Номер провадження 2/754/1695/23
Справа №754/139/23
РІШЕННЯ

Іменем України

06 березня 2023 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого - судді Галась І.А.,

при секретарі - Париста А.С.

за відсутності сторін

розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої в результаті дорожньої транспортної пригоди в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» (місто Полтава, вул. Колективна, 10) звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення шкоди, завданої в результаті дорожньої транспортної пригоди в порядку регресу. Ціна позову - 18908,12 гривні.

Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що 14.05.2021 року між ПрАТ «СК«ВАН КЛІК» та ОСОБА_1 було укладено Поліс №204004431 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «BMW», державний номерний знак НОМЕР_1 .

15.11.2021 року по вул. Володимирській, 58 у м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль «BMW», державний номерний знак НОМЕР_1 », яким керував ОСОБА_1 та пошкоджений транспортний засіб «Citroen», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 ДТП трапилося внаслідок порушення ОСОБА_1 п.п.12.3,2.10 а ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП., що підтверджується Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.04.2022. 05.01.2021 року до ПрАТ «СК«ВАН КЛІК» з повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку, звернувся власник пошкодженого транспортного засобу. За результатами розгляду заяви про страхове відшкодування на підставі зібраних документів ПрАТ «ВАН КЛІК» було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 18 908,12 грн. 01.01.2020 між до ПрАТ «СК«ВАН КЛІК» та ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» був укладений Договір про надання фінансових послуг факторингу №01.01.2020-ВК від 01.01.2020 щодо придбання права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що виникли до ОСОБА_1 .

Відповідно до п.8 Переліку переданих регресних вимог №02-22 (за період з 01.04.2022 по 30.06.2022, який є невід`ємною частиною Договору факторингу №01.01.2020-ВК від 01.01.2020, право вимоги до ОСОБА_1 перейшло до Фактора - ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ». На виконання відповідної умови ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» виплатило на користь ПрАТ «СК«ВАН КЛІК» необхідну суму, що підтверджується платіжними дорученнями. Таким чином, фактичні витрати ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ», пов`язані з цим страховим випадком складають 18 908,12 грн. Також товариство понесло додаткові судові витрати в розмірі 5 000, 00 грн., які пов`язані із наданням правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно до ч. 1ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин.

Згідно з правилами ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначена справа є малозначною, як справа незначної складності, враховуючи, що ціна позову в цій справі не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 09.01.2023 року було відкрито провадження у вказаній справі з призначенням розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (виклику) сторін.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу у його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у його відсутність, за наявних у справі матеріалів.

Відповідач по справі в судове засідання не з`явився. Повідомлявся належним чином про розгляд даного провадження у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштової кореспонденції суду. Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило.

Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи вимоги ст.ст.279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд дійшов до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 14.05.2021 року між ПрАТ «СК«ВАН КЛІК» та ОСОБА_1 було укладено Поліс №204004431 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «BMW», державний номерний знак НОМЕР_1 .

15.11.2021 року по вул. Володимирській, 58 у м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль «BMW», державний номерний знак НОМЕР_1 », яким керував ОСОБА_1 та пошкоджений транспортний засіб «Citroen», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2

ДТП трапилося внаслідок порушення ОСОБА_1 п.п.12.3,2.10 а ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП., що підтверджується Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.04.2022.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

05.01.2021 року до ПрАТ «СК«ВАН КЛІК» з повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку, звернувся власник пошкодженого транспортного засобу. За результатами розгляду заяви про страхове відшкодування на підставі зібраних документів ПрАТ «ВАН КЛІК» було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 18 908,12 грн.

На виконання умов Полісу №204004431 та на підставі звіту про оцінку вартості матеріального збитку від 09.12.2021 №37416.11.21, договору про узгодження розміру страхового відшкодування від 05.01.2022 та страхового акту №0039396.02.22/1 від 06.05.2022, відповідно до якого ПрАТ «ВАН КЛІК» було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 18 908,12 грн., що підтверджується платіжним дорученням №5778 від 06.05.2022.

01.01.2020 між до ПрАТ «СК«ВАН КЛІК» та ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» був укладений Договір про надання фінансових послуг факторингу №01.01.2020-ВК від 01.01.2020 щодо придбання права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що виникли до ОСОБА_1 .

Відповідно до п.8 Переліку переданих регресних вимог №02-22 (за період з 01.04.2022 по 30.06.2022, який є невід`ємною частиною Договору факторингу №01.01.2020-ВК від 01.01.2020, право вимоги до ОСОБА_1 перейшло до Фактора - ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ». На виконання відповідної умови ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» виплатило на користь ПрАТ «СК«ВАН КЛІК» необхідну суму, що підтверджується платіжними дорученнями.

З метою досудового врегулювання спору позивачем 09.05.2022 року було направлено на адресу відповідача претензію про регресну вимогу за вих. №07726, однак з боку відповідача не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків.

У зв`язку з вищевикладеним позивач, просить суд стягнути з винуватця дорожньо-транспортної пригоди на користь Товариства витрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 18 908,12 грн., судовий збір в сумі 2 481, 00 грн., та судових витрат, пов`язаних з оплатою професійної правової допомоги в розмірі 5 000, 00 грн.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом - Закону України № 1961-IV,) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо- транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 5 Закону України № 1961-IV, об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно зі ст. 6 названого закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Положеннями ч. 22.1, ст. 22 Закону України № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України № 1961 -IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За нормою ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом.

Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно п. 4. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до п.п в), п. 38.1.1, ч. 38.1, ст. 38 Закону України № 1961 - IV страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо- транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Таким чином, позивач набув права регресної вимоги до відповідача, а відтак з винуватця дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь позивача сума грошових коштів в розмірі 18 908,12грн., яка була виплачена на користь постраждалої особи.

Що стосується вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою , включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

А тому Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації, суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу).

До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником витрати.

Позивачем надано суду докази витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн., що підтверджується дослідженими судом документами, а саме: Договором про надання професійної правничої допомоги №02/2022-АБ від 14.02.2022 року; детальним описом робіт (наданих послуг), Актом наданих послуг від 13.12.2022 року, що складає 5 000 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачки на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000грн.

Відповідно до змісту ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Оскільки позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 481, 00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 16, 19, 76- 79, 81, 82, 133, 137, 141, 211, 247, 258-259, 263-265, 273, 274, 279 - 281, 352, 354-355, Розділом ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, ст. 11, 993, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої в результаті дорожньої транспортної пригоди в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ» (місцезнаходження: м. Полтава, вул. Колективна, 10, ) матеріальну шкоду в розмірі 18 908 гривень 12 копійок, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 гривень та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481 гривню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: