РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2023 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
судді Єфіменко Н.В.,
за участі секретаря Лущан В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення та розміру аліментів, -
02 грудня 2021р. ОСОБА_1 (далі: позивач) звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 (далі: відповідач), в якому просив суд змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, встановлений рішенням Дебальцевського міського суду Донецької області від 08.11.2013 та стягувати з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2.000 грн. щомісячно, до досягнення дочкою повноліття. В обґрунтування заявленої вимоги посилався на те, що вказаним вище рішенням на користь ОСОБА_2 з нього стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини від заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Однак за перебування на його утриманні дружини ОСОБА_4 , яка не працює у зв`язку з доглядом за дитиною ОСОБА_5 , а також сина від попереднього шлюбу, - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , також він має кредитне зобов`язання в АТ «Ощадбанк».
13.01.2023 р. відповідачем подано відзив на позов, з якого вбачається заперечення проти позову за ненадання позивачем належних та допустимих доказів погіршення його матеріального стану.
До судового засідання сторони, належним чином повідомлені про дату час та місце розгляду справи, не з`явились, подали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.
Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, причини для відкладення розгляду справи відсутні, суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи за відсутності сторін.
Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини:
Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбу, який розірвано 09.08.2012р. рішенням Дебальцевського міського суду Донецької області.
ІНФОРМАЦІЯ_3 у шлюбі у сторін народилась донька ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим виконкомом Світлодарської міської ради м. Дебальцеве Донецької області.
08.11.2013р. рішенням Дебальцевського міського суду Донецької області стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти на утримання доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 25.09.2013р.
19.06.2015р., як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого повторно 17.10.2017р. Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 215, позивач уклав шлюб із ОСОБА_6 . Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу, « ОСОБА_7 ».
У цьому шлюбі у позивача ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась донька ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 19.07.2019 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області.
08.11.2021р. відкрите виконавче провадження з виконання рішення Дебальцевського міського суду Донецької області від 08.11.2013.
Позивач також є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області та, відповідно до нотаріально завіреної заяви від 02.09.2009, сплачує аліменти на його утримання у розмірі 1 000 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття з урахуванням інфляції.
З наданої керуючим ТВБВ № 100020/0283 філії ХОУ АТ «Ощадбанк» довідки від 19.11.2021р. вбачається, що на ім`я позивача відкрита кредитна картка, сума заборгованості по якій станом на 19.11.2021р. становить 45 976, 17 грн.
Позивач зазначає, що на даний час не має змоги сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 у визначеній судом частці заробітку, за перебування на його утриманні також малолітньої доньки ОСОБА_8 , дружини, яка не працює за догляду за дитиною, добровільної сплати за договором аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 та наявності заборгованості за кредитною карткою.
Спірні правовідносини між сторонами виникли за наміру позивача змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, визначені рішенням суду та заперечень відповідача.
До спірних правовідносин, що виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України та Сімейного кодексу України (далі: СК України).
Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст.ст.150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Можливість зменшення або збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду або за домовленістю між батьками, передбачена ч.1 ст.192 СК України у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. За значного покращення матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів, а значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для висування ним вимоги про зменшення розміру аліментів.
У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014р. у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Позивачем заявлено вимогу про зміну способу стягнення та розміру аліментів.
В обґрунтування заявленої вимоги посилається на те, що він не має змоги сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_3 у визначеному судом розмірі, оскільки на його утриманні перебувають донька ОСОБА_8 та дружина, яка не працює за з догляду за малолітньою дитиною. Також просив враховувати, що він сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_3 та має кредитне зобов`язання.
За викладених підстав позивачем фактично заявлена вимога про вимога про зменшення розміру аліментів.
Статтею 192 СК України передбачена можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є, як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
При цьому такі положення закону не виключають одночасного настання цих обох підстав зміни розміру аліментів. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану, підставою зміни розміру аліментів.
Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ч.1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1, ч.2 ст.77 ЦПК України).
Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд дійшов висновку, що матеріальне становище позивача змінилося за народження у новому шлюбі доньки ОСОБА_8 , що зумовило збільшення витрат на утримання нової сім`ї та відповідно до положень ст. 192 СК України є підставою для зміни розміру аліментів.
Як вже зазначалось судом вище, позивач просить зменшити розмір аліментів, фактично змінивши спосіб стягнення аліментів з 1/4 частини доходу на тверду грошову суму.
Втім, ч.3 ст. 181 СК України передбачає, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Таким чином, Закон права платника аліментів на звернення до суду із позовом про зміну способу стягнення аліментів, раніше встановленого судовим рішенням. не передбачає.
Відповідний висновок викладений у постанові Верховного Суду №539/3532/18 від 24.02.2020р.
Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку, що вимога позивача про зменшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення задоволенню не підлягає.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265, 273, 280, 281, 315, 354 ЦПК України, ст. ст. 180 - 183 СК України, суд,
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення та розміру аліментів - відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 (1977р.н., ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (1980р.н., ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 ).

Повний текст судового рішення складений 22.03.2023

Суддя -