Постанова

Іменем України

14 березня 2023 року

м. Київ

справа № 383/76/21

провадження № 61-11001св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Дундар І. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Фермерське господарство Івашини Володимира Володимировича,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Фермерського господарства Івашини Володимира Володимировича на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17 червня 2022 року у складі судді Замши О. В. та постанову Кропивницького апеляційного суду від 06 жовтня 2022 року у складі колегії суддів: Чельник О. І., Єгорової С. М., Письменного О. А.,

ВСТАНОВИВ:

Зміст вимог позовної заяви

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Фермерського господарства Івашини Володимира Олексійовича (ФГ Івашини В. О. ) про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою і скасування державної реєстрації права оренди. Свої вимоги обґрунтовував тим, що він є власником земельної ділянки № НОМЕР_1 , кадастровий номер :02:000:0091, площею 5,97 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Мар`янівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії КР № 120091, виданого 25 травня 1999 року.

Зазначав, що у січні 2021 року йому стало відомо, що на підставі договору оренди землі, укладеного 24 грудня 2020 року начебто між ним і ФГ Івашини В. В., державний реєстратор Кропивницької районної державної адміністрації Кіровоградської області Шведенко О. Ю. провела реєстрацію речового права на оренду земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0091 за відповідачем. Стверджував, що не укладав із відповідачем жодного договору оренди землі щодо належної йому земельної ділянки та не мав наміру на його укладання.

Посилаючись на зазначені обставини, уточнивши позовні вимоги, просив усунути перешкоди у користуванні належною йому земельною ділянкою площею 5,97 га, кадастровий номер :02:000:0091, шляхом повернення її з незаконного володіння ФГ Івашини Володимира Володимировича (далі - ФГ Івашини В. В.) і скасувати державну реєстрацію іншого речового права (права оренди) ФГ Івашини В. В. щодо земельної ділянки площею 5,97 га, кадастровий номер :02:000:0091.

Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 23 квітня 2021 року задоволено клопотання позивача та замінено неналежного відповідача - ФГ Івашини В. О. на належного - ФГ Івашини В. В .

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17 червня 2022 року, залишеним без змін постановою Кіровоградського апеляційного суду від 06 жовтня 2022 року, позов ОСОБА_1 задоволено. Усунуто перешкоди ОСОБА_1 в користуванні належною йому земельною ділянкою площею 5,97 га з кадастровим номером :02:000:0091 шляхом повернення її із незаконного володіння ФГ Івашини В. В . Скасовано державну реєстрацію іншого речового права (права оренди) ФГ Івашини В. В. щодо земельної ділянки площею 5,97 га з кадастровим номером :02:000:0091, зареєстрованого 24 грудня 2020 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 39934547, та припинено право оренди ФГ Івашини В. В. на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0091 за договором оренди від 24 грудня 2020 року між ОСОБА_1 та ФГ Івашини В. В. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, зазначив, що волевиявлення позивача на укладення договору оренди у встановлений законом спосіб не було, а наявність державної реєстрації права оренди на належну позивачу земельну ділянку та користування нею іншою особою порушує право позивача як власника земельної ділянки на користування нею. Звертаючись з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, повернення земельної ділянки, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, ОСОБА_1 стверджував, що оспорюваного договору оренди землі з відповідачем він не укладав і не підписував, волевиявлення та наміру на його укладення не мав, інших осіб на вчинення правочинів щодо належної йому земельної ділянки не уповноважував, екземпляр цього договору не отримував, не ознайомився з його змістом та не приймав участі у державній реєстрації такого договору. Зазначені доводи він мав намір підтвердити висновком почеркознавчої експертизи. Однак, установивши відсутність у сторін та державного реєстратора оригіналу спірного договору, суди зробили висновок, що відповідач не спростував доводи позивача про відсутність його волевиявлення на укладання договору оренди землі від 24 грудня 2020 року, а також не надав належних і допустимих доказів на спростування доводів позивача.

Аргументи учасників

У листопаді 2022 року до Верховного Суду від ФГ Івашини В. В. надійшла касаційна скарга, у якій його представник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення і постанову судів попередніх інстанцій, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Крім того, просить розглянути справу за участю сторін.

У касаційній скарзі представник ФГ Івашини В. В. зазначає, що суди не врахували пояснень відповідача, що позовні вимоги до ФГ Івашини В. В. не заявлялись, у підготовчому засіданні не змінювався предмет позову, позовні вимоги були пред`явленні до ФГ Івашини В. О. та не змінювались. Позивач не направляв на адресу відповідача будь-яких заяв про зміну предмету позову. Відповідач повідомляв апеляційний суд про те, що оригінали договору, що були втрачені, знайшлися на території Онуфріївського району іншим підприємством, але ці доводи залишились без уваги. Звертаючись із позовом, ОСОБА_1 просив суд усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою та скасування права про інше речове право, проте станом на час звернення з цим позовом Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» такого способу судового захисту порушених прав та інтересів особи вже не було передбачено, тому його застосування в практичному аспекті не зможе забезпечити і гарантувати позивачу відновлення порушеного права, отже, не спроможне надати особі ефективний захист її прав, у зв`язку з чим у задоволенні позову необхідно було відмовити у зв`язку з обранням неналежного способу захисту. При задоволенні позову не було враховано презумпцію правомірності правочину.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 14 лютого 2023 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги містять підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема, зазначено, що апеляційний суд в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 21 грудня 2021 року у справі № 629/2764/18-ц, від 23 червня 2020 року у справі № 922/2589/19, від 03 вересня 2020 року у справі № 914/1201/19, від 16 вересня 2020 року у справі № 352/1021/19, від 04 листопада 2020 року у справі № 910/7648/19, від 18 листопада 2020 року у справі № 154/883/19, від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц, від 11 серпня 2021 року у справі № 329/253/20, судове рішення ухвалено з порушенням пунктів 1, 3 частини третьої статті 411 ЦПК України.

Фактичні обставини справи

Суди встановили, що на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії КР № 120091, виданого 25 травня 1999 року Бобринецькою районною радою Кіровоградської області, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, кадастровий номер :02:000:0091, площею 5,97 га, розташованої на території Мар`янівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (т. 1, а. с. 20).

Відповідно до інформаційної довідки від 24 грудня 2020 року за № 39934547 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Кропивницької районної державної адміністрації Шведенко О. Ю. внесений запис про державну реєстрацію речового права - права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0091 на підставі договору оренди землі від 24 грудня 2020 року, укладеним між ОСОБА_1 та Ф Г Івашини В. В. (т. 1, а. с. 21).

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

У частині першій статті 627 ЦК зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

Отже, користуватися земельною ділянкою приватної власності можливо на праві оренди, підставою для якої є договір, відповідно до якого сплачується орендна плата.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (частина друга статті 207 ЦК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

У справі, що переглядається, предметом позовних вимог ОСОБА_1 є скасування державної реєстрації права оренди за ФГ Івашини В. В. на підставі договору оренди від 24 грудня 2020 року та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом повернення її з незаконного володіння ФГ Івашини В. В .

Суд першої інстанції здійснював процесуальні дії, спрямовані на витребування у державного реєстратора Кропивницької районної державної адміністрації Кіровоградської області Шведенко О. Ю. оригіналу договору оренди землі, а саме реєстраційної справи щодо реєстрації, укладеного ОСОБА_1 з ФГ Івашини В. В. договору оренди земельної ділянки площею 5,97 га, кадастровий номер :02:000:0091, яка розташована на території Мар`янівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, де буде міститися інформація щодо заявника реєстрації речового права (ухвала суду першої інстанції від 12 травня 2022 року про витребування доказів). Ні ФГ Івашини В. В. , ні державний реєстратор Кропивницької районної державної адміністрації Кіровоградської області Шведенко О. Ю. не надали суду оригіналу оспорюваного договору. Відсутність оригіналу договору оренди землі від 24 грудня 2020 року зумовило неможливість проведення судової почеркознавчої експертизи на предмет належності позивачу підпису в договорі.

Установивши, що волевиявлення позивача на укладення договору оренди у встановлений законом спосіб не відбулося, оскільки правочин не був ним підписаний, тобто є неукладеним, а відповідач не спростував цієї обставини, ОСОБА_1 , як власник спірної земельної ділянки, має намір розпорядитися належною йому земельною ділянкою на власний розсуд, усунувши перешкоди у користуванні нею та повернувши її, суди попередніх інстанцій зробили обґрунтований висновок про задоволення позову.

Аналогічний за змістом висновок про те, що відсутність оригіналу договору оренди землі підтверджує доводи позивача про те, що такий договір не укладався, міститься у постановах Верховного Суду від 21 грудня 2021 року у справі № 687/328/20 (провадження № 61-14532св21), від 17 січня 2022 року у справі № 687/358/20 (провадження № 61-8698св21), від 30 листопада 2022 року у справі № 687/182/20 (провадження № 61-4943св21).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) зазначено, що «відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Разом із тим Велика Палата Верховного Суду констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення».

У зв`язку з вищевикладеним колегія суддів відхиляє довід касаційної скарги про неврахування судами попередніх інстанцій презумпції правомірності правочину.

Необґрунтованими є посилання в касаційній скарзі на те, що оригінал договору оренди землі був знайдений на іншому підприємстві, однак апеляційний суд не прийняв його, оскільки відповідно до частини третьої статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. У матеріалах справи відсутнє клопотання про прийняття оригіналу договору оренди землі із відповідним мотивуванням поважності причин неможливості подання цього доказу у суді першої інстанції.

15 квітня 2021 року представник ОСОБА_1 подала клопотання про заміну неналежного відповідача ФГ Івашини В. О. на належного - ФГ Івашини В. В., яке ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 23 квітня 2021 року задоволено, а тому аргумент касаційної скарги про те, що позов не пред`явлений до ФГ Івашини В. В., не знайшов свого підтвердження.

Так само неспроможним є довід про те, що позивач не направляв відповідачу копію уточненої позовної заяви, що призвело до порушення процесуальних прав останнього, оскільки 15 червня 2021 року представник ФГ Івашини В. В. подав відзив на уточнену позовну заяву, де відповідачем зазначений саме ФГ Івашини В. В. (т. 1, а. с. 132-137).

Аргумент касаційної скарги про те, що позивач обрав неналежний спосіб захисту порушеного права - скасування запису про реєстрацію права оренди за фермерським господарством, замість ефективного способу - скасування рішення про реєстрацію права оренди, є необґрунтованим, оскільки позивач просив скасувати державну реєстрацію іншого речового права (права оренди) ФГ Івашини В. В. щодо земельної ділянки площею 5,97 га, кадастровий номер :02:000:0091.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина перша статті 410 ЦПК України).

Щодо клопотання про участь сторін у судовому засіданні

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина тринадцята статті 7 ЦПК України).

Попередній розгляд справи має бути проведений протягом п`яти днів після складення доповіді суддею-доповідачем колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (частина перша статті 401 ЦПК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що попередній розгляд справи у суді касаційної інстанції проводиться без повідомлення учасників справи. Тому у задоволенні клопотання належить відмовити.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення та постанову судів попередніх інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання про участь сторін у судовому засіданні відмовити.

Касаційну скаргу Фермерського господарства Івашини Володимира Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17 червня 2022 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 06 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

І. О. Дундар