Справа № 456/1976/23
Провадження № 2-н/456/541/2023
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

01 травня 2023 року місто Стрий

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Бораковський В. М. , розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ,

встановив:

Заявник подав до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ у сумі 7 004, 24 грн. основного боргу, інфляційних втрат у сумі 754, 59 грн., 3% річних у сумі 286, 15 грн. та судових витрат у сумі 268, 40 грн.

Дослідивши вказану заяву та додані до неї матеріали встановлено, що така подана 11.04.2023, тому виходячи з положень цивільного процесуального законодавства, початком перебігу строку позовної давності слід вважати 11.04.2020. Однак в заяві про видачу судового наказу та в розрахунках боргу, стягувач зазначає борг, який виник станом на серпень 2019.

Вивчивши заяву про видачу судового наказу та долучені до неї матеріали, суд доходить такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

За змістом розділу ІІ «Наказне провадження» чинного ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути виданий лише за умови безспірності заявлених у заяві про видачу судового наказу вимог.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до пункту 5 ч.1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Таким чином, оскільки представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ» звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природній газ у сумі 7 004, 24 грн. основного боргу, інфляційних втрат у сумі 754, 59 грн., 3% річних у сумі 286, 15 грн. та судових витрат у сумі 268, 40 грн., однак з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, тому у видачі судового наказу слід відмовити.

Згідно з частиною 2 ст.164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись статтями 162, 165, 166, 260, 261 ЦПК України,

постановив:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ» у видачі судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В. М. Бораковський