Справа № 638/7038/22
Провадження № 2/638/911/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.,

за участю секретаря Межирицької В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про витребування рухомого майна з чужого незаконного володіння,-

ВСТАНОВИВ:

07.12.2022 до Дзержинського районного суду міста Харкова звернувся ОСОБА_1 з зазначеним позовом, який 23.01.2023 уточнив, в обґрунтування якого вказує, що ОСОБА_1 на прав власності належить автомобіль Toyota, номер шасі (кузова, рама) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору. Приблизно на початку січня 2022 позивач виставив оголошення про продаж автомобіля на різних інтернет ресурсах за ціною продажу 15000 доларів США. Рідний брат позивача ОСОБА_3 повідомив багато своїх знайомих щодо продажу зазначеного автомобіля. На повідомлення щодо продажу автомобіля відгукнувся ОСОБА_2 ОСОБА_1 при зустрічі на усну пропозицію ОСОБА_2 про продаж йому транспортного засобу за 14 000 доларів США з відстрочкою платежу річними частинами на сім місяців надав усну згоду на таких умовах. 24.01.2022 ОСОБА_1 передав транспортний засіб та ключі від нього ОСОБА_2 , який пообіцяв в строки оговорені домовленістю розрахуватись за автомобіль. На момент звернення з позовом ОСОБА_1 стало відомо, що автомобіль Toyota, номер шасі (кузова, рама) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 знаходить у користуванні невідомої особи у м. Одеса, при цьому ОСОБА_2 не повернув кошти за транспортний засіб та/або сам транспортний засіб, відповідно до домовленості. У зв`язку з чим позивач просить витребувати у ОСОБА_2 та /або у будь-яких інших осіб на користь ОСОБА_1 належний транспортний засіб, передати ОСОБА_4 транспортний засіб, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ті ключі від нього, стягнути судові витрати (а.с. 2-3, 66)

Позивач у судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 65).

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, звернувся до суду з заявами, у яких просив розглядати справу за його відсутності, по суті заявлених вимог зазначив, що автомобіль Toyota, номер шасі (кузова, рама) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 не перебуває у його володінні та розпорядженні, на теперішній час йому достовірно не відомо місцезнаходження автомобіля, окрім того відповідач вказав, що не заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с. 97, 100).

Третя особа у судове засідання не з`явився, звернувся з заявою про розгляд справи за його відсутності, просив позовну заяву задовольнити (а.с. 102).

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить транспортний засіб Toyota, номер шасі (кузова, рама) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , коричневого кольору (а.с. 8-9).

Як зазначає позивач у позовній заяві він, ОСОБА_1 , передав транспортний засіб Toyota, номер шасі (кузова, рама) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключ від нього, ОСОБА_2 на теперішній час ОСОБА_1 відомо, що автомобіль знаходить у невідомої особи у місті Одесі.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.01.2023, за клопотанням позивача ОСОБА_1 , витребувано з Департаменту патрульної поліції у м. Київ інформацію: чи були порушені ПДР за участю належного на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) транспортного засобу Toyota Camry, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_2 у період з 21.01.2021 по 21.12.2022. Якщо були скоєнні правопорушення за участю транспортного засобу Toyota Camry, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_2 - повідомити ким та які процесуальні документи були складені стосовно даної особи (протоколи, постанови, тощо) (а.с. 56).

Департаментом патрульної поліції України листом від 24.01.2023 за вих. №1512/41/27/03-2023, повідомлено, що згідно системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі та Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху з 21.01.2022 до 21.12.2022 щодо ОСОБА_1 , за участі транспортного засобу Toyota Camry, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_2 винесено адміністративні постанови за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Відповідно до інформаційно- комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» з 21.01.2022 до 21.12.2022 щодо ОСОБА_5 , за участі вказаного транспортного засобу винесено адміністративну постанову від 30.07.2022 серія ЕАВ №568573 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване у автоматичному режимі, за ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с. 74).

За змістом статей 317, 318 ЦК України власнику належить право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 321 цього Кодексу).

Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 Цивільного кодексу України.

Здійснення власником свого права власності передусім полягає у безперешкодному, вільному та на власний розсуд використанні всього комплексу правомочностей власника, визначених законом, - володіння, користування, розпорядження майном.

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Зазначений засіб захисту права власності застосовується у тому випадку, коли власник фактично позбавлений можливості володіти і користуватися належною йому річчю, тобто коли річ незаконно вибуває із його володіння.

Згідно з наведеною нормою власник має право реалізувати своє право на захист шляхом звернення до суду з вимогою про витребування свого майна із чужого незаконного володіння із дотриманням вимог, передбачених Цивільним кодексом України.

Правовий аналіз положень статті 387 цього Кодексу дає підстави для висновку, що у наведеній нормі йдеться про право власника на віндикаційний позов, тобто позов власника, який не володіє, до невласника, який незаконно володіє майном, про вилучення цього майна в натурі.

Віндикація - це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого невласника. Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України (частина третя пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Віндикаційний позов належить до речово-правових способів захисту; захищає право власності в цілому, оскільки він пред`являється у тих випадках, коли порушено права володіння, користування та розпорядження одночасно.

Сторонами у віндикаційному позові є власник речі, який не лише позбавлений можливості користуватися і розпоряджатися річчю, але вже й фактично нею не володіє, та незаконний фактичний володілець речі (як добросовісний, так і недобросовісний).

У постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 522/1853/17 зроблено висновок, що "передбачений статтею 387 ЦК України віндикаційний позов - це вимога про витребування майна з чужого володіння, тобто позов неволодіючого власника до володіючого невласника про витребування і повернення майна, при якому позивач повинен доказати факт існування права власності. Незаконне володіння - це володіння без відповідної правової підстави; як незаконне розцінюється і таке володіння, коли особа, набуваючи річ, не знала і не могла знати, що набуває її не від власника (добросовісний набувач)".

У постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 752/4033/16-ц вказано, що "аналіз статті 387 ЦК свідчить, що віндикаційний позов - це вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння. Тобто позов неволодіючого власника до володіючого невласника. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а) фізично - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) "юридично" - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом. Належним відповідачем у віндикаційному позові є володіючий невласник".

Предметом доказування у цій справі є факти, які підтверджують правомірність вимог про витребування власником майна з чужого незаконного володіння, зокрема факти, що підтверджують: суб`єктивне право титульного володільця на витребуване майно; незаконність вибуття цього майна з володіння позивача; відсутність у відповідача юридичних підстав для збереження і володіння таким майном; наявність витребуваного майна в натурі у незаконному володінні відповідача.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази знаходження (перебування) в натурі належного позивачеві автомобіля Toyota, номер шасі (кузова, рама) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору у відповідача ОСОБА_2 .

Окрім того, у позовній заяві ОСОБА_1 просить витребувати автомобіль Toyota, номер шасі (кузова, рама) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору, в той час як у свідоцтві про реєстру транспортного засобу колір автомобіля зазначено «коричневий».

Наявні в матеріалах справи фотознімки із зображенням транспортного засобу, жодним чином не підтверджують факту перебування транспортного засобу Toyota, номер шасі (кузова, рама) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору саме у незаконному володінні відповідача ОСОБА_2 .

З довідки, наданої Депапртаментом поліції України, вбачається, що з 21.01.2022 до 21.12.2022 щодо ОСОБА_5 , за участі автомобіля Toyota, державний номерний знак НОМЕР_2 , складено адміністративні протоколи.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава стаття 48 ЦПК України.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.

Питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача суд вирішує у підготовчому засіданні (пункт 4 частини другої статті 197 ЦПК України).

Разом з тим, позивачем не заявлено клопотання про залучення до справи у якості відповідача ОСОБА_5 . Більш того, позивачем заявлено вимогу про вилучення автомобіля, зокрема, і у будь-яких інших осіб. Проте, ані клопотань про залучення до справи ОСОБА_5 , ані будь-яких клопотань про витребування інформації щодо встановлення «будь-яких інших осіб» позивачем заявлено не було.

Право власності позивача дійсно є непорушним, але для застосування віндикації принципове значення має і встановлення особи, яка протиправно, тобто без будь-яких правових підстав, фактично володіє витребуваною річчю, так як саме вона має відповідати за позовом, виконувати рішення суду в разі його задоволення, й нести негативні наслідки порушення прав позивача.

Матеріали справи містять заяву відповідача ОСОБА_2 щодо визнання позову, проте суд відмовляє у прийнятті визнання позову оскільки таке визнання суперечить закону, який наголошує, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Разом з тим, матеріали справи містять заяву ОСОБА_2 , що спірний автомобіль не знаходиться у його володіння, де саме він перебуває відповідачу невідомо. Про це ж зазначає і позивач у позовній заяві, а саме « на момент звернення до суду із цією заявою, ОСОБА_6 автомобіль знаходиться у користуванні невідомої особи у м. Одеса».

Аналогічні за змістом висновки щодо прийняття судом визнання відповідачем позову викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 вересня 2020 року в справі № 572/2515/15-ц (провадження № 61-1051св17) вказано, що відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином Верховний Суд у своїй практиці послідовно наголошує на тому, що суд вправі відмовити у прийнятті визнання позову виключно за наявності встановлених судом обставин, коли таке визнання суперечить закону (його чітко визначеній нормі), або коли таке визнання порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суди не вправі покласти в основу свого рішення факт визнання позову відповідачем, виключно за наявності обставини, коли таке визнання суперечить закону, або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, не дослідивши при цьому обставини справи.

Приймаючи до уваги викладене, у урахуванням того, що позивачем не залучено до участі у справі належного відповідача, не доведено, що спірний автомобіль знаходиться саме у відповідача ОСОБА_2 та судом не прийнято визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про відмову у задоволені позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 76, 81, 141, 200, 259 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України ст. ст. 317, 318, 321, 387 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про витребування рухомого майна з чужого незаконного володіння - відмовити.

До визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до або через Харківський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У зв`язку з перебуванням судді Семіряд І.В. у нарадчій кімнаті по кримінальному провадженню №0001061 від 05.12.2016 з обвинувальним актом у відношенні ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 127 ч. 2, 365 ч. 2 КК України, №0000017 від 12.12.2012 з обвинувальним актом у відношенні ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 127 ч. 2, 365 ч. 2 КК України, №0001148 від 28.12.2016 з обвинувальним актом у відношенні ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 127 ч. 2, 365 ч. 2 КК України з 15-15 год. 22.02.2023 до 10-40 год. 13.03.2023 - повний текст рішення складено 13.03.2023.

Сторони:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований АДРЕСА_2 .

Суддя - І.В. Семіряд