Справа № 539/973/23
Провадження № 2-о/539/34/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року м.Лубни

Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Просіна Я.В., ознайомившись в приміщенні суду в місті Лубни заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, заінтересовані особи: Територіальна громада в особі Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , представник заявника ОСОБА_5 ,

встановив:

Представник заявника ОСОБА_1 , ОСОБА_5 звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з заявою, в якій просить: встановити факт родинних відносин між фізичними особами, а саме те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є онуком ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Розглянувши подану заяву, вважаю за необхідне залишити зазначену заяву без руху з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Пунктом 5 частини 3 статті 175 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року №5 в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст.137 ЦПК, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст.274 ЦПК. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя відповідно до ст.139 ЦПК постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Важливе значення має вимога про обов`язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

Заявник звертаючись до суду з вимогою про встановлення факту родинних відносин вказує, що метою такого звернення є подальша реалізація права на спадкування, та зазначає про здійснення ним звернення до нотаріуса з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину та отримання відмови від нотаріуса про необхідність надання документів, що підтверджують родинні відносини.

З поданої заяви вбачається, що мати заявника ОСОБА_7 народилася в російській федерації, але свідоцтво про народження було втрачене та отримати будь-які відомості про її народження у відділах ДРАЦС України не можливо, однак заявник не зазначає, чому в нього виникла потреба в отримані відомостей про народження матері, за яких підстав свідоцтво про народження матері не зберіглося, та за яких обставин воно втрачене, а також заявником не зазначено, що він звертався до відповідних органів з метою відновлення документів, але їх не отримав. До заяви не додано доказів, що підтверджують ці обставини.

При цьому будь-яких відомостей про те, що які-небудь докази не можуть бути подані заявником або він потребує допомоги суду (у зв`язку із доведеною неможливістю їх самостійного отримання) заява не містить.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом першим Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

В п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам надані наступні роз`яснення.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушених прав спадкоємців, щодо захисту яких вони звернулися до суду. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду по захист своїх спадкових прав за правилами позовного провадження.

Таким чином, у разі відсутності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, спори про спадкування підлягають розгляду судами виключно у порядку цивільного судочинства.

З матеріалів заяви вбачається, що постановою приватного нотаріуса Лубенського районного нотаріального округу Карпець О.М. заявнику було відмовлено у вчинені нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 .

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року, в яких зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист, залишення позовної заяви без руху жодним чином не перешкоджає позивачу у доступі до правосуддя після усунення недоліків заяви.

Керуючись ст. 175, 177, 185, 258, 260, 261, 294, 353, 354 ЦПК України, суддя

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, заінтересовані особи: Територіальна громада в особі Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , представник заявника ОСОБА_5 , залишити без руху.

Надати заявнику для усунення зазначених недоліків строк тривалістю десять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Роз`яснити заявнику, що у випадку не усунення зазначених недоліків у встановлений строк, заява буде йому повернута. Повернення заяви у такому випадку не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Я.В. Просіна