КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 357/9790/20 Апеляційне провадження № 22-ц/824/2780/2023Головуючий у суді першої інстанції - Бондаренко О.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2023 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Березовенко Р.В., Лапчевська О.Ф.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Білоцерківського міськрайнного суду Київської області від 12 квітня 2021 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , та з урахуванням зменшення розміру позовних вимог просило: стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.08.2014 у розмірі 64 857,12 грн. та судовий збір у розмірі 2 102,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 11.08.2014 ОСОБА_1 підписав з банком Анкету-заяву, згідно з якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві, однак у порушення умов договору відповідач свої зобов`язання щодо своєчасного внесення платежів за договором не виконав, внаслідок чого станом на 31.08.2020 утворилася заборгованість у розмірі 64 857,12 грн, що складається з 47 709,76 грн - заборгованість за тілом кредиту, 17 147,36 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України.

Також, зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір.

При цьому, вказує, що, враховуючи положення п.п. 2.1.1.12.6, 1.1.3.2.3 «Умов та правил надання банківських послуг», підписання відповідачем договору від 05.10.2016 є його прямою та безумовною згодою щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком.

Але, в порушення умов договору та положень ст.ст. 509, 526, 527, 530 ЦК України, відповідач свої зобов`язання за договором не виконував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, що підлягає стягненню в судовому порядку (а.с. 2-5, 111).

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.04.2021 у задоволенні позовної заяви АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором відмовлено (а.с. 151-162).

В апеляційній скарзі, позивач, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

При цьому, в обґрунтування своєї апеляційної скарги вказує,що дії з користуванням кредитними коштами та погашення заборгованості свідчить про згоду відповідача з умовами кредитування, що відображено у розрахунку заборгованості. Сума пред`явлена до стягнення у повній мірі відповідає сумі використаних відповідачем та не повернених кредитних коштів, тому суд першої інстанції не мав жодних підстав відмовляти у стягненні фактично отриманих відповідачем грошових коштів у повному обсязі (а.с. 164-165).

16.08.2021 ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що надані позивачем розрахунки не мають доказової сили, і, як наслідок, не підтверджують наявність заборгованості за тілом кредиту. Також, у анкеті-заяві не зазначена процентна ставка, що позбавляє банк права нараховувати відсотки.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у матеріалах справи відсутні докази погодження відповідачем змін до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанк, а згідно редакції Умов та правил від 11.08.2014, які, як зазначає, погодив відповідач, та які приєднані до матеріалів справи, не вбачаються умови про нарахування процентів в розмірі від простроченої суми заборгованості 86,4% - для картки «Універсальна». При цьому не надано доказів про ознайомлення відповідача з такими змінами та підписання даних змін. Всі додаткові умови, чи зміни до договору мають бути погоджені обома сторонами договору.

Але погодитись із такими висновками в повній мірі не можливо з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.08.2014 відповідач підписав Анкету-заяву б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У заяві зазначено, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між відповідачем та банком договір про надання банківських послуг.

До заяви банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 31.08.2020 становить 64 857,12 грн, що складається з 47 709,76 грн - заборгованість за тілом кредиту, 17 147,36 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України.

АТ КБ «ПриватБанк», як на підтвердження вимог ст. 1054 ЦК України, щодо виконання своїх зобов`язань, а саме надання позивачем відповідачу грошових коштів за договором б/н від 11.08.2014, надано виписку з карткових рахунків відповідача за договором б/н станом на 31.08.2020, довідку про зміну кредитування та обслуговування кредитної картки, довідку про відкриття карток від 11.08.2014, від 09.07.2017, від 05.04.2018.

Так, згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Крім того, згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

З наданої анкети-заяви вбачається, що вона заповнена машинописним способом із зазначенням інформації про персональні та контактні дані ОСОБА_1 .

Із наданої банком виписки по рахунку вбачається, що відповідач користувалася грошовими коштами, зокрема здійснював перекази коштів на інші картки, оплачував товари та послуги, знімав готівкові кошти в банкоматі, поповнював мобільний рахунок, при цьому заборгованість, яка виникла у зв`язку із користуванням кредитними коштами, погашалася частково, а відтак суд зобов`язаний був перевірити якими грошовими коштами користувався відповідач та наявність підстав для застосування ч. 2 ст. 530, 1049 ЦК України.

Отже, вина відповідача у зобов`язальних правовідносинах презюмується, якщо він не доведе відсутності своєї вини, тобто не доведе належними та допустимими доказами погашення заборгованості або не доведе іншого розміру заборгованості.

Відповідачем ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надано альтернативного, наданому позивачем, розрахунку заборгованості, та доказів погашення заборгованості, які б спростували наданий позивачем розрахунок.

При вирішені даної справи апеляційний суд, в порядку ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує правовий висновок Великої палати Верховного Суду, зроблений у постанові по справі № 342/180/17 від 03.07.2019, згідно якого витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, яка не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Тобто, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Також, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що АТ КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

З огляду на зазначене, апеляційний суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 47 709,76 грн.

Щодо стягнення відсотків за ч. 2 ст. 625 ЦК України то слід зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.08.2014 ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2 500,00 грн., який в подальшому неодноразово змінювався, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 16).

Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_1 було видано наступні кредитні картки з кінцевим терміном дії картки:

НОМЕР_1 від 11.08.2014 до 06/18

НОМЕР_2 від 09.07.2017 до 07/21

НОМЕР_2 від 05.04.2018 до 07/21 (а.с. 15).

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, проценти за користування кредитом - проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України.

Проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами - проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування.

Таким чином, припинення нарахування передбачених договором процентів можливо у двох випадках: закінчення строку кредитування, який визначений договором, та пред`явлення вимоги в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Тобто, після закінчення строку дії кредитного договору або у разі пред`явлення банком вимоги про дострокове повернення грошових коштів змінюється правова природа зобов`язання. У такому випадку нарахування штрафних санкцій можливе не на підставі умов договору, а на підставі ст. 625 ЦК України (3% річних), оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною і неправомірною, тобто виключається одночасне застосування ст. 1048 та ст. 625 ЦК України.

Аналогічні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12.

У даному випадку, матеріали справи не містять інформації щодо направлення банком боржнику вимоги про дострокове повернення грошових коштів, строк дії кредитної картки встановлено до 07/21, банк звернувся до суду із даним позовом у жовтні 2020 року, тобто до закінчення строку дії кредитної картки, тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимоги про стягнення заборгованості за відсотками згідно ст. 625 ЦК України у розмірі 17 147,36 грн.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 47 709,76 грн, а тому в цій частині рішення суду підлягає скасуванню з ухвалення нового про часткове задоволення позовної заяви.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Згідно з ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню 1 546,23 грн судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 2 319,35 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, а всього 3 865,58 грн судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайнного суду Київської області від 12 квітня 2021 року скасувати в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 27.02.2007) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) заборгованість по кредиту у розмірі 47 709(сорок сім тисяч сімсот дев`ять),76 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 27.02.2007) на користь Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) судовий збір у розмірі 3 865(три тисячі вісімсот шістдесят п`ять),58 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська