Справа № 450/804/23 Провадження № 2/450/799/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Расяк С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати за нею право на земельну частку (пай) без визначення меж цієї частки в натурі, розміром 1,89 га в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності КАТП «Стефаника» с. Семенівка в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Мотивувала своїй позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло згадане право на земельну частку (пай). Зазначили, що вона фактично прийняла спадщину, а інших спадкоємців немає. Зауважила, що отримати свідоцтво про право на спадщину неможливо з огляду на втрату оригіналу правовстановлюючого документу. Враховуючи викладене, просила позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді від 24 лютого 2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 28 березня 2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, однак 28 березня 2023 року подала до суду клопотання, у якому позовні вимоги підтримала та просила судовий розгляд проводити за її відсутності.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності або про відкладення судового розгляду не подав.

Оскільки в судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь у справі, суд у відповідності зі ст. 247 ЦПК України, розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами.

Зважаючи на відсутність згоди позивача, у відповідності із ст. 280 ЦПК України, суд вважає за доцільне не проводити судового розгляду при заочному розгляді справи.

Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 13 червня 2007 року Виконавчим комітетом Раковецької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 03 жовтня 1957 року, вбачається, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого 27 серпня 1977 року, внаслідок реєстрації 27 серпня 1977 року шлюбу з ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінила своє прізвище на « ОСОБА_6 ».

Згідно положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Довідкою Раковецького старостинського округу Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області № 124 від 06 грудня 2022 року стверджується, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована та постійно проживала за адресою АДРЕСА_1 . Разом з нею проживали та були зареєстровані дочка ОСОБА_1 , зять ОСОБА_5 , онука ОСОБА_7 , правнука ОСОБА_8 .

За ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РН № 576587 стверджується, що ОСОБА_2 належало право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КАТП ім. Стефаника, розміром 1,89 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

З вказаного сертифікату вбачається, що такий виданий ОСОБА_2 26 листопада 2008 року.

Водночас, як попередньо встановлено, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Цивільна дієздатність, як і цивільна правоздатність, припиняється з настанням смерті фізичної особи.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Таким чином, ОСОБА_2 , цивільна правоздатність та цивільна дієздатність якої припинена внаслідок її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , не могла отримати 26 листопада 2008 року сертифікат на право на земельну частку (пай), який посвідчує її право на земельну частку (пай), що ставить під сумнів як правомірність самого документа, так і законність отримання такого.

Відповідно до ст. 382 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Однак, позивачем не подано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження втрати зазначеного вище правовстановлюючого документа.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, за відсутності відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа не може звертатися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно з огляду на відсутність спору про право.

З матеріалів справи вбачається, що у таких відсутні докази звернення позивача до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вказане, суд прийшов до висновку про те, що обставини, якими позивач мотивувала свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому у задоволенні таких слід відмовити.

Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 89, 141, 142, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 25, 382, 1218, 1223, 1261, 1268, 1269 ЦК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мусієвський В.Є.