У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

копія
Справа № 397/808/22 Провадження № 2/401/400/23

21 березня 2023 року м. Світловодськ

Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Мельничика Ю.С., перевіривши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України та Офісу Генерального прокурора про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року від Олександрівського районного суду Кіровоградської області до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області за підсудністю надійшла цивільна справа за позовоною заявою ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України та Офісу Генерального прокурора про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Відповідно до п.5 ч.4 ст.274 ЦПК України ухвалою суду від 16 січня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Відповідач, Офіс Генерального прокурора, подав до суду відзив на позовну заяву та просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач, ОСОБА_1 , до підготовчого судового засідання подав клопотання про зупинення розгляду справи, яке просив розглянути без його участі. Клопотання обґрунтував тим, що постановою Верховного Суду від 09 лютого 2023 року скасовано ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 30 червня 2022 року про закриття кримінального провадження стосовно нього, і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Посилаючись на статтю 251 ЦПК України, позивач ОСОБА_1 просив суд зупинити провадження у цивільній справі до винесення апеляційним судом рішення у кримінальному провадженні.

Представник відповідача, Державної казначейської служби України, подав до суду відзив на позовну заяву та просив в задоволенні безпідставного позову відмовити повністю оскільки не є учасником спірних відносин, жодних прав та інтересів позивача не порушувало.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що позовні вимоги ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України та Офісу Генерального прокурора про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду, обґрунтовано тим, що вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 лютого 2022 року у кримінальному провадженні його, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України та призначено йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в судах правоохоронних органах та адвокатурі протягом 2 років.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 30 червня 2022 року задоволено апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_1 . Кримінальне провадження стосовно ОСОБА_1 у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.369-2 КК Украіни за фактом отримання у ОСОБА_2 неправомірної вигоди у розмірі 2000 доларів США закрито у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення його винуватості в суді і вичерпані можливостей їх отримання.

Посилаючись на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 30 червня 2022 року, ОСОБА_1 обґрунтував позов тим, що держава в особі судових та правоохоронних органів безпідставно та протиправно застосувала стосовно нього протягом 34 місяців ряд процесуальних та слідчих заходів які суттєво обмежили його права, а саме: незаконне затримання, незаконний обшук, незаконне позбавлення волі в місцях попереднього ув`язнення, незаконне застосування запобіжних заходів, незаконне відсторонення від посади, незаконне вилучення та арешт майна, незаконне застосування НСРЗ, незаконне повідомлення про підозру, незаконне засудження, чим спричинили значну матеріальну та моральну шкоду.

Проте, постановою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 09 лютого 2023 року постановлено касаційну скаргу прокурора задовольнити, скасувати ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 30 червня 2022 року стосовно ОСОБА_1 , і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Посилаючись на статтю 251 ЦПК України, позивач ОСОБА_1 просив суд зупинити провадження у цивільній справі до винесення апеляційним судом рішення у кримінальному провадженні.

Суд враховує, що відповідно до п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Суд зазначає, що клопотання позивача, ОСОБА_1 , про зупинення провадження у цивільній справі до винесення апеляційним судом рішення у кримінальному провадженні, не містить аргументів та доводів про об`єктивну неможливість розгляду цієї справи до вирішення кримінального провадження стосовно позивача, ОСОБА_1 , у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.369-2 КК Украіни за фактом отримання у ОСОБА_2 неправомірної вигоди у розмірі 2000 доларів США.

На підставі викладеного, ухвалою суду від 20 лютого 2023 року у задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у справі.відмовлено

При цьому, на виконання завдань підготовчого провадження суд враховує, щовідповідно до ч.ч.1, 2, ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства.

Суд зазначає. що відповідно до ч.1, ч.3 ст.12 ЦК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.ст. 12, 76, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Оскільки відповідач не визнає ті обставини, якими обгрунтовує позивач свої позовні вимоги, на виконання вимог чинного законодавства вказані обставини позивач має довести в судовому засіданні належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.

Відповідно до пункту восьмої частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Відповідно до вимог ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити: - зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; - виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

З матеріалів справи випливає, що позовна заява, не містить:

- змісту позовних вимог щодо кожного з відповідачів, оскільки позов подано до двох відповідачів;

- викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до кожного з відповідачів;

- зазначення доказів, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до кожного з відповідачів, а саме, що держава в особі судових та правоохоронних органів безпідставно та протиправно застосувала стосовно нього протягом 34 місяців ряд процесуальних та слідчих заходів які суттєво обмежили його права, а саме: незаконне затримання, незаконний обшук, незаконне позбавлення волі в місцях попереднього ув`язнення, незаконне застосування запобіжних заходів, незаконне відсторонення від посади, незаконне вилучення та арешт майна, незаконне застосування НСРЗ, незаконне повідомлення про підозру, незаконне засудження, чим спричинили значну матеріальну та моральну шкоду.

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Зазначаючи у позові про те, що держава в особі судових та правоохоронних органів безпідставно та протиправно застосувала стосовно нього протягом 34 місяців ряд процесуальних та слідчих заходів які суттєво обмежили його права, а саме: незаконне затримання, незаконний обшук, незаконне позбавлення волі в місцях попереднього ув`язнення, незаконне застосування запобіжних заходів, незаконне відсторонення від посади, незаконне вилучення та арешт майна, незаконне застосування НСРЗ, незаконне повідомлення про підозру, незаконне засудження, позивач не навів посилання на докази, які підтверджують ці факти, та всупереч вимогам ч. 5 ст. 177 ЦПК України не надав таких доказів суду.

Відповідно до ч. 11 ст. 187 ЦПК України, суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення заяви без руху.

Суд враховує, що прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28 жовтня 1998 року та "Креуз проти Польщі" від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ("Серявін та інші проти України", заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Згідно ч.12, 13 ст. 187 ЦПК України , якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Оскільки позовну заяву було подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, відповідно до положень ч.11 ст.187 ЦПК України, ухвалою суду від 20 лютого 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України та Офісу Генерального прокурора про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду, було залишено без руху, та запропоновано позивачеві в п`ятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали привести позовну заяву у відповідність до вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України шляхом подання її в новій редакції, усунувши її недоліки, наведені в мотивувальній частині ухвали, а саме, зазначити:

- зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів, оскільки позов подано до двох відповідачів;

- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до кожного з відповідачів;

- докази, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до кожного з відповідачів, а саме, що держава в особі судових та правоохоронних органів безпідставно та протиправно застосувала стосовно нього протягом 34 місяців ряд процесуальних та слідчих заходів які суттєво обмежили його права, а саме: незаконне затримання, незаконний обшук, незаконне позбавлення волі в місцях попереднього ув`язнення, незаконне застосування запобіжних заходів, незаконне відсторонення від посади, незаконне вилучення та арешт майна, незаконне застосування НСРЗ, незаконне повідомлення про підозру, незаконне засудження, чим спричинили значну матеріальну та моральну шкоду;

- у відповідності до ч. 5 ст. 177 ЦПК України додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно поштового повідомлення, яке міститься в матеріалах справи, 25 лютого 2023 року ОСОБА_1 отримав копію ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Проте, станом на 21 березня 2023 року недоліки зазначені в ухвалі суду позивач не усунув, позовну заяву не привів у відповідність вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України.

При цьому, будь-яких повідомлень щодо неможливості виконання ухвали суду у строки, встановлені судом, від позивача не надходило.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Як неодноразово наголошував в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, заявник, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Відповідно до пункту восьмої частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.175, 185, 257, 260, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України та Офісу Генерального прокурора про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду, залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Світловодського

міськрайонного суду Ю.С. Мельничик

Згідно з оригіналом