ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.,

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у режимі відеоконференції в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 01 червня 2021 року (час ухвалення судового рішення та дата виготовлення повного тексту судового рішення не зазначені) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фонд боргових зобов`язань» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в:

У серпні 2019 року ТОВ «Факторингова компанія «Фонд боргових зобов`язань» звернулося до суду з вказаним позовом, просило ухвалити рішення, яким звернути стягнення на предмет іпотеки на користь іпотекодержателя за іпотечним договором №014/1600/74/96706/1, посвідченим 18.01.2008 р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Сторчак О.В., зареєстрованим в реєстрі за №202, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ЗУ «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог ЗУ «Про іпотеку», а саме нежитлові приміщення 1-го поверху №4-1-:-4-5 загальною площею 73,5 кв.м. в літ. «А-10», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна під час проведення виконавчих дій.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18 січня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір №014/1600/74/96706, за яким остання отримала кредит у сумі 80 000,00 доларів США із кінцевою датою повернення - 18 січня 2028 року.

В забезпечення вимог кредитора позичальниця передала в іпотеку банку належне їй на праві власності нерухоме майно квартиру АДРЕСА_2 , на підставі договору іпотеки від 18.01.2008р. №014/1600/74/96706/1.

Іпотекодавець без згоди та відома іпотекодержателя здійснила реконструкцію іпотечної квартири і на підставі рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 18 липня 2008 року у справі №2-6249/08 за нею визнано право власності на нежитлові приміщення (колишня квартира АДРЕСА_2 ), а саме: приміщення №4-1 тамбур площею 3,1 м.кв., 4-2 офіс площею 39,6 м.кв., 4-3 коридор площею 2,1 м.кв., 4-4 вбиральня площею 1,9 м.кв., 4-5 офіс площею 26,8 м.кв., а всього на приміщення загальною площею 73,5 м.кв. з відокремленим входом зі сторони вулиці.

В подальшому предмет іпотеки, тобто реконструйована іпотечна квартира, неодноразово відчужувався, і 25.07.2019 р. право власності на нього зареєстроване за відповідачем.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.06.2016 р. по справі № 638/8766/15-ц з ОСОБА_2 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» стягнута заборгованість в розмірі 80 963,19 долара США.

30.05.2019 р. АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило АТ «ОКСІ БАНК» право вимоги за кредитним договором № 014/1600/74/96706, яке того ж дня відступило це право ТОВ «Факторингова компанія «Фонд боргових зобов`язань», про що були укладені відповідні договори. Також, 31.05.2019 р. за нотаріально посвідченими договорами АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило АТ «ОКСІ БАНК» право вимоги за іпотечним договором № 014/1600/74/96706/1, яке того ж дня відступило це право ТОВ «Факторингова компанія «Фонд боргових зобов`язань».

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 01 червня 2021 року позов ТОВ «Факторингова компанія «Фонд боргових зобов`язань» задоволено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки на користь іпотекодержателя за іпотечним договором №014/1600/74/96706/1, посвідченим 18.01.2008 р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Сторчак О.В., зареєстрованого в реєстрі за №202, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ЗУ «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог ЗУ «Про іпотеку», а саме нежитлові приміщення 1-го поверху №4-1-:-4-5 загальною площею 73,5 кв.м. в літ. «А-10», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна під час проведення виконавчих дій.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що суд при вирішенні спору не звернув уваги на факт відсутності заборон на відчуження спірного нерухомого майна як на час набуття відповідачем права власності на це майно, так і на час набуття позивачем прав іпотекодержателя, тобто відповідач є добросовісним набувачем майна.

Уперше державна реєстрація іпотеки згідно договору № 014/1600/74/96706/1 від 18 січня 2008 року відбулася лише 15 липня 2019 року, тому відповідач у квітні 2013 року не знала і не могла знати про те, що ОСОБА_2 не могла відчужувати нежитлові приміщення без згоди іпотекодержателя.

З посиланням на висновки, викладені у постанові ВП ВС від 15 червня 2021 року (справа №922/2416/17) стверджується, що відповідач набула право власності на спірні нежитлові приміщення вільними від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень.

Звертається увага не недобросовісність первісного іпотекодержателя, який тривалий час не перевіряв стан іпотечного майна, не вчинив дій з реєстрації іпотеки.

Згідно матеріалів цивільної справи № 6-2407цс15 первісний кредитор та іпотекодержатель дізнався про порушене право у травні 2015 року, отже строк пред`явлення вимоги про звернення стягнення на іпотечне майно сплинув у травні 2018 року

Відзив на апеляційну скаргу судом не отриманий.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2021 року справу передано в провадження колегії суддів Харківського апеляційного суду.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 12.07.2021 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 12.07.2021 року закінчено підготовку до апеляційного розгляду та призначено справу до розгляду в апеляційній інстанції у судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного суду.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовженого строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

Указом Президента України від 18.04.2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 05.08.2022 року справу передано до провадження колегії суддів під головуванням судді Лобова О.А., суддів учасників колегії Дорош А.І., Триголов В.М.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 18 січня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» і ОСОБА_2 укладений кредитний договір № 014/1600/74/96706, відповідно до умов якого ОСОБА_2 наданий кредит в сумі 80 000,00 доларів США з остаточною датою його погашення 18 січня 2028 року.

В забезпечення вимог за кредитним договором ОСОБА_2 на підставі іпотечного договору № 014/1600/74/96706/1 від 18.01.2008 р. передала в іпотеку ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_2 .

Згідно п.п. 3.1.4. іпотечного договору № 014/1600/74/96706/1 у випадку невиконання іпотекодавцем зобов`язань за цим або за кредитним договором, у тому числі, якщо кінцевий термін повернення кредиту ще не настав, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до п.5цього Договору, та за рахунок вирученої від реалізації суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, пов`язаних з реалізацією предмета іпотеки, в тому числі з його охороною, зберіганням, оцінкою та інше.

Відповідно до п.п. 5.4. іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється в тому числі за рішенням суду.

ОСОБА_2 (іпотекодавець) без згоди та відома іпотекодержателя - ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», провела реконструкцію іпотечної квартири.

За її позовом рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 липня 2008 року по справі № 2-6249/08 визнано право власності ОСОБА_2 на нежитлові приміщення, колишньої квартири АДРЕСА_2 , а саме: приміщення № 4-1 тамбур площею 3,1 м.кв., 4-2 офіс площею 39,6 м.кв., 4-3 коридор площею 2,1 м.кв., 4-4 вбиральня площею 1,9 м.кв., 4-5 офіс площею 26,8 м.кв., а всього на приміщення загальною площею 73,5 м.кв. з відокремленим входом зі сторони вулиці.

ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (іпотекодержатель) у розгляді справи № 2-6249/08 участі не брав, про її наявність, а також про зміну правового статусу та реєстраційних даних предмета іпотеки обізнаний не був.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.06.2016 р. по справі №638/8766/15-ц з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» стягнута заборгованість за кредитним договором в розмірі 80 963,19 долара США.

30.05.2019 р. АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило АТ «ОКСІ БАНК» право вимоги за кредитним договором № 014/1600/74/96706, яке того ж дня відступило це право ТОВ «Факторингова компанія «Фонд боргових зобов`язань», про що були укладені відповідні договори.

31.05.2019 р. за нотаріально посвідченими договорами АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило АТ «ОКСІ БАНК» право вимоги за іпотечним договором № 014/1600/74/96706/1, яке того ж дня відступило це право ТОВ «Факторингова компанія «Фонд боргових зобов`язань».

ТОВ «Факторингова компанія «Фонд боргових зобов`язань» набуло прав кредитора та іпотекодержателя за договорами кредиту № 014/1600/74/96706 та іпотеки №014/1600/74/96706/1 відповідно.

Як убачається із договору іпотеки від 19 квітня 2019 року (т.1 а.с.112-115), що укладений між ОСОБА_1 (іпотекодержатель) та ОСОБА_3 (іпотекодавець), остання передала в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно нежитлові приміщення першого поверху №4-1-:-4-5 загальною площею 73,5 м.кв. в літ.»А-10», що розташовані у будинку АДРЕСА_1 .

Зазначені нежитлові приміщення належать ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом 08 квітня 2013 року за реєстровим номером 427.

ОСОБА_1 набула право власності на нежитлові приміщення першого поверху №4-1-:-4-5 загальною площею 73,5 м.кв. в літ.»А-10», що розташовані у будинку АДРЕСА_1 , на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя (т.1 а.с.116-118).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з доведеності обставин, на які посилався позивач в обґрунтування заявлених вимог.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На переконання апеляційного суду рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням наведених вимог закону.

Згідно ст.1 ЗУ «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст.5 ЗУ «Про іпотеку», у разі якщо іпотекодавцем предмет іпотеки було реконструйовано або щодо нього було проведено самочинне будівництво (у тому числі, але не виключно, споруджено нові будівлі, споруди тощо на земельній ділянці, що належить іпотекодавцю на праві власності чи перебуває в його користуванні), всі реконструйовані, новостворені об`єкти нерухомості вважаються предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору.

Статтею 17 ЗУ «Про іпотеку» передбачено вичерпний перелік підстав припинення іпотеки. Зокрема, частиною першою цієї статті встановлено, що іпотека припиняється у разі:

-припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору;

-реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону;

-набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки;

-визнання іпотечного договору недійсним;

-знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її.

Статтею 23 цього Закону передбачено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

За приписами статті 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Одним із доводів апеляційної скарги і заперечень на позов є теза про те, що за станом на час відчуження ОСОБА_2 іпотечного майна (нежитлових приміщень) і на час набуття відповідачем права власності на це майно у відповідних Державних реєстрах була відсутня заборона відчуження цього майна, отже відповідач є добросовісним набувачем нерухомого майна.

Відповідно до ст.73 ЗУ «Про нотаріат України» (у редакції за станом на січень 2008 року, тобто на час укладення договору іпотеки квартири) нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження, зокрема при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки,

іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя.

Згідно пункту першого Тимчасового порядку державної реєстрації іпотек, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 р. № 410, яка втратила чинність 05.09.2012р., державна реєстрація іпотек здійснюється з метою, зокрема реалізації переважного права іпотекодержателя у задоволенні вимог за рахунок предмета іпотеки перед іншими іпотекодержателями незареєстрованих або зареєстрованих пізніше прав чи вимог на предмет іпотеки; надання в інтересах фізичних чи юридичних осіб інформації про обтяження нерухомого майна іпотекою або про відсутність такого обтяження.

Пунктом другим Порядку визначено, що реєстратори це, зокрема, державні нотаріальні контори, приватні нотаріуси, які згідно з договорами, укладеними з адміністратором Реєстру, здійснюють державну реєстрацію іпотек, відомостей про обтяження чи зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою, відступлення прав за іпотечним договором, передачу, анулювання, видачу дубліката заставної та видачу нової заставної на підставі повідомлення іпотекодержателя або уповноваженої ним особи чи рішення суду, приймають запити, видають завірені витяги з Реєстру та виконують інші функції, передбачені цим Порядком.

Державна реєстрація обтяження нерухомого майна іпотекою

може здійснюватися будь-яким реєстратором (пункт 5 Порядку).

У разі прийняття позитивного рішення за повідомленням

запис про обтяження нерухомого майна іпотекою та/або реєстрації

заставної вноситься до Реєстру в день надходження повідомлення. Датою державної реєстрації обтяження нерухомого майна іпотекою вважається дата та час внесення про це запису до Реєстру (пункт 11 Порядку).

Про внесення до Реєстру запису про обтяження майна

іпотекою та/або реєстрацію заставної реєстратор видає

іпотекодержателю або уповноваженій ним особі примірник витягу.

Другий примірник витягу реєстратор протягом п`яти днів надсилає

іпотекодавцю (пункт 12 Порядку).

Після виконання зобов`язання, забезпеченого іпотекою,

іпотекодержатель зобов`язаний протягом десяти днів надіслати

реєстратору письмове повідомлення про виключення запису з Реєстру

з обов`язковим зазначенням порядкового номера запису. Запис про обтяження майна іпотекою може бути виключений на підставі рішення суду з обов`язковим зазначенням порядкового номера запису (пункт 25 Порядку).

Реєстратор вносить до Реєстру відомості про виключення

запису в день надходження повідомлення чи рішення суду (пункт 26 Порядку).

Приписами ч.3, ч.4 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом.

Як убачається із договору іпотеки №014/1600/74/96706/1 від 18 січня 2008 року (т.1 а.с.15) приватний нотаріус Сторчак О.В. у зв`язку із посвідченням цього іпотечного договору наклав заборону відчуження зазначеної у договорі квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_2 до припинення чи розірвання договору.

Отже, слід виходити з того, що реєстрація обтяжень стосовно іпотечної квартири була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент укладення договору іпотеки.

З урахуванням того, що іпотекодавець ( ОСОБА_2 ) у порушення п.4.1.4 і п.4.1.8 іпотечного договору без згоди іпотекодержателя (Банка) здійснила реконструкцію іпотечної квартири та у судовому порядку визнала за собою право власності на нежитлові приміщення (т.1 а.с.16-17), очевидним є те, що на час відчуження нею вже нежитлових приміщень не могло існувати заборони відчуження стосовно нежитлових приміщень, яка була накладена нотаріусом при посвідчені договору іпотеки.

Враховуючи конкретні обставини, встановлені у цій справі, апеляційний суд не знаходить підстав для застосування при вирішенні цього спору правових висновків, викладених у постанові ВП ВС від 15 червня 2021 року (справа №922/2416/17), адже у зазначеній справі є відмінними фактичні обставини і спірні правовідносини.

Так, у справі №922/2416/17 у межах процедури банкрутства судовими рішеннями скасовані арешти, накладені на майно боржника (іпотекодавця), й інші обмеження щодо розпорядження майном боржника.

Банк (іпотекодержатель) звернувся до суду із заявою про визнання вимог кредитора у справі про банкрутство іпотекодавця.

Арбітражний керуючий за результатами проведеного аукціону відчужив належну боржнику квартиру (іпотечне майно) товариству, яке у подальшому відчужило це майно іншому товариству.

Рішенням суду касаційної інстанції судові рішення у справі про банкрутство скасовані, а провадження у справі про банкрутство припинено.

Товариство, останній набувач спірного нерухомого майна, передало це майна в іпотеку фізичній особі.

У зазначеній справі ВП ВС, аналізуючи фактичні обставини у розрізі законодавства, що регулює відносини банкрутства, зокрема реалізації майна у межах процедури банкрутства, відносини іпотеки, встановила, що спірне майно було реалізоване у законний спосіб, у зв`язку з чим право іпотеки було припинено, а подальше скасування судового рішення, на підставі якого відбулася реалізація майна у межах процедури банкрутства, не має наслідком відновлення дії (чинності) іпотеки.

Що стосується доводів письмових пояснень, які отримані апеляційним судом 14 грудня 2021 року (т.2 а.с.4-15), про застосування наслідків спливу строків позовної давності апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення ним рішення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 приймала участь у розгляді справи через свого представника адвоката Гуляєва А.В. (т.1 а.с.170-172), і упродовж розгляду справи у суді першої інстанції відповідачем не заявлено про застосування наслідків спливу строків давності.

У письмових поясненнях ОСОБА_1 відсутні обґрунтовані доводи про наявність обставин, які об`єктивно позбавили її особисто та її представника заявити суду про застосування строків давності.

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції виконав вимоги ст.89, ст.264, ст.265 ЦПК України, дав належну оцінку встановленим фактам, які підтверджені відповідними доказами, зробив правильні по суті висновки по заявленим вимогам і у рішенні навів мотивовані оцінки аргументів сторін, а також мотиви прийняття і відхилення наданих у справу доказів.

В апеляційній скарзі відсутні посилання на нові істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 01 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 22 березня 2023 року.

Головуючий суддя О. А.Лобов

Судді А.І.Дорош

В.М.Триголов