КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 754/18129/19
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3859/2023
Головуючий у суді першої інстанції: Ларіонова Н.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

25 квітня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Семенюк Т.А.

Суддів: Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі - Максюк І.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві, справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 09 серпня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої фізичній особі незаконним рішенням органу державної влади (місцевого самоврядування) при здійсненні ним своїх повноважень,-

В С ТА Н О В И В :

В грудні 2019 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради про відшкодування моральної шкоди, завданої фізичній особі незаконним рішенням органу державної влади (місцевого самоврядування) при здійсненні ним своїх повноважень в розмірі 300 000 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 24.12.2019 року вищевказаний позов переданий для розгляду за підсудністю до Подільського районного суду м. Києва на підставі ст.27 ч.2 ЦПК України як суду за місцем знаходження відповідача.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 05.02.2020 рокувищевказаний позов прийнятота відкрито провадження у цивільній справі з призначенням розгляду за правилами загального позовного провадження.

Під час підготовчого провадження позивач уточнив свої вимоги, заявивши позов до Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Державної казначейської служби України, та просив стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України шляхом списання з розрахункового рахунку ДКС України, призначеного для відшкодування шкоди, завданої фізичній особі чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових чи службових осіб, на свою користь 300 000грн. на відшкодування моральної шкоди.

В липні 2022 року представник Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) подав клопотання про закриття провадження у справі, яке мотивоване тим, що вищевказаний позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, виходячи з того, що власником кафе-павільйону з літнім майданчиком є ПП «Вадім», а вищевказаний позов про відшкодування моральної шкоди подано ОСОБА_2 , який відповідно до п.1.2 статуту ПП «Вадім» є власником підприємства, а отже, спірні правовідносини виникають з корпоративних прав, а тому мають вирішуватись в порядку господарського судочинства.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 09 серпня 2022 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої фізичній особі незаконним рішенням органу державної влади (місцевого самоврядування) при здійсненні ним своїх повноважень.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, вважаючи, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом порушено норми процесуального права та не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не врахував, що на момент подання позову та прийняття його судом до провадження, директором ПП «Вадім» була ОСОБА_3 , а наказ про її звільнення з посади директора було видано лише 13 травня 2021 року та обов`язки з управління поточною діяльністю підприємства, виконання функцій директора покладено на власника підприємства ОСОБА_2 з 15 травня 2021 року, згідно рішення 13/05/2021 від 13.05.2021 року.

Вважає, що фактично існує спір щодо відшкодування моральної шкоди між фізичною особою - ОСОБА_2 ( як засновником ПП «Вадім») та Департаментом міського благоустрою (як юридичною особою), які своїм протиправним рішенням - дорученням від 25.05.2018 за №064-3833, завдали йому як фізичній особі (засновнику підприємтсва) моральної шкоди.

24 січня 2023 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_4 в інтересах Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в якому представник відповідача просила залишити ухвалу суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що висновки суду першої інстанції є обґрунтованими, оскільки відповідно до інформації зазначеної у витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності власником кафе - павільйону з літнім майданчиком є Приватне підприємство «Вадім», а позов про відшкодування моральної шкоди подано ОСОБА_2 , який, відповідно до п. 1.2. статуту та інформації з ЄДРПОУ щодо Приватного підприємства «Вадім», є власником та засновником підприємства, а отже, спірні правовідносини виникають з корпоративних.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що звертаючись до суду позивач просив стягнути моральну шкоду, заподіяну внаслідок прийняття незаконного рішення - доручення Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 25.05.2018 за №064-3833 щодо вжиття заходів шляхом демонтажу павільйону, зазначеного у дорученні як невідомого підприємства, по проспекту Лісовому, 25 у Деснянському районі міста Києва, відповідно до припису №1806016 від 06.04.2018, в частині інформації, що стосується Приватного підприємства «Вадім», яке визнане протиправним рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.06.2019 року у справі № 826/8723/18, що набрало законної сили 17.09.2019 року.

Згідно даного рішення, судом в межах даної адміністративної справи був розглянутий позов Приватного підприємства «Вадім» до Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради, про визнання протиправними та скасування припису й доручення.

Зрішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 17.09.2019 р. у справі № 826/8723/18 вбачається, що вимоги про відшкодування моральної шкоди позивачем в даній справі не заявлялись.

За матеріалами справивбачається, що ОСОБА_2 є директором та власником ПП «Вадім».

Закриваючи провадження, суд першої інстанції виходив з того, що спір щодо відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок незаконного рішення - доручення Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 25.05.2018 за №064-3833, існує саме між ПП «Вадім» в особі ОСОБА_2 та Департаментом міського благоустрою, які мають розглядатись в порядку господарського судочинства як спір між двома юридичними особами.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

З огляду на зазначені приписи та правила статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Тобто інтерес особи має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано у резолютивній частині згаданого Рішення Конституційного Суду України.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін, як правило, є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Визначальною ознакою справи господарської юрисдикції є суть (зміст, характер) спору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі № 646/6644/17 (провадження № 14-352цс19) зроблено висновок про те, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду подібних справ визначальним є характер правовідносин, з яких виник спір. Суб`єктний склад спірних правовідносин є формальним критерієм, який має бути оцінений належним судом.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що позов подано ОСОБА_2 як власником ПП «Вадім», що має розглядатись в порядку господарського судочинства як спір між двома юридичними особами.

Проте, як вбачається з матеріалів справи та пояснень ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції, він з даним позовом звернувся як фізична особа та вважає, що незаконним рішенням відповідача саме йому була завдана моральна шкода, що залишено поза увагою суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що справа не підсудна суду загальної юрисдикції і має розглядатись в порядку господарського судочинства як спір між двома юридичними особами - ПП «Вадім» в особі ОСОБА_2 та Департаментом міського благоустрою, оскільки діючим законодавством не передбачена заміна неналежного позивача.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Вирішуючи переданий на розгляд спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити, чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі, належним позивачем. При цьому обов`язком позивача є доведення/підтвердження в установленому законом порядку наявності факту порушення та/або оспорювання його прав та інтересів.

Відсутність порушеного права й інтересу встановлюється при розгляді справи по суті та є самостійною підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм цивільного процесуального права та підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 09 серпня 2022 року - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст виготовлено 28 квітня 2023 року.

Головуючий

Судді