ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 675/1604/22

Провадження № 22-ц/4820/627/23

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 30 січня 2023 року (суддя Пашкевич Р.І.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 28.12.2019 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого сторони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживають разом із позивачем. Відповідач в добровільному порядку ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати малолітніх дітей. Батько дітей працевлаштований, інших осіб на утриманні не має, а отже, має змогу сплачувати аліменти на утримання дітей.

Із урахуванням викладеного, просила суд стягнути аліменти у твердій грошовій сумі по 3000 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 30 січня 2023 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей сина ОСОБА_3 та дочки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 05.10.2022 року і до повноліття дітей. Стягнути з відповідача на користь держави 756,36 грн. судового збору.

Суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено здатність відповідача сплачувати аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі по 3000 грн. на кожну дитину, а тому із врахуванням принципу розумності і справедливості дійшов висновку про стягнення аліментів в розмір по 2500 грн. на кожну малолітню дитину.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування скарги зазначила, що відповідач не надає апелянту інформації щодо джерела свого нинішнього доходу поза межами України, що унеможливлює отримання нею відповідної інформації шляхом звернення до компетентних органів іноземних держав в порядку надання правової допомоги. На думку апелянта, відповідач намагається схилити суд на прийняття вигідного йому судового рішення щодо мінімального розміру аліментів шляхом покликання нібито на утримання ним свого вітчима, що не лише не підтверджено належними доказами, а й не може мати переваги перед обов`язком утримувати власних дітей. Після звернення позивачки до суду із заявою про стягнення аліментів, відповідач у листопаді та грудні 2022 року здійснив перерахунок коштів на банківський рахунок позивача в розмірі 200 євро та 5588,36 грн., що є безумовним свідченням наявності у нього сталого доходу та можливості сплачувати аліменти на утримання дітей у запропонованому позивачкою розмірі. Зазначає, що вона одноособово виховує двох дітей віком до 3-х років, що в свою чергу потребують не лише постійної присутності матері, а і додаткових та більш частих витрат як на харчування так і забезпечення одягом, іграшками, тощо. Запропонована позивачкою сума аліментів в розмірі по 3000 грн. на дитину є більш наближеною до щомісячного розміру потреб дітей та еквівалентна сумі частки доходу платників аліментів, які проживають на території Шепетівського району та не є працевлаштованими виходячи із середньої заробітної плати по Шепетівському району Хмельницької області, з яких такі аліменти стягуються у випадку звернення особи до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів в частці від заробітку (доходу).

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В силу ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 28 грудня 2019 року сторони уклали шлюб, від якого мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копіями свідоцтв про шлюб та про народження дітей.

Згідно довідки Плужненської сільської ради Шепетівського району Хмельницької від 03.10.2022 року № 1324, до складу зареєстрованих в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 входять: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

21 січня 2022 року ОСОБА_2 перетнув кордон України в напрямку «виїзд».

Згідно наданої інформації про проведені операції у АТ КБ «Приватбанк» за грошовими переказами, 18.11.2022 року на рахунок позивача ОСОБА_1 від відповідача ОСОБА_2 зараховано переказ в розмірі 7298,51 грн. та 20.12.2022 року зараховано переказ в розмірі 5588,36 грн.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною першою статті 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно частини 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з положеннями ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У силу положень статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст.184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для визначення розміру аліментів, але не пов`язує їх виключно зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). З огляду на відсутність імперативної заборони розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини в розмірі по 2500 грн. на кожну дитину, суд першої інстанції, обґрунтовано врахував, що відповідач є особою працездатного віку, а з 21.01.2022 року перебуває за межами України, здійснював перекази коштів позивачу, що свідчить про наявність у нього нерегулярного доходу, відсутність у відповідача нерухомого та рухомого майна, а також те, що він на момент розгляду справи судом не мав інших утриманців, які потребують обов`язкового утримання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що даний розмір аліментів відповідатиме принципам розумності та справедливості.

Доводи апелянта щодо того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти саме в тому розмірі що нею запропонований не підтверджені належними та допустимими доказами. Розмір аліментів, що визначений судом, є більш наближеним до тієї суми, що запропонована позивачкою, ніж до тієї що визнана відповідачем.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року).

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 30 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк