ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3453/23
провадження № 2-з/753/31/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2023 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі судді Гусак О.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 , про забезпечення позову до його пред`явлення

в с т а н о в и в:

у березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на транспортний засіб автомобіль марки BMW 328i, 2014 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, номер кузова НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи заяву, ОСОБА_1 зазначає, що має намір подати до Дарницького районного суду м. Києва позов до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики від 15 грудня 2020 року. Сума позики була повернута лише частково, заборгованість за договором позики становить 200 177 грн. Заявник вказує, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до ухиляння від майбутнього виконання рішення суду в цій справі, відповідач може відчужити на користь інших осіб рухоме майно, що ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду та відновлення порушених прав та інтересів заявника. Без вказаного майна виникають сумніви щодо спроможності відповідача повернути кошти за договором.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 2 березня 2023 року вказану заяву передано для розгляду судді Гусак О.С.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Судом зроблено запит щодо місця реєстрації відповідача, відповідь на яку отримано з «ГІОЦ /КМДА» 9 березня 2023 року, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований у АДРЕСА_1 .

Таким чином заява про забезпечення позову підсудна Дарницькому районному суду міста Києва.

Вивчивши матеріали поданої заяви, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до положень статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

За змістом зазначених норм процесуального законодавства забезпечення позову має на меті запобігти ускладненню чи неможливості виконання рішення суду або ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Отже, умовою застосування забезпечення позову як сукупності процесуальних дій є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Види забезпечення позову визначені частиною першою статті 150 ЦПК України. Зокрема, згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність заходів забезпечення позову передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Тобто в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому відповідно до вимог частини 3 статі 12, частини 1 статті 81 ЦПК України обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

З матеріалів заяви вбачається, що предметом спору є стягнення заборгованості в розмірі 324 070 грн 95 коп.

Подання заяви про забезпечення позову до пред`явлення самого позову має особливості правового механізму регулювання.

Зокрема, частиною четвертою статті 152 ЦПК України передбачено, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів.

Указане зумовлене тим, що у разі подання заяви про забезпечення позову до відкриття провадження у справі у суду немає жодних відомостей про характер правовідносин, які можуть стати в майбутньому предметом судового розгляду, та й справа як така відсутня.

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначив, що він має намір пред`явити позов до ОСОБА_2 , оскільки 15 грудня 2020 року між сторонами укладено договір позики, який відповідачем виконано частково, останній платіж виконано у лютому 2022 року, відповідачем позивачу неповернуто 200 177 грн.

У заяві про забезпечення позову позивач не наводить даних про відсутність у відповідача ОСОБА_2 офіційного джерела доходу.

У своїй заяві позивач посилається на те, що у мережі інтернет та на інтернет сайті Авторіа виявлено оголошення, зі змісту якого вбачається, що транспортний засіб - автомобіль марки BMW 328i, 2014 року випуску, запропоновано до продажу. У прохальній частині заяви просить накласти арешт на автомобіль марки BMW 328i, 2014 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, номер кузова НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У скріншоті з інтернет сайту Авторіа вбачається зазначений продавцем відмінний від НОМЕР_1 державний номер автомобіля.

Внаслідок моніторингу судом сайту Авторіа встановлено, що на час ухвалення судового рішення щодо цієї заяви таке оголошення на сайті відсутнє.

У наданій РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві відповіді від 16 січня 2023 року зазначено, що за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано автомобіль марки BMW 328i, 2014 року випуску. Відомості про державний знак та номер кузова РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві не зазначено.

У наданій суду копії договору позики позичальником вказано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, державні номерні знаки автомобілів на скріншоті з інтернет сайту Авторіа та того, на який заявник просить накласти арешт, відмінні; рік народження зазначених у договорі позики та у відповіді РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві осіб відмінні; заява про забезпечення позову подана через півтора місяці після отримання вказаної інформації.

Переконливих доказів ймовірності відчуження майна на користь інших осіб чи здійснення інших дій, що значно зменшить вартість майна, заявником суду не надано, а тому не є обґрунтованими для забезпечення позову та не підтвердженими доказами наявність фактичних обставин, за яких існує ризик відчуження майна.

Відповідно до правового висновку, сформульованого у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц Верховний Суд зазначив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Позов до суду станом на час ухвалення судового рішення щодо цієї заяви відомості про подання позивачем позову відсутні.

Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову - в она ґрунтується лише на особистому припущені позивача щодо унеможливлення виконання рішення суду. При цьому, позивачем не подано жодних доказів в обґрунтування своєї заяви про забезпечення позову, в той час як відповідно до вимог законодавства обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Посилання позивача на невиконання боржником умов договору, як на підставу для задоволення заяви про забезпечення позову, не може бути прийнято до уваги, оскільки беззаперечно не свідчить про невиконання відповідачем рішення суду, ухваленого за результатами розгляду справи.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснення судом, зокрема, з урахуванням співмірності та співвідношенням прав (інтересів), про захист яких просить заявник, та інтересів інших учасників судового процесу.

Заявник вказав майно, яке належить ОСОБА_2 , та на яке може бути накладено арешт, але не надав інформації про майновий стан відповідача. Відсутність цих відомостей унеможливлює вирішення питання щодо забезпечення позову з додержанням принципу співмірності позовних вимог.

Всупереч наведеним вимогам процесуального законодавства заявником до заяви про забезпечення позову не надано доказів на підтвердження того, що в разі невжиття таких заходів існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Беручи до уваги наведені норми процесуального законодавства, оцінивши обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням наведених вище критеріїв, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 258, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до його пред`явлення відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя:

Ухвала складена 10 березня 2023 року.