ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

15 березня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/9187/22

Головуючий у першій інстанції Коверзнев В. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/526/23

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.

секретар: Патук А.А.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідачі: Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго»

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» про захист прав споживача (суддя Коверзнев В.О.), постановлену о 08 год. 06 хв. у м.Чернігів, повний текст ухвали складено 25 січня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати перерахунок, проведений Акціонерним товариством «Облтеплокомуненерго» (далі АТ «Облтеплокомуненерго») за послуги централізованого опалення в період з 01.10.2018 по 15.04.2021, які надавалися позивачу за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати АТ «Облтеплокомуненерго» провести перерахунок нарахувань за послуги централізованого опалення в період з 01.10.2018 по 15.04.2021, які надавалися позивачу за адресою: АДРЕСА_1 , в наступному порядку: за період з 21.10.2018 по 25.01.2019: 1) перерахунок виконати із застосуванням Методики №359 без розрахунку утрат теплової енергії розподільчими трубопроводами через втрату з 01.01.2014 чинності СНиП 2.04.05-91 «Отопление, вентиляция и кондиционирование»; 2) при розрахунку коефіцієнту Кімзк=Fіж/SFіж, - зазначити номер формули відповідно до Методики 359 Кімзк=Fіж/SFіж (2.8); - використовувати SFіж=7772,5 м2 (SFіж загальної опалювальної площі всіх помешкань будинку, які не мають відокремленого входу); за період з 25.01.2019 по 14.04.2021: 3) перерахунок провести з дотриманням абз.3 п.12 та п.28 Правил №630, враховуючи виключно показники квартирного приладу обліку, без використання Методики 359, яка втратила чинність з 25.01.2019. Позов мотивовано тим, що відповідно до п.12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення АТ «Облтеплокомуненерго» не має підстав для проведення нарахувань ОСОБА_1 по будинковому лічильнику, оскільки з 2011 року за адресою: АДРЕСА_1 було встановлено квартирний прилад обліку тепла і його показники передавалися вчасно. За доводами позивача, при розрахунках за адресою його місця проживання відповідач міг використовувати Методику розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення від 31.10.2006 №359 лише до 25.01.2019 без урахування у розрахунках показників будинкового приладу обліку тепла, а розподіл теплової енергії, спожитої на опалення МЗК, повинен проводитись між усіма споживачами нежилих приміщень, які користуються МЗК. В рамках виконання рішення суду по справі №750/11085/21 АТ «Облтеплокомуненерго» здійснило перерахунок оплати послуг з централізованого опалення за період з 01.10.2018 по 15.04.2021 за адресою: АДРЕСА_1 , що стало підставою закриття виконавчого провадження у зв`язку з виконанням рішення суду. Однак, ОСОБА_1 вважає, що вказаним перерахунком в черговий раз було порушено його права як споживача, які полягають в наступному: у перерахунку за період з 21.10.2018 по 25.01.2019: 1) при розрахунку коефіцієнту Кімзк=Fіж/SFіж неправильно вказано номер формули Методики (використано формулу 2.8, а у перерахунку написано як 2.9), замість загальної опалювальної площі всіх помешкань будинку, які не мають відокремленого входу SFіж (7772,5 м2) вказано площу квартир з лічильниками (5297,8 м2), тим самим неправомірно збільшено коефіцієнт Кімзк, 2) при розрахунку утрат теплової енергії розподільчими трубопроводами (п.3 та п.4 перерахунку) розрахунок виконано за показаннями будинкового приладу обліку, що протирічить п.12 та п.28 Правил та п.2.1.4 Методики. Однак з 01.01.2014, після введення ДБН В.2.5-67:2013 Опалення, вентиляція та кондиціонування СНиП 2.04.05-91 втратив чинність.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 січня 2023 року провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Облтеплокомуненерго» про захист прав споживача закрито. Ухвалу суду мотивовано тим, що предмет спору по цивільній справі 750/6117/22, який вирішений рішенням від 23.11.2022 (справа №750/6117/22), повністю охоплює предмет спору по цій справі, що є безумовною підставою для закриття провадження в справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказану ухвалу суду і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апеляційна скарга мотивована тим, що закриття провадження по справі є неправомірним, а права споживача залишаються порушеними. Позивач вказує, що при розгляді справи №750/6117/22 основним аргументом відповідача було те, що після 25.01.2019 Методика №359 була скасована, тому нарахування по ній в період з 26.01.2019 по 14.04.2021 проведені бути не можуть. Погодившись із доводами відповідача, позивач вже в ході судового засідання у вказаній справі намагався змінити позовні вимоги у відповідності з рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова по справі №750/11085/21, на що суддя зазначила про неможливість зміни позовних вимог і необхідність подавати новий позов з іншими позовними вимогами. При цьому в судовому засіданні взагалі не досліджувалася відповідність нормам діючого законодавства, в т.ч. і Методиці №359 розрахунку за період до і після 25 січня 2019 року, як було заявлено в позові. За доводами ОСОБА_1 , в своїй позовній заяві у справі №750/9187/22 ним було запропоновано алгоритм проведення перерахунку по періодах з урахуванням діючого договору та постанови №630 та виправлення технічних помилок розрахунку. Під час судового розгляду відповідач декілька разів визнав технічні помилки у розрахунку, але ці факти не знайшли відображення в оскаржуваній ухвалі. ОСОБА_1 посилається, що предмет спору по справі №750/6117/22 не може повністю охоплювати предмет спору по справі №750/9187/22, як зазначає суддя.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Облтеплокомуненерго» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Відповідач звертає увагу, що подання позову ОСОБА_1 по даній справі є нічим іншим як спробою перегляду рішень суду, які вступили в законну силу: рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 22.12.2021 у справі №750/11085/22 та рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 23.11.2022 у справі №750/6171/22. При цьому позивач з оскарженням жодного із вказаних рішень в апеляційному порядку не звертався і не звертався за їх роз`ясненням. АТ «Облтеплокомуненерго» посилається, що доводи позивача за заявленими позовними вимогами у даній справі встановлені і досліджені в межах двох судових справ - №750/11085/21 і №750/6171/22, рішення по яким набрали законної сили. Проведений розрахунок відповідає нормам чинного законодавства (на момент спірних правовідносин) та здійснений на виконання рішення суду.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 є користувачем послуг з централізованого опалення та водонагрівання за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та водонагрівання від 17 березня 2008 року, укладеного між ним і АТ «Облтеплокомуненерго» (а.с.4-5).

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 22 грудня 2021 року у справі №750/11085/21 позов ОСОБА_1 задоволено частково; визнано неправомірними дії АТ «Облтеплокомуненерго» щодо проведених нарахувань за послуги централізованого опалення в період з 01.10.2018 по 15.04.2021, які надавалися за адресою: АДРЕСА_1 в частині включення до суми нарахування за послуги з централізованого опалення місць загального користування донарахування до мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії та щодо застосування при нарахуванні після 25 січня 2019 року Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг № 315, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22.11.2018; зобов`язано АТ «Облтеплокомуненерго» здійснити ОСОБА_1 перерахунок оплати послуг централізованого опалення за період з 01.10.2018 по 15.04.2021 за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до укладеного 17 березня 2008 року між ОСОБА_1 та АТ «Облтеплокомуненерго» договору та положень Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, без включення до суми нарахування за послуги з централізованого опалення місць загального користування донарахування до мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії та без застосування після 25 січня 2019 року при проведенні перерахунку Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг № 315, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22.11.2018; в іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с.13-19).

На підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист, який стягувачем пред`явлено до примусового виконання.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 06 вересня 2022 року провадження в справі в частині вимоги ОСОБА_1 про визнання таким, що не відповідає положенням Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, перерахунку оплати послуг з централізованого опалення за період з 01.10.2018 по 15.04.2021, за адресою: АДРЕСА_1 , закрито; у задоволенні решти вимог, зазначених у скарзі ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Данілевського Олега Миколайовича, відмовлено (а.с.20-22).

Відповідно до мотивувальної частини вказаної ухвали суду незгода заявника фактично зводиться до застосованого боржником математичного алгоритму здійснення перерахунку, зокрема: неможливості визначення загальної кількості теплової енергії на опалення МЗК квартирами з індивідуальними лічильниками (1); необхідності використання при розрахунку коефіцієнту Кі мзк загальної площі всіх квартир (7772.5 м2), тобто сумарної площі квартир з лічильниками і квартир без лічильників (2); неможливості визначення боржником в здійсненому перерахунку втрат теплової енергії (3). Втім, резолютивна частина рішення суду не встановлює математичний алгоритм перерахунку, а суб`єкт оскарження в цьому випадку не має повноважень самостійного його визначення. Виникнення між сторонами виконавчого провадження суперечки з цього приводу свідчить про наявність нового спору про право, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження, а не про незаконність дій суб`єкта оскарження. Додатково зазначено, що резолютивна частина рішення не містить припису про необхідність застосування Методики № 359 при здійсненні перерахунку за період з 30.01.2019 по 14.04.2021.

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання неправомірними дій АТ «Облтеплокомуненерго» щодо проведення нарахувань за послуги з централізованого опалення за період з 01.10.2018 по 15.04.2021, які надавалися за адресою: АДРЕСА_1 ; скасування неправомірно нарахованої суми оплати за послуги з централізованого опалення за період з 01.10.2018 по 15.04.2021; зобов`язання АТ «Облтеплокомуненерго» провести перерахунок оплати за послуги з централізованого опалення за вказаною адресою за період з 01.10.2018 по 31.08.2021 з чітким використанням Методики №359 (а.с.59-60).

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 23 листопада 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Облтеплокомуненерго» відмовлено (а.с.61-64).

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У той же час повторне звернення до суду з тотожними вимогами суперечить принципу правової визначеності та є неможливим.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Тлумачення пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України свідчить, що підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

Для застосування вказаної підстави для закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме: тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе лише за умови, що позов, з приводу якого ухвалено рішення, яке набрало законної сили, є тотожним з позовом, який розглядається.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 26, 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року в справі № 320/9224/17 (провадження № 14-225цс19) зазначено, що: «за пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18) вказано, що: «позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір».

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу» (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17, провадження № 12-161гс19).

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасно зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом із тим, не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)).

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

У рішеннях Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Brumarescu v. Romania» (Брумареску проти Румунії) констатовано існування усталеної практики щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Закриваючи провадження у справі, яка переглядається, суд першої інстанції констатував, що предмет спору по цивільній справі 750/6117/22, який вирішений рішенням від 23.11.2022, повністю охоплює предмет спору по цій справі.

Вказаний висновок суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду вважає вірним.

Так, здійснивши порівняння заявлених ОСОБА_1 позовних вимог у справі №750/6117/22 і у справі №750/9187/22, судом встановлено, що в обох позовах позивач не погоджувався з проведеним АТ «Облтеплокомуненерго» перерахунком за послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.10.2018 по 15.04.2021, який просив скасувати, а також просив зобов`язати АТ «Облтеплокомуненерго» провести перерахунок оплати за вказані послуги.

Тобто фактично предметом обох позовів є проведений Акціонерним товариством «Облтеплокомуненерго» на виконання рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 22 грудня 2021 року у справі №750/11085/21 перерахунок оплати послуг, а обставинами, на яких грунтуються позови невідповідність проведеного перерахунку вимогам законодавства.

Проте у справі №750/6117/22 суд надав оцінку вказаному розрахунку і прийшов до висновку, що «детальний розрахунок нарахувань за послуги централізованого опалення по особовому рахунку споживача свідчить про коректне проведення розподілу теплової енергії на опалення місць загального користування, з розподілом витрат тепла як на квартири з лічильниками тепла, так і на квартири без лічильників тепла». При цьому судом враховано нормативно-правові акти, які застосовуються при здійсненні нарахувань за послуги з централізованого опалення.

Виходячи з викладеного, оскільки у справах №750/9187/22 і №750/6117/22 встановлено тотожність сторін спору, предмета позову, підстави позову, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про закриття провадження на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.

При цьому запропонований ОСОБА_1 в новому позові математичний алгоритм розрахунку не зумовлює новий спір, враховуючи, що сторони, предмет та підстави позову залишилися тотожними.

Доводи апеляційної скарги, що в оскаржуваній ухвалі суду не знайшли відображення визнання відповідачем технічних помилок у розрахунку, не заслуговують на увагу, оскільки у даному випадку суд першої інстанції позовні вимоги по суті спору не розглядав, а закрив провадження з процесуальних питань.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, судове рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 16 березня 2023 року.

Головуючий: Судді: