Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1100/22
Провадження № 2/332/57/23
Рішення

Іменем України

15 березня 2023 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Яцуна О.С.,

за участю секретаря: Мусаєва Р.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадженняцивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого гаражного кооперативу «Металург» про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

Встановив:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Обслуговуючого гаражного кооперативу «Металург» про стягнення заборгованості по заробітній платі, вимоги якого в ході розгляду справи були збільшені.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 03.11.2010 він працював на посаді майстра в ОГК «Металург». 01.11.2012 на підставі розпорядження № 28п6 від 26.10.2012 був переведений на посаду старшого майстра, про що в трудовій книжці зроблено відповідний запис.

27.02.2018 Головою правління ОГК «Металург» був підписаний Протокол № 4/27.02.2018, згідно змісту якого прийнято рішення скоротити посаду старшого майстра, про що був прийнятий наказ № 18 від 28.02.2018.

02.05.2018 наказом № 40к ОСОБА_1 звільнено з посади старшого майстра, у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20.12.2018 у справі № 332/1914/18 (провадження № 2/332/1055/18), що постановою Запорізького апеляційного суду від 18.03.2019 залишено без змін, а відтак набрало законної сили 18.03.2019, зокрема, визнано незаконним та скасовано наказ ОГК «Металург» № 40к від 02.05.2018 про звільнення з посади старшого майстра ОСОБА_1 , у зв`язку з чим ОСОБА_1 поновлено на посаді.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.11.2019 у справі № 332/1487/19 (провадження № 2/332/1078/19), що набрало законної сили 06.12.2019, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОГК «Металург» на користь ОСОБА_1 49 187,97 грн - середній заробіток за час затримки виконання рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20.12.2018, 3 000,00 грн - моральна шкода, 768,40 грн - судовий збір, 3 000,00 грн - витрати на професійну правничу допомогу.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06.05.2020 у справі № 332/326/20 (провадження № 2/332/567/20), що постановою Запорізького апеляційного суду від 21.10.2020 залишено без змін, а відтак набрало законної сили 21.10.2020, стягнуто з ОГК «Металург» на користь ОСОБА_1 14 689,62 грн - середній заробіток за затримку виконання рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20.12.2018 за період з 05.11.2019 по 11.02.2020, 2 000,00 грн - моральна шкода, 712,69 грн - судовий збір, 5 000,00 грн - витрати на професійну правничу допомогу.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25.08.2021 у справі № 332/1548/21 (провадження № 2/332/998/21), що набрало законної сили 06.11.2021, стягнуто з ОГК «Металург» на користь ОСОБА_1 68 774,13 грн - середній заробіток за затримку виконання рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя за період з 12.02.2020 по 20.04.2021, 5 000,00 грн - моральної шкоди та судовий збір в сумі 908,00 грн.

З метою виконання рішення суду, позивач в черговий раз звертався до відповідача із заявою про виконання рішення суду, однак рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя про поновлення його на роботі на даний час не виконано, тому просить стягнути з відповідача 93 256,83 грн - середній заробіток за затримку виконання рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя за період з 21.04.2021 по 21.12.2022.

Від представника відповідача - адвоката Стасіка А.І., надійшли письмові пояснення, в яких він просить відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що в матеріалах справи відсутній ряд доказів, на які посилається позивач, крім того, інший ряд доказів, долучених до матеріалів справи, є неналежним. Вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду є необґрунтованими.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Від представника відповідача - адвоката Стасіка А.І., надійшла заява про розгляд справи без участі сторони відповідача, у задоволенні позову просить відмовити, врахувавши позицію, викладену у письмових поясненнях.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд дослідивши докази по справі, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

З 03.11.2020 ОСОБА_1 працював на посаді майстра в Обслуговуючому гаражному кооперативі «Металург».

01.11.2012 на підставі розпорядження № 28п6 від 26.10.2012 ОСОБА_1 переведений на посаду старшого майстра, про що в трудовій книжці було зроблено відповідний запис.

27.02.2018 Головою правління ОГК «Металург» був підписаний протокол № 4/27.02.2018, згідно змісту якого було прийнято рішення скоротити посаду старшого майстра, про що був прийнятий наказ № 18 від 28.02.2018.

02.05.2018 наказом № 40к ОСОБА_1 було звільнено з посади старшого майстра у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі п. 1 ч .1 ст. 40 КЗпП України.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20.12.2018 у справі № 332/1914/18 (провадження № 2/332/1055/18), що постановою Запорізького апеляційного суду від 18.03.2019 залишено без змін, а відтак набрало законної сили 18.03.2019, зокрема, визнано незаконним та скасовано наказ ОГК «Металург» № 40к від 02.05.2018 про звільнення з посади старшого майстра ОСОБА_1 , у зв`язку з чим ОСОБА_1 поновлено на посаді (а.с. 43-48).

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.11.2019 у справі № 332/1487/19 (провадження № 2/332/1078/19), що набрало законної сили 06.12.2019, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОГК «Металург» на користь ОСОБА_1 49 187,97 грн - середній заробіток за час затримки виконання рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20.12.2018 та 3 000,00 грн - моральна шкода, 768,40 грн - судовий збір, 3 000,00 грн - витрати на професійну правничу допомогу (а.с. 49-50).

У подальшому, рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06.05.2020 у справі № 332/326/20 (провадження № 2/332/567/20), що постановою Запорізького апеляційного суду від 21.10.2020 залишено без змін, а відтак набрало законної сили 21.10.2020, стягнуто з ОГК «Металург» на користь ОСОБА_1 14 689,62 грн - середній заробіток за затримку виконання рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20.12.2018 за період з 05.11.2019 по 11.02.2020 та 2 000,00 грн - моральна шкода, 712,69 грн - судовий збір, 5 000,00 грн - витрати на професійну правничу допомогу (а.с. 7-17).

Крім того, рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25.08.2021 у справі № 332/1548/21 (провадження № 2/332/998/21), що набрало законної сили 06.11.2021, стягнуто з ОГК «Металург» на користь ОСОБА_1 68 774,13 грн - середній заробіток за затримку виконання рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя за період з 12.02.2020 по 20.04.2021, 5 000,00 грн - моральної шкоди та судовий збір в сумі 908,00 грн (а.с. 18-20, 24).

На теперішній час рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20.12.2018 не виконано, позивач так і не поновлений на посаді старшого майстра.

За положеннями ч. 1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Згідно приписів п. 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

У відповідності до наведених норм, рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20.12.2018, було допущено негайне виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді старшого майстра Обслуговуючого гаражного кооперативу «Металург».

Верховний Суд у постанові від 24.01.2019 у справі № 760/9521/15-ц зазначив, що негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей здійснення і підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.

Затримка виконання рішення суду щодо поновлення ОСОБА_1 на роботі підтверджується відсутністю виданого з боку Обслуговуючого гаражного кооперативу «Металург» наказу про поновлення його на роботі. Стороною відповідача не заперечувався факт того, що позивач досі не поновлений на посаді. Доказів на спростування позиції позивача в цій частині позовних вимог - відповідачем не надано.

Верховний Суд у своїх постановах від 12.09.2018 у справі № 570/4315/16-ц, від 24.01.2019 у справі № 760/9521/15-ц та від 27.11.2019 у справі № 303/6112/16-ц прийшов до висновку про те, що належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків. При цьому обов`язок роботодавця видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України (в редакції, чинній на час звернення позивачем до суду), у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Отже, оскільки позивач мав бути поновлений на роботі на підставі судового рішення від 21.12.2018 та мав працювати й дотепер, йому повинна була нараховуватися заробітна плата за даний час, проте в силу невиконання відповідачем такого судового рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі, продовжує існувати стан вимушеного прогулу.

Оскільки позивач вже стягнув з відповідача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду щодо поновлення працівника на роботі:

-на підставі заочного рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.11.2019 у справі № 332/1487/19 за період з 21.12.2018 по 04.11.2019;

-на підставі рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06.05.2020 у справі № 332/326/20 за період з 05.11.2019 по 11.02.2020;

-на підставі заочного рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25.08.2021 у справі № 332/1548/21 за період з 12.02.2020 по 20.04.2021,

суд дійшов до висновку, що наразі стягненню підлягає середній заробіток за час затримки виконання рішення суду щодо поновлення працівника на роботі в період з 21.04.2021 по 21.12.2022 (день подання заяви про збільшення позовних вимог).

Із розрахунку, що позивач надав до суду вбачається, що на час розгляду цієї справи кількість днів вимушеного прогулу складає 419 робочих днів, а саме з 21.04.2021 (наступний день від дня винесення останнього рішення суду щодо періоду затримки виконання рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20.12.2018) і до 21.12.2022 (день подання до суду заяви про збільшення позовних вимог) і, виходячи із середньої заробітної плати за останні два місяця роботи - 222,57 грн, що встановлена рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20.12.2018, загальна сума, що підлягає стягненню, складає 93 256,83 грн.

Верховний Суд України у постановах від 01.07.2015 у справі № 6-435цс15 та від 16.12.2015 у справі № 6-648цс15 виклав правовий висновок, відповідно до якого за змістом норм статті 236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі необхідно вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення.

Ідентичне положення міститься і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 711/8446/16-ц.

Отже, для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі ст. 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Така позиція Верховного Суду сформована у постанові від 20.02.2019 у справі № 758/15415/15-ц.

Під час розгляду справи встановлено, що на теперішній час рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20.12.2018 залишається невиконаним з боку відповідача без поважних причин, адже наказ, що дає можливість позивачу приступити до виконання своїх трудових обов`язків, не виданий.

Поважних причин невидання вказаного наказу судом під час розгляду справи не встановлено.

Доводи представника відповідача щодо відсутності належних доказів з боку позивача не беруться судом до уваги, оскільки судовим рішенням від 20.12.2018 було встановлено незаконність звільнення позивача через скорочення посади старшого майстра, з урахуванням досліджених доказів на підтвердження обставин звільнення.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995.

Відповідно до п. 8 вищезгаданого Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно довідки про доходи № 31 від 11.06.2018, що була предметом розгляду справи № 332/1914/18, доходи позивача за останні два місяці, що передували звільненню, складали 7 332,00 грн - у березні 2018 року та 1 570,80 грн - у квітні 2018 року. Загальна сума складає 8 902,80 грн. Число відпрацьованих робочих днів у березні 2018 року - 21 день, у квітні - 19 днів. Загалом 40 робочих днів.

Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача за останні два місяці роботи становить (7 332,00 грн + 1 570,80 грн) : (21 + 19) = 222,57 грн (а.с. 45).

Відтак, середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21.04.2021 (наступного дня від дня винесення останнього судового рішення, щодо стягнення середнього заробітку за затримку виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі) до 21.12.2022 (дня подання заяви про збільшення позову) розраховується наступним чином: 222,57 грн (середньоденна заробітна плата) * 419 (кількість днів вимушеного прогулу, викликаного затримкою виконання судового рішення) = 93 256,83 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст. 81, 82, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Обслуговуючого гаражного кооперативу «Металург» про стягнення заборгованості по заробітній платі - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Обслуговуючого гаражного кооперативу «Металург» (місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Зразкова, буд. 1-б, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) середній заробіток за затримку виконання рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя за період з 21.04.2021 по 21.12.2022 в сумі 93 256,83 грн та судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Суддя О.С. Яцун