Справа № 466/5446/22
Провадження № 2/466/479/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

25 квітня 2023 року м. Львів

Шевченківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Ковальчука О.І.

з участю секретаря Коновал Х.В.

представника позивача, адвоката Коцюбинської Л.С.

№466/5446/22

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Львівська міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування житлом

ВСТАНОВИВ:

28.07.2022 року адвокат Коцюбинська Л.С. звернулася до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Львівська міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, в якому просить суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що ОСОБА_1 та її мати ОСОБА_2 , зареєстровані у м. Львові за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначена квартира складається з 4-х кімнат та є власністю Львівської міської ради.

Відповідачка ще у 2000 році виїхала проживати в Республіку Польща, ІНФОРМАЦІЯ_1 вийшла заміж за громадянина Польщі - ОСОБА_3 , що підтверджується відповідною відміткою в паспорті громадянина України відповідачки, тобто створила там нову сім`ю. З того часу проживала з чоловіком за адресою: АДРЕСА_2 . З її слів чоловік, ОСОБА_3 помер ще наприкінці 2004 року, через що їй як вдові у Республіці Польща призначено пожиттєву пенсію та виділено його помешкання для подальшого проживання.

Зокрема ці факти підтверджується наступним.

23.06.2004р. Міська рада Томашів-Любельського інформувала пані ОСОБА_2 , що їй надано Реєстраційний номер облікової картки платника податків Універсальної електронної системи реєстру населення 0 та надсилала цю інформацію за адресою: АДРЕСА_2 .

07.10.2004р. Податкова служба в м. Томашів-Любельському надсилала на адресу ОСОБА_4 Рішення у справі надання Реєстраційного номера облікової картки платника податків Універсальної електронної системи реєстру населення на адресу: АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 отримала право проживання у Республіці Польша саме за цією адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується її польським пенсійним посвідченням 03/03/Р/015316/07 (копії вищезгаданих документів з перекладом додаються).

Час від часу відповідачка в перші роки свого перебування в Республіці Польща навідувалась до Львова, але вже впродовж трьох років (з 2019 року) до Львова не приїжджала.

Тривалий час відсутності відповідачки у Львові та факт її непроживання за адресою реєстрації підтверджується також листом Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області від 07.12.2021року, надісланий Відповідачці (отриманий Позивачкою), у якому зокрема зазначено, що згідно з листом AT «ОЩАДБАНК» від 08.11.2021р. № 18-03- 2045 Відповідачку зазначено у переліку одержувачів пенсій, з рахунків яких не здійснювалося одержання коштів понад 12 місяців, або одержання виконувалось за довіреністю.

Крім того, позивач вказує, що відповідачкою тривалий час не сплачуються комунальні платежі та видатки на утримання будинку та прибудинкової території.

Зокрема, виникла велика заборгованість перед ЛМКП «Львівтеплоенерго». З грудня 2020 року до грудня 2021 року на ім`я Відповідачки надійшло 8 повідомлень про заборгованості та попередження про примусове стягнення таких боргів.

23.03.2021 року Судовим наказом Шевченківського районного суду м. Львова № 466/2146/21; 2-н/466/325/21 було наказано стягнути солідарно з Позивачки та Відповідачки заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.12.2019 до 31.01.2021 в розмірі 13 337, 79 ( тринадцять тисяч триста тридцять сім гривень сімдесят дев`ять копійок), інфляційні втрати в розмірі 358,43 (триста п`ятдесят вісім гривень сорок три копійки), 3% річних- 148,52 (сто сорок вісім гривень п`ятдесят дві копійки) та 227 (двісті двадцять сім гривень ) судового збору. За результатами відкритого виконавчого провадження ВП № 68178433 всю цю суму було стягнуто виключно з Позивачки, що підтверджується Звітом про здійснені відрахування та виплати Національної академії сухопутних військ ім. Г. Сагайдачного № 471/ФЕС від 12.07.2022р. Тобто, з Позивачки стягнуто заборгованість станом на 31.01.2021р., хоча додані Позивачкою квитанції підтверджують, що Позивачка регулярно сплачує половину усіх нарахувань, а заборгованість виникає з вини несплати відповідачкою.

Станом на сьогодні, тобто за період кінця грудня 2021-середини 2022 р. знову зросла заборгованість перед «Львітеплоенерго» і сягає вже 33527,67 грн. і не виключено, що в майбутньому тягар оплати такої знову буде на Позивачці, оскільки Відповідачка не має наміру повертатися в Україну.

Також існує заборгованість перед ОСББ «О.Кошиця, 9» станом на 11.07.2022р. в розмірі 6435,62 грн. Але, як видно з акту звіряння взаємних розрахунків за період 01.10.2020- 11.07.2022р. та квитанцій «ПриватБанку», - Позивачка щомісячно оплачує половину вартості цих послуг. Тобто, заборгованість, яка виникла - це заборгованість Відповідачки.

З 2018 року всі інші комунальні платежі, витрати на утримання будинку та прибудинкової території тощо оплачуються виключно Позивачкою, що підтверджується квитанціями ПриватБанку на 53 аркушах.

Усі ці факти в сукупності свідчать про те, що Відповідачка втратила інтерес до спірного приміщення. Вона не має наміру знятися добровільно з місця реєстрації, а Позивачка, в свою чергу, не може в повній мірі реалізувати своє право користування квартирою, змушена сплачувати самостійно всі комунальні платежі в тому числі і ті, які нараховуються на Відповідачку, що ставить Позивачку в скрутне матеріальне становище.

Враховуючи вищезазначене позивач вважає, що наявність у Відповідачки реєстрації в квартирі порушує право користування Позивачки, а Відповідачка втратила право користування цією квартирою, відтак позовна заява підлягає задоволенню у зв`язку з втратою права користування житловим приміщенням в порядку ст. 107 ЖК України, через вибуття Відповідачки на інше постійне місце проживання.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги підтримала повністю, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, відзив відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без її участі, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

Представник третьої особи Львівської міської ради у судове засідання не з`явився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами наступне.

Відповідно до Ордеру серії АБ №025943, виданого 24.04.1978 року Виконкомом Львівської міської ради депутатів трудящих, ОСОБА_6 , сімя якого складається з 4 осіб , надано право зайняття, тобто вселення в квартиру АДРЕСА_1 , де ОСОБА_6 основний квартиронаймач, ОСОБА_7 - дружина, ОСОБА_8 - дочка, ОСОБА_1 дочка.

У відповідності до довідки з місця проживання про склад сім`ї і реєстрацію № НОМЕР_1 , виданої 27.05.2019 року ОСББ «О. Кошиця, 9», в квартирі АДРЕСА_1 , яка є власністю міської ради, зареєстровані позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 мати позивача (а.с.14).

Згідно паспорта громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач ОСОБА_2 вийшла заміж за громадянина Польщі - ОСОБА_3 , що підтверджується відповідною відміткою в паспорті (а.с.11-12).

З часу одруження відповідач ОСОБА_2 проживала з чоловіком за адресою: АДРЕСА_2 . З інформації, наданої позивачу, чоловік ОСОБА_3 помер ще наприкінці 2004 року, через що відповідачу як вдові у Республіці Польща призначено пожиттєво пенсію та виділено його помешкання для подальшого проживання.

Зокрема вищевказане підтверджується наступним.

23.06.2004р. Міська рада Томашів-Любельського інформувала пані ОСОБА_2 , що їй надано Реєстраційний номер облікової картки платника податків Універсальної електронної системи реєстру населення 0 та надсилала цю інформацію за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.17).

Крім того, 07.10.2004р. Податкова служба в м. Томашів-Любельському надсилала на адресу ОСОБА_4 Рішення у справі надання Реєстраційного номера облікової картки платника податків Універсальної електронної системи реєстру населення на адресу: АДРЕСА_2 (а.с.16).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 отримала право проживання у Республіці Польша саме за цією адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується її польським пенсійним посвідченням 03/03/Р/015316/07(а.с.15).

З пояснень представника позивача вбачається, що в перші роки свого перебування в Республіці Польща відповідач навідувалась до ОСОБА_9 , але вже впродовж трьох років (з 2019 року) до Львова не приїжджала.

Згідно відповіді на ухвалу суду з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 25.01.2023 року, відповідач ОСОБА_2 періодично з 15.09.2018 року перетинала кордон з Республікою Польщею, а останній раз 01.10.2020 року.

Крім того, з відповіді Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 18.10.2022 року вбачається, що ОСОБА_2 з 01.10.2022 року припинено виплату пенсії у зв`язку з тим, що довготривалий час її не отримували (а.с.108-110).

Окрім цього, відповідно до Довідки №1966 від 03.05.2019 року, Територіальне відокремлене безбалансове відділення АТ «Ощадбанк» №10013/0345 повідомляє, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 приватизаційні депозитні рахунки за номінальною вартістю житлового чека за адресою: АДРЕСА_1 не відкривались.

Також судом встановлено, що відповідачем не сплачуються комунальні платежі, про що свідчать повідомлення про заборгованість за комунальні послуги (а.с.20-27) та судовий наказ від 23.03.2021 року про стягнення заборгованості (а.с.28).

З акту ОСББ «О.Кошиця,9» звіряння взаємних розрахунків за період 01.10.2020 - 11.07.2022р. (а.с.31) та відповідних квитанцій «ПриватБанку» вбачається, що позивач щомісячно оплачує половину вартості цих послуг, тобто заборгованість, яка виникла - це заборгованість відповідача. З 2018 року всі інші комунальні платежі, витрати на утримання будинку та прибудинкової території, тощо оплачуються виключно позивачкою, що підтверджується квитанціями ПриватБанку (а.с.32-86).

Так, викладені вище судом обставини свідчать про факт не проживання відповідача ОСОБА_2 в спірній квартирі АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 319 ч.1 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 71, 72 Житлового кодексу України особа, яка більше шести місяців не проживає без поважних причин за місцем свого проживання може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Згідно ст. 107 Житлового кодексу України, у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

В п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.1985р. (з наступними змінами і доповненнями) «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» зазначено, що відповідно до ст. 107 ЖК України наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування житловим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це.

Для підтвердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресування кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше житлове приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Такі ж правові висновки містяться у Постанові Верховного Суду у справі № 466/4761/14-ц (провадження № 61-554 св 18) від 23.01.2018 року.

Відтак, судом встановлено, що ОСОБА_2 вибула на постійне місце проживання до іншого населеного пункту, яке знаходиться у іншій країні та перебуває там по сьогоднішній день, що стверджуються поясненнями представника позивача та письмовими доказами по справі, а тому зважаючи на вказане вона втратила право на користування спірним житлом з дня вибуття на підставі статті 107 ЖК України.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Виходячи з вищенаведеного, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов є підставним та обґрунтованим і підлягає до задоволення, а саме слід визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. Оскільки позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», а тому із відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 82, 83, 89, 95, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 280-283, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в доход держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.(одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Львова з дня його проголошення.

Текст рішення складено та підписано 25.04.2023 року.

Суддя О. І. Ковальчук