Ухвала

15 березня 2023 року

м. Київ

справа № 205/3317/21

провадження № 61-2779ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якій просив змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_1 на синів - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі виконавчого листа № 200/12080/14-ц, виданого 30 травня 2019 року Бабушкінським районним судом міста Дніпропетровська та судового наказу № 200/8237/19, виданого 03 червня 2019 року Бабушкінським районним судом міста Дніпропетровська, з 1/4 частини заробітку (доходу) кожній дитині на 1/3 частину заробітку (доходу) на двох дітей зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Рішенням Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 30 червня 2022 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 вересня 2022 року, у задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 26 січня 2023 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2022 року залишено без змін.

26 лютого 2023 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на рішення Ленінського районного суду

м. Дніпропетровська від 30 червня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 вересня 2022 року, в якій просить виключити з другого речення першого абзацу розділу IV рішення суду першої інстанції посилання на те, що «Від сумісного подружнього життя мають двох малолітніх дітей…».

Колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідач реалізувала своє право на апеляційний перегляд рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 30 червня 2022 року.

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи

від 07 лютого 1995 року, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Європейський суд з прав людини у Рішенні від 05 квітня 2018 року (справа «Зубац проти Хорватії, № 40160/12) вказав на обмеженість доступу до судів вищої інстанції. Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і необхідно враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Леваж Престасьон Сервіс» проти Франції», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шамоян проти Вірменії».

Крім того Європейський суд з прав людини в Ухвалі щодо неприйнятності заяви № 26293/18 від 09 жовтня 2018 року у справі «Азюковська проти України» зазначив, що застосування критерію малозначності справи у справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

У позовах про зменшення або збільшення платежів або видач ціна позову визначається сумою, на яку зменшуються або збільшуються платежі чи видачі, але не більше ніж за один рік (пункт 6 частини першої статті 176 ЦПК України).

З урахуванням положень пункту 6 частини першої статті 176 ЦПК України, ціна позову в справі № 205/3317/21 не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених станом на 01 січня 2023 року (2 684 грн х 100 = 268 400 грн).

Отже, справа, на судові рішення у якій подана касаційна скарга, належить до категорії малозначних в силу закону.

Про належність справи до категорії малозначних вказував і суд першої інстанції в ухвалі від 27 квітня 2021 року про відкриття провадження.

На думку заявника, наявний випадок, передбачений підпунктом б) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження у малозначній справі, оскільки в іншому випадку вона буде позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженими судовими рішеннями, при розгляді іншої справи про звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

Разом із тим незгода відповідача із оскаржуваним судовим рішенням не є сама по собі обставиною, що свідчить про наявність випадків для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Верховним Судом взято до уваги категорію справи, ціну та предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Незгода відповідача із оскаржуваними судовими рішеннями не є сама по собі обставиною, що свідчить про наявність випадків для відкриття касаційного провадження у малозначній справі. При цьому доводи касаційної скарги переважно спрямовані на переоцінку доказів у справі.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

При цьому саме по собі посилання у рішенні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2022 року та постанові Дніпровського апеляційного суду від 30 вересня 2022 року на те, що від сумісного подружнього життя (сторони) мають двох малолітніх дітей, сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в контексті предмету та підстав позову в справі № 205/3317/21 про зменшення розміру аліментів не свідчить про встановлення судами будь-якого факту (обставини), окрім того, що сторони є батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Таким чином ОСОБА_2 і ОСОБА_1 не обмежені у доведенні на загальних підставах своїх вимог та заперечень у справі № 205/7374/19 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Касаційну скаргу подано на судові рішення, ухвалені у малозначній справі; справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору; наявність випадків, передбачених підпунктами а) - г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, колегією суддів не встановлено, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Аналогічним чином Верховним Судом (ухвала від 26 жовтня 2022 року, провадження № 61-10368ск22) відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 вересня 2022 року.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 вересня 2022 року в цивільній справі № 205/3317/21.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Шипович

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта