здійснення періодичних платежів за кредитом не встановлені, процентна ставка не узгоджена, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про безпідставне списання банком внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення відсотків за користування кредитом, та зазначає, що ці кошти підлягають зарахуванню на погашення тіла кредиту, отже, за таких обставин підлягає стягненню сума заборгованості за кредитом, яка складається з фактично отриманих та використаних позичальником коштів.

З наданого розрахунку вбачається, що залишок простроченої заборгованості за тілом кредиту складає 85 253,85 гривень. При цьому, в окремій графі розрахунку зазначені суми сплачених відсотків, що складають загальну суму 22480,16 гривень.

Таким чином, сума заборгованості за тілом кредиту, яка була фактично використана боржником, складає 62 773,69 гривень (85 253,85-22 480,16) та підлягає стягненню з відповідачки на користь АТ «Універсал Банк».

При цьому апеляційний суд зазначає, що не приймає в якості доказу додану до апеляційної скарги виписку по рахунку, оскільки вона подана із порушенням вимог ЦПК України.

Так, за ч.ч.1-3 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Подаючи нові докази, позивач в апеляційній скарзі на причини поважності та неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього не посилається. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 62 773,69 гривень.

Згідно ч. 13 ст.141 України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України та ставок судового збору, передбачених ст. 4 Закону України «Про судовий збір», колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 4 178,5 гривень ((2270+3405) х 73,63%).

Керуючись статтями 369, 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити частково.

Заочне рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 листопада 2022 року скасувати.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг Monobank від 09 січня 2019 року в сумі 62 773,69 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» витрати по сплаті судового збору в сумі 4 178,50 гривень.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 14 березня 2023 року.

Головуючий О.І. Корчиста