печерський районний суд міста києва
Справа № 754/3621/23-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року суддя Печерського районного суду м. Києва Соколов О.М., вирішуючи питання про прийняття до свого провадження цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про припинення дій, що порушують право та виконання обов`язків в натурі,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва за підсудністю надійшов вищевказаний позов за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про припинення дій, що порушують право та виконання обов`язків в натурі.

Вирішуючи в порядку ст. 32 ЦПК України питання про прийняття справи до провадження, судом було встановлено наступне.

Так, у березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про припинення дій, що порушують право та виконання обов`язків в натурі.

23 березня 2023 року Деснянським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про передачу цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про припинення дій, що порушують право та виконання обов`язків в натурі на розгляд до Печерського районного суду міста Києва.

На підставі вказаної ухвали, Деснянський районний суд м. Києва 13.04.2023 року дану справу направив до Печерського районного суду м. Києва.

Згідно ст. 1 ЦПК України, цивільний процесуальний кодекс України, серед іншого встановлює процесуальний порядок здійснення цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч. 1 ст.18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність недопустимі. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 31 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Разом з тим, згідно ч. 3 ст. 31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою ЦПК України підсудністю з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1ст. 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

Статтею 354 ЦПК України визначено п`ятнадцятиденний строк на подання апеляційної скарги на ухвалу суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 272 ЦПК України, учасникам справи, якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення.

Згідно із ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до супровідного листа від 23.03.2023 року копія вищевказаної ухвали була надіслана позивачу. Разом з тим, відомості про отримання позивачем копії ухвали про передачу справи за підсудністю, в справі відсутні.

Так, згідно частини 1 статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права.

Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (пункт 39 рішення від 24 квітня 2008 року у справі «C.G. та інші проти Болгарії», заява № 1365/07; пункт 170 рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України», заява № 21722/11).

Як неодноразово зазначав ЄСПЛ, формулювання законів не завжди чіткі, тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. Роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (пункт 65 рішення від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11).

Надана судам роль в ухваленні судових рішень якраз і полягає в розвіюванні тих сумнівів у тлумаченні закону, які існують, оскільки завжди існуватиме потреба у з`ясуванні неоднозначних моментів і адаптації до обставин, які змінюються (пункт 65 рішення ЄСПЛ від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11; пункт 93 рішення від 21 жовтня 2013 року у справі «Дель Ріо Прада проти Іспанії», заява № 42750/09).

У статті 6 Конвенції закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист та доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції»).

Так, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що вказана ухвала від 23.03.2023 року була отримала позивачем.

Оскільки матеріали справи не містять відомостей про те, що позивач отримав копію ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 23.03.2023 року, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 354 ЦПК України, вони можуть скористатися правом апеляційного оскарження вказаної ухвали, порушивши при цьому питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

На підставі вищевикладеного, в порушення ч. 3 ст. 31 ЦПК України, цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про припинення дій, що порушують право та виконання обов`язків в натурі, надіслана до Печерського районного суду м. Києва передчасно, так як в матеріалах справи відсутні докази отримання позивачем копії даної ухвали.

Таким чином, не оспорюючи підсудність справи, Печерський районний суд м. Києва позбавлений можливості прийняти дану справу до провадження з огляду на порушення процесуального порядку її направлення та повертає справу до Деснянського районного суду м.Києва для виконання вимог ч. 5-11 ст.272, ч. 3 ст.31 ЦПК України, долучення до матеріалів справи підтвердження про отримання копії ухвали суду від 23.03.2023 року позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1,10,18,31 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про припинення дій, що порушують право та виконання обов`язків в натурі - повернути до Деснянського районного суду м. Києва для виконання вимог ч.ч. 5-11 ст.272, ч. 3 ст.31 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О.М.Соколов