КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
номер провадження №22-ц/824/860/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Білич І.М.

суддів Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.

секретаря Рагушіна І.В.

за участі: позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представників відповідачів:

Київської міської прокуратури - Гаврилюк О.М.,

Офісу Генерального прокурора - Плясун Г.С.,

ТУ ДБР розслідувань розміщення у м. Києві - Ковальової А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на протокольні ухвали Печерського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2022 року, постановлені під головуванням судді Печерського районного суду м. Києва Остапчук Т.В.,

у цивільній справі №757/10342/22-ц за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Прокуратури міста Києва, Територіального управління Державного бюро розслідувань розміщення у м. Києві, Головного управління Національної поліції в м. Києві, Офіс Генерального прокурора, Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди завданої неправомірною, протиправною протизаконною бездіяльністю органів державної влади,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Прокуратури міста Києва, Територіального управління Державного бюро розслідувань розміщення у м. Києві, Головного управління національної поліції в м. Києві, Офіс Генерального прокурора, Державна казначейська служба України за результатами розгляду якого просили:

- стягнути з держави Україна в особі Прокуратури м. Києва, офісу Генерального прокурора, Територіального управління Державного бюро розслідувань розміщення у м. Києві, Національної поліції м. Києва солідарно шляхом списання з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як потерпілих від протиправних і протизаконних дій і бездіяльності відповідачів по невиконанню останніми їх службових обов`язків суму моральної шкоди у розмірі 1 млн. 120 000 грн.;

- стягнути з держави Україна в особі Прокуратури м. Києва, офісу Генерального прокурора, Територіального управління Державного бюро розслідувань розміщення у м. Києві, Національної поліції м. Києва солідарно шляхом списання з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як потерпілих від протиправних і протизаконних дій і бездіяльності відповідачів по невиконанню останніми їх службових обов`язків суму матеріальної шкоди у розмірі 25000 грн., включаючи вартість експертизи шкоди (у разі її призначення судом за клопотанням і оплати висновку стороною позивача солідарно);

Також позивачі просили винести окрему ухвалу для вжиття заходів по порушенню кримінальних проваджень відносно винних у корупції службових осіб відповідачів у справі.

Позовні вимоги обґрунтовуючи тим, що протягом тривалого часу внаслідок невиконання рішень суду щодо службових злочинів, посадові особи відповідачів заподіяли ОСОБА_1 та ОСОБА_2 моральну та матеріальну шкоду.

У жовтні 2022 року позивачі подали до суду першої інстанції заяву про розширення позовних вимог, якою збільшили ціну заявленого позову до 2 млн. 415 тис. грн.

Крім того, позивачами також подано заяву про призначення психологічної експертизи з метою встановлення розміру моральної шкоди, завданої протизаконними діями посадових осіб відповідачів.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2022 року клопотання про збільшення позовних вимог залишено без розгляду.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2022 року по даній справі у задоволенні клопотання про призначення експертизи відмовлено.

Не погоджуючись з протокольними ухвалами суду, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 15 листопада 2022 року подали апеляційну скаргу за допомогою електронного зв'язку до Київського апеляційного суду у відповідності до положень ст. 355 ЦПК України (т.4, а.с 203-214), а також 16 листопада 2022 року подали апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду через Відділ прийому громадян (т.4, а.с.217-229).

За результатами розгляду апеляційної скарги, позивачі просили задовольнити заяву про збільшення позовних вимог та призначити по справі експертизу.

Враховуючи, що зазначені вище апеляційні скарги подані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на протокольні ухвали Печерського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2022 року є аналогічними за своїм змістом, а прийняття двох апеляційних скарг однакових за змістом від однієї особи, на теж саме судове рішення не передбачено нормами ЦПК України, колегія суддів вважала за доцільне здійснювати їх розгляд в одному апеляційному провадженні, як однієї.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржники вказували, що судова експертиза призначається в разі дійсної потреби, яка в даному випадку полягає у встановлені розміру завданої матеріальної та моральної шкоди. Адже ні суд, ні відповідачі не в змозі самостійно вирахувати розмір нанесеної шкоди.

Також зазначаючи, що у відповідності до діючих норм цивільного процесуального законодавства позивачі мали право збільшити позовні вимоги до завершення підготовчого судового засідання. Клопотання про збільшення позовних вимог направлялося також відповідачам у відповідності до вимог законодавства електронним засобом зв'язку.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник Національної поліції України заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити ухвали суду першої інстанції без змін, а скаргу без задоволення. Вказуючи, що позивачі просять вирахувати справедливу компенсацію з урахуванням судової практики та відповісти на питання якою є усталена практика призначення справедливої сатисфакції з подібних правовідносин, що не відноситься до питань, які вирішуються за допомогою судово-психологічних експертиз.

Представником Територіального управління Державного бюро розслідувань розміщення у м. Києві також подано відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечуючи проти доводів скарги, останній просить залишити ухвали суду першої інстанції без змін, мотивуючи відсутністю необхідності у отриманні експертного висновку зважаючи на обставини справи та наявні в матеріалах справи докази.

Офіс Генерального прокурора у своєму відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти задоволення апеляційної скарги вважаючи ухвали суду першої інстанції законними та постановленими відповідно до вимог чинного законодавства. Зазначаючи, що позивач у даній справі повинен довести належними та допустимим доказами завдання йому шкоди, і що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування шкоди у розумінні ст.ст.1167, 1174 ЦК України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали з підстав, викладених у ній, та просили задовольнити її в повному обсязі.

Представники відповідачів (Київської міської прокуратури, Офісу Генерального прокурора, Територіального управління Державного бюро розслідувань розміщення у м. Києві) не визнали подану апеляційну скаргу, заперечували проти її задоволення.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, поважність причин своєї неявки суду не повідомили.

Колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за відсутності осіб що не з`явилися в силу вимог визначених положеннями ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб що з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Прокуратури міста Києва, Територіального управління Державного бюро розслідувань розміщення у м. Києві, Головного управління національної поліції в м. Києві, Офіс Генерального прокурора, Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди завданої неправомірною, протиправною протизаконною бездіяльністю органів державної влади було відкрито провадження та призначено підготовче засідання.

18 липня 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до суду заяву про призначення психологічної експертизи на предмет з`ясування розміру моральної шкоди, завданої протизаконними діями посадових осіб відповідачів. Подана заява обґрунтована необхідністю проведення судово-психологічної експертизи для з`ясування розміру шкоди за вже доведені факти невиконання судових рішень на стадії звернення з позовом.

З протоколу підготовчого судового засідання вбачається, що в судовому засіданні 05 жовтня 2022 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було заявлено клопотання про збільшення позовних вимог та про призначення експертизи.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2022 року клопотання про збільшення позовних вимог залишено без розгляду.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2022 року по даній справі у задоволенні клопотання про призначення експертизи відмовлено.

Суд першої інстанції розглянув та відхилив дані клопотання шляхом постановлення протокольних ухвал, без прийняття окремого процесуального документа та виходу до нарадчої кімнати, із занесення її до протоколу судового засідання.

Відповідно до ч.1 ст.353 ЦПК України передбачений перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду в апеляційному порядку. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Передбачений ч. 1 ст. 353 ЦПК України перелік ухвал, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду є вичерпним.

Водночас, у п.12 ч.1 ст.353 ЦПК України вказано, що окремо від рішення суду може бути оскаржена ухвала про призначення експертизи, а в п.16 даної статті передбачено оскарження ухвал щодо залишення без розгляду позову (заяви).

Відповідно до ч.4,5 та 8 ст.259 ЦПК України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постанови, не виходячи до нарадчої кімнати. Ухвали суду, постановлені окремим документом, підписуються суддею (суддями) і приєднуються до справи. Ухвали, постановлені судом, не виходячи до нарадчої кімнати, заносяться до протоколу судового засідання.

Постановлення судом першої інстанції ухвал про відмову у призначенні експертизи та залишення без розгляду заяви про збільшення позовних вимог із занесенням до протоколу судового засідання, не змінює вимоги п.12 та п.16 ч.1 ст. 353 ЦПК України, що такий вид ухвал підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду та не може бути перешкодою в реалізації однієї з основних засад судочинства - забезпечення апеляційного оскарження судового рішення.

Ухвала суду, відповідно до ст.258 ЦПК України є судовим рішенням.

Відповідно до ч.2 ст.258 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Цивільним процесуальним законом чітко розмежовано підготовче провадження із проведенням підготовчого засідання, його особливості, строки проведення (глава 3 Розділу III «Позовне провадження») та розгляд справи по суті із проведенням судового засідання (глава 3 вказаного Розділу).

Відповідно до ст. 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є:

1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу;

2) з`ясування заперечень проти позовних вимог;

3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів;

4) вирішення відводів;

5) визначення порядку розгляду справи;

6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Відповідно до п.8 ч.2 ст.197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд вирішує питання про призначення експертизи, виклик в судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста.

Частиною 1 ст.104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору є відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачу незаконними діями та/або бездіяльністю відповідачів, при цьому відповідачами заперечуються обставини заподіяння позивачеві моральної шкоди.

Призначення та проведення експертизи у цивільному судочинстві регулюється ст.ст. 103-113 ЦПК України, Законом України «Про судову експертизу» від 25 лютого 1994 року №4038-ХІІ та Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/5 (далі Інструкція).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судову експертизу» визначено, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Згідно з п.6.1 Інструкції об`єктом психологічної експертизи є психічно здорові особи (підозрюваний, обвинувачений, підсудний, виправданий, засуджений, свідок, потерпілий, позивач, відповідач: малолітні; неповнолітні; дорослого та похилого віку).

Психологічна експертиза встановлює ті особливості психічної діяльності та такі їх прояви в поведінці особи, які мають юридичне значення та викликають певні правові наслідки (п.6.3. Інструкції ).

В порядку п.6.4. Інструкції основним завданням психологічної експертизи є визначення у підекспертної особи: індивідуально-психологічних особливостей, рис характеру, провідних якостей особистості; мотивотвірних чинників психічного життя і поведінки; емоційних реакцій та станів; закономірностей перебігу психічних процесів, рівня їхнього розвитку та індивідуальних її властивостей.

Отже, діючим цивільним процесуальним законодавством передбачено, що експертиза у справі призначається судом у разі необхідності з`ясування фактичних обставин, що становлять предмет доказування. Також за змістом вказаних норм кожна сторона має право надавати суду докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, висновки експертизи надаються для підтвердження обставин, для з`ясування яких необхідні спеціальні знання. У разі, якщо у сторони відсутня можливість самостійно надати висновок, відповідна сторона вправі заявити перед судом клопотання про призначення відповідної експертизи, в тому числі повторної.

Проведення судово-психологічної експертизи у справах про відшкодування моральної шкоди передбачено Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, а отже для з`ясування обставини наявності такої шкоди може бути призначена експертизи і ці питання є такими, що потребують спеціальних знань.

Отже, на думку колегії суддів, постановивши протокольну ухвалу про відмову у задоволенні клопотання про призначення експертизи суд першої інстанції порушив приписи процесуального законодавства. Не виклав мотиви, з яких дійшов висновків та закону, яким керувався при постановленні даної протокольної ухвали

Згідно з ч.2 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про:

1) залишення позовної заяви без розгляду;

2) закриття провадження у справі;

3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з п.2 ч.2, 3 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у ст.43 цього Кодексу: позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Збільшення або зменшення позовних вимог є правом, а не обов`язком позивача. Разом з тим, дана норма надає стороні можливість вирішити питання щодо суми необхідної до стягнення з урахуванням перерахунку, у разі, якщо судом буде встановлено завдання позивачам матеріальної шкоди посадовими особами відповідачів, без звернення з новим позовом до тих же відповідачів, про той же предмет і з тих же підстав.

Відтак, колегія суддів вважає, що оскільки дії позивачів по поданню заяви про збільшення розміру позовних вимог від 04 жовтня 2022 року вчинені у відповідності до норм процесуального закону та беручи до уваги гарантоване кожній особі право на звернення до суду з вимогою про захист порушеного, оспорюваного або невизнаного права, свободи чи інтересу, то суд першої інстанції порушив приписи процесуального законодавства. Не виклав мотиви, з яких дійшов висновків та закону, яким керувався при постановленні протокольної ухвали про залишення клопотання позивачів щодо збільшення заявлених позовних вимог без розгляду.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що протокольні ухвали суду (без прийняття окремого процесуального документу та виходу до нарадчої кімнати) із занесенням їх до протоколу судового засідання від 05 жовтня 2022 року, як такі що постановлені з порушенням норм процесуального права підлягають скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 372, 374, 376, 379, 381-384,387 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Протокольні ухвали Печерського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2022 року щодо відмови у задоволенні клопотання про призначення експертизи та збільшення позовних вимог скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 березня 2023 року.

Суддя-доповідач:

Судді: