Справа № 191/2397/22
Провадження № 2/191/776/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
21 лютого 2023 року м. Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Костеленко Я.Ю., за участю секретаря - Куцевол Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про припинення правовідношення, відшкодування збитків та відшкодування моральної (немайнової) шкоди,-
Позивач до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, хоча про день та час судового розгляду був належним чином повідомлений.
Згідно з ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням згоди позивача, суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення.
Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, надавши їм належну оцінку, встановив наступне.
Пунктами 3.2 та 4.0 даного Договору визначено поставку та передачу Товару у власність покупцю до 25 липня 2022 року.
Відповідно до п. 6.1 Договору у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язань за цим договором, винна сторона несе відповідальність відповідно до норм чинного законодавства України та Договору та за порушення строку поставки продукції постачальник сплачує покупцеві неустойку в розмірі 0,1% від вартості несвоєчасно поставленої Продукції (її частини) за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцяти днів додатково сплачує штраф розмірі 1 відсотка вказаної вартості (п. 6.2 Договору).
Пунктом 8.2 Договору його дія може бути припинена за узгодженням сторін, а також в односторонньому порядку однією зі сторін при невиконанні іншою стороною прийнятих на себе зобов`язань, але не раніше десяти днів з моменту одержання іншою стороною офіційного повідомлення про це.
Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 1 ст. 627 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Стаття 638 ЦК України встановлює, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.
Згідно з ч. 1 ст. 698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 704 ЦК України якщо договір роздрібної купівлі-продажу укладено з умовою про доставку товару покупцеві, продавець зобов`язаний у встановлений договором строк доставити товар за місцем, указаним покупцем, а якщо місце передання товару покупцем не вказане, - за місцем проживання фізичної особи-покупця або місцезнаходженням юридичної особи-покупця. Договір роздрібної купівлі-продажу з умовою про доставку товару покупцеві є виконаним з моменту вручення товару покупцеві, а у разі його відсутності - особі, яка пред`явила квитанцію або інший документ, що засвідчує укладення договору або оформлення доставки товару, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно з ч.3 ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів» при розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі.
Щодо стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних в сумі 181,54 грн., інфляційних втрати в розмірі 391,88 грн., пені в розмірі 2208,75 грн. та штрафу в розмірі 356,25 грн., суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до п. 6.1 Договору у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язань за цим договором, винна сторона несе відповідальність відповідно до норм чинного законодавства України та Договору та за порушення строку поставки продукції постачальник сплачує покупцеві неустойку в розмірі 0,1% від вартості несвоєчасно поставленої Продукції (її частини) за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцяти днів додатково сплачує штраф розмірі 1 відсотка вказаної вартості (п. 6.2 Договору).
Згідно з ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
З матеріалів справи встановлено та не спростовано відповідачем, що останній порушив виконання зобов`язання, що призвело до розірвання договору в судовому порядку, однак факт розірвання договору не звільняє відповідача від сплати 3 % річних, інфляційних витрат та штрафний санкцій.
Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості та вважає, що позовні вимоги про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пені у розмірі 2208,75 грн., інфляційних збитків - 391,88 грн., штрафу - 356,25 грн. та 3% річних за прострочення виконання зобов`язання - 181,54 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди суд приходить до наступного.
Згідно з ч.1,2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 611 ЦК України, моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом.
Тобто законодавець указує на два випадки компенсації моральної шкоди - вони визначені умовами договору або випливають із положень законодавства (зокрема статті 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).
За змістом частини другої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача, суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Разом з тим, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині та вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача завдану моральну шкоду у розмірі 5000 гривень.
Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 4700,00 грн. суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Як вбачається з матеріалів справи правнича допомога позивачу у справі надавалась адвокатським бюро «Сергія Сергійовича Герасимчука». Підставами для надання позивачу правничої допомоги адвокатом Герасимчук С.С. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ДП №3491) є Договір №148 про надання правової допомоги від 01 березня 2021 року, додаткова угода № 1 від 29 грудня 2021 року до договору про надання правової допомоги №148 від 01 березня 2021 року та ордер на надання правничої (правової) допомоги від 20 грудня 2021 року. Відповідно до Акту здачі-приймання робіт (надання послуг) №2-148 від 15 вересня 2022 року, рахунку №2-148 від 14 вересня 2022 року та виписки з рахунку АТ «Креді Агріколь Банк» адвокат Герасименко С.С. виконав, а ОСОБА_1 прийняв виконані послуги та сплатив кошти у розмірі 4700,00 грн. за первинну юридичну консультацію, вивчення документів, судової практики і підготовку та подачу позовної заяви до суду.
Досліджуючи надані позивачем докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що вони є співмірними зі складністю справи, належним чином підтверджені, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Відповідно до ст.141 ЦПК України. враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.
Керуючись ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 174, 209, 212-215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги задовольнити частково.
Договір поставки №5549/22 від 15 липня 2022 року, укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвати.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) моральну шкоду у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп., а також понесені витрати на правову допомогу в розмірі 4700 (чотири тисячі сімсот) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Я. Ю. Костеленко