Справа № 172/1132/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2023 року смт. Покровське

Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді Лукінової К.С.,

за участю секретаря судового засідання Копиці С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засідання у приміщенні суду цивільну справу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ» про заміну стягувача у виконавчому листі по цивільній справі №172/1132/15-ц за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

02.03.2023 року до суду надійшла вищевказана заява про заміну стягувача у виконавчому листі по цивільній справі №172/1132/15-ц.

Заява обґрунтована тим, що заочним рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 23.11.2016 року у справі № 172/1132/15-ц задоволені позовні вимоги публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором. У свою чергу 04 жовтня 2022 року АТ «УкрСиббанк» відступив права вимоги, у тому числі і за вказаним кредитним договором, ТОВ "ФК "УКРФІНСТАНДАРТ". У зв`язку з тим, що вказане рішення досі не виконано і відбулася заміна стягувача на підставі всього вищезазначеного, заявник звернувся до суду із вказаною заявою.

У судове засідання заявник та заінтересована особа не з`явилися, про причини неявки не повідомили, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином.

Ознайомившись із письмовими доказами, повно та всебічно дослідивши обставини справи, суд вважає, що заява про заміну сторони виконавчого провадження не підлягає задоволенню в повному обсязі з підстав, викладених нижче.

Судом встановлено, що згідно заочного рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 23.11.2016 року у справі № 172/1132/15-ц задоволені позовні вимоги публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно копії договору про відступлення прав вимог від 04 жовтня 2022 року, первісний кредитор АТ «УкрСиббанк» відступило права вимоги ТОВ "ФК "УКРФІНСТАНДАРТ", у тому числі і за вказаним вище кредитним договором, але лише відносно боржника ОСОБА_2 . Вказане підтверджується копією відповідного договору про відступлення прав вимог, а також копією частки додатку до вказаного договору, де зазначено лише боржника ОСОБА_2 і відсутнє посилання на відступлення прав вимоги до ОСОБА_1 .

Заявник вважає, що оскільки вказане по справі рішення не виконано і відбулася заміна сторони стягувача, є підстави для задоволення заявлених вимог.

У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України).

В силу ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності дотримання принципу правової (юридичної) визначеності, які є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права (зокрема, рішення у справах «Єлоєв проти України», «Новік проти України»).

Існує стала практика вирішення Верховним Судом у складі колегій суддів у складі Касаційного господарського суду (постанови Верховного Суду від від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13, від 21 серпня 2020 року у справі № 905/2084/14-908/4066/14, від 11 березня 2021 у справі № 910/2954/17, від 24 травня 2021 року у справі № 911/4460/13, від 28 травня 2021 року у справі № 911/3217/15, від 19 жовтня 2021 року у справі № 908/3929/14), яка передбачає можливість заміни сторони виконавчого провадження тільки в межах відкритого виконавчого провадження та не передбачає такої можливості в закритому виконавчому провадженні, якщо тільки воно не було поновлене.

Згідно правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду у справі 2-7763/10 (провадження № 14-197 цс 21) від 08 лютого 2022 року, стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість "штучно" збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути в невизначеному стані протягом тривалого строку. Таке тлумачення може порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства прав.

Заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України. Відповідно, тільки до закінчення виконавчого провадження можна ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження, а якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження правонаступником є неможливою без його відновлення відповідно до умов законодавства.

Наслідком закінчення виконавчого провадження є те, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених Законом про виконавче провадження.

Окрім цього, суд також звертає увагу і на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду у справі справа № 2-7763/10 (провадження № 14-197 цс 21) від 08 лютого 2022 року, "не можна замінити сторону виконавчого провадження, яке було закінчене, якщо не існує підстав для відновлення виконавчого провадження, з приводу чого особа має звернутися до суду, надавши переконливі аргументи щодо такого відновлення. Разом з тим і заміна стягувача у виконавчому документі як сторони справи має мати дійсну процесуальну мету, а підстави такої заміни належним чином аргументовані. Саме тільки матеріальне правонаступництво без процесуальної мети не є достатнім аргументом, оскільки не відповідає вимогам частини першої статті 2 ЦПК України. Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства. Якщо, наприклад, суд підтвердив зобов`язання однієї сторони договору перед іншою та відповідне судове рішення набуло законної сили, то суд не здійснює заміну його сторони у випадку уступки відповідним кредитором за цим договором своїх прав та обов`язків іншій особі на цю іншу особу лише заради процесуальної констатації цього матеріального правонаступництва. Суд може здійснити заміну учасника справи виключно для виконання вимог частини першої статті 2 ЦПК України".

Відповідно до ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, заявником не надано суду жодного доказу про наявність жодного виконавчого провадження за вказаним заочним рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 23.11.2016 року у справі № 172/1132/15-ц.

До того ж, як зазначалося вище, суду не надано доказів відступлення прав вимоги первісним стягувачем його правонаступнику відносно боржника ОСОБА_1 за заочним рішенням у цій справі.

Окрім цього, заявником у заяві не зазначено жодних відомостей щодо наявності чи відсутності відкритого виконавчого провадження саме за вказаним вище рішенням суду щодо будь-якого з боржників, а в якості підстави для звернення до суду із вказаною заявою про заміну стягувача у виконавчому листі останній посилається виключно на факт заміни первісного кредитора на підставі договору про відступлення прав вимоги.

Отже, суд, зважаючи на встановлені по справі обставини, досліджені на їх підтвердження докази, а також беручи до уваги викладені по справі правові позиції Верховного Суду, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених вимог про заміну стягувача у виконавчому листі.

Керуючись ст.81,260,433,442, п.17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ» про заміну стягувача у виконавчому листі по цивільній справі №172/1132/15-ц за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвала суду може бути оскаржена у п`ятнадцятиденний строк безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя К.С. Лукінова