У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2023 року

м. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області:

суддя Харабадзе К. Ш.,

Справа № 545/752/23

Номер провадження № 2/545/896/23

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Мистецький майдан»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши цивільну справу про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок пошкодження майна:

у с т а н о в и в :

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок пошкодження майна. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до Договору оренди жилих приміщень № 5/12/22 від 01.01.2022 року укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Екотур» (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мистецький майдан» (орендар) орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове користування за плату приміщення загальною площею 567,5 кв.м., що розташоване за адресою: Полтавська обл., Полтавський район, с рада. Щербанівська, Автодорога /М-03/-Нижні Млини 0км+151м., пп. 1.1.5. п. 1.1. розділу 1 договору встановлено, що в оренду також передається майно, перелік якого викладено в акті приймання-передачі приміщень. Відповідач ОСОБА_1 02.01.2023 року разом з дружиною та двома дітьми заїхав для проживання у номер НОМЕР_1 , в готель «Глухомань», оплатив послугу з проживання у повному обсязі, заповнив реєстраційну карту гостя, засвідчив, що ознайомлений із Загальними положеннями правил проживання у готелі « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Перед заселенням покоївкою було перевірено готельний номер 14 на наявність усіх потрібних предметів та справність обладнання, зауважень покоївкою не було висловлено. 03.01.2023 року о 9 годині відповідач звернувся до адміністратора готелю із повідомленням, що у його номері впала скляна поличка, яка знаходилась у санітарному вузлі над раковиною. Комісією у складі працівників готелю 03.01.2023 року здійснено обстеження номеру 14 та складено Акти огляду санвузла №1 та № 2 про те, що відбулося пошкодження скляної полиці вартістю 530, 00 грн. шляхом натискання на неї, та про те, що відбулося пошкодження раковини вартістю 800, 00 грн. шляхом удару об раковину важкого предмету. Відповідач від добровільної компенсації завданих збитків відмовився. Адміністратором готелю «Глухомань» викликано поліцію, однак відомості не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідування, в даній події наявні ознаки цивільно-правових відносин. ТОВ «Екотур» придбав позивачу нову полицю і раковину, провів заміну пошкодженого майна, Кошти Позивачем відшкодовано, загальна сума витрат склала 2 365 грн. Відповідач не реагує на направлені позивачем претензії щодо оплати за пошкоджене майно. Позивач просить стягнути з відповідача майнову шкоду, завдану внаслідок пошкодження майна, у розмірі 2365 гривень, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 гривні, витрати на правничу допомогу 5000 грн.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у пункті 1 статті 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Отже, поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Слід також врахувати, що недотримання судом правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд до належного суду (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Підсудністю у цивільному судочинстві визначено розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення підвідомчих їм цивільних справ.

Згідно з вимогами статті 27 Цивільного процесуального кодексу України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до частини 6 статті 28 Цивільного процесуального кодексу України, позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предмет спору становлять вимоги позивача щодо відшкодування шкоди, заподіяної майну юридичної особи.

Сторона, яка пред`являє вимоги відшкодування завданої їй шкоди, не звільняється від обов`язку довести наявність такої шкоди, її розмір, надавши належні, допустимі та достовірні докази цього факту, у порядку встановленому процесуальними нормативно-правими актами.

Ухвалою судді від 16.03.2023 дану позовну заяву було залишено без руху, в ухвалі було зазначено, що у своїй діяльності готелі керуються чинним законодавством України та Правилами користування готелями й аналогічними засобами розміщення та надання готельних послуг. Ці Правила регламентують основні вимоги щодо користування готелями та аналогічними засобами розміщення усіх форм власності, що здійснюють діяльність на території України у сфері надання послуг розміщення (готельних послуг) споживачам, і регулюють відносини між споживачами (фізичними особами, які проживають у готелях або мають намір скористатися готельними послугами), та готелями, виконавцями цих послуг. Здійснення готельної діяльності пов`язано з постійним ризиком знищення або пошкодження матеріальних цінностей проживаючими. Згідно з п.п. 5.6. Наказу Державної туристичної адміністрації України від 16 березня 2004 року №19 «Про затвердження Правил користування готелями й аналогічними засобами розміщення та надання готельних послуг», який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2004 р. передбачено, що відшкодування збитків, що були заподіяні споживачем у зв`язку з утратою або пошкодженням майна готелю, здійснюється ним відповідно до чинного законодавства України. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей» від 22.01.96 р. №116, цей порядок встановлює механізм визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, крім дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння та валютних цінностей. Розмір збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей визначається шляхом проведення незалежної оцінки відповідно до національних стандартів оцінки. У разі визначення розміру збитків, що призвели до завдання майнової шкоди державі, територіальній громаді або суб`єкту господарювання з державною (комунальною) часткою в статутному (складеному) капіталі, розмір збитків визначається відповідно до методики оцінки майна, затвердженої Кабінетом Міністрів України. Позивач вказував, що звернувся до суду в порядку п. 6 ст. 28 ЦПК України, вказуючи місцем заподіяння шкоди с. Нижні Млини Полтавського району, Полтавської області. Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що відповідно до Договору оренди жилих приміщень № 5/12/22 від 01.01.2022 року укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Екотур» (орендодавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Мистецький майдан» (орендар) орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове користування за плату приміщення загальною площею 567,5 кв.м., що розташоване за адресою: Полтавська обл., Полтавський район, с рада. Щербанівська, Автодорога /М-03/-Нижні Млини 0км+151м. Окрім того. пп. 1.1.5. п. 1.1. розділу 1 договору встановлено, що в оренду також передається майно, перелік якого викладено в акті приймання-передачі приміщень, тобто позивач зазначає про обставини щодо нерухомого майна. Разом з тим, позивачем не було надано доказів первинного обліку рухомого майна, речей до події 03.01.2023, не зазначено, чи пошкоджені матеріальні цінності перебували на балансі готелю, за якою балансовою вартістю, не надано доказів обліку цих матеріальних активів, передбачувану законодавством оцінку майна не зазначено, чи були пошкоджені матеріальні цінності застраховані, тощо.

Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На виконання ухвали судді, яка постановлена 16.03.2023, позивачем була надана складена ним самим же довідка з назвою «балансова довідка», датована минулим роком - від 31.12.2022, що не є доказом первинного обліку рухомого майна, речі до події 03.01.2023, належним доказом придбання, розташування та перебування рухомого майна на балансі готелю.

Таким чином, у даному спорі позивач буде лише доводити наявність шкоди під час судового розгляду справи, і підстави для застосування ч. 6 ст. 28 ЦПК України відсутні. Для відшкодування завданої майнової шкоди позивачу необхідно довести неправомірність поведінки особи; вину заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх зазначених умов є обов`язковою для прийняття рішення про відшкодування шкоди

Отже, позивач має право звернутися з даним позовом до суду за місцем проживання відповідача ОСОБА_1 за загальним правилом відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, за якою позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно відповіді Управління з питань громадянська, паспортизації, реєстрації та еміграції Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ..

Згідно ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Як вбачається з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне передати дану справу на розгляд до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська.

Керуючись ст.ст. 27, 31, 32, 187, 258, 260 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мистецький майдан» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок пошкодження майна передати на розгляд до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Карина ХАРАБАДЗЕ