Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Ваврушак Н.М., за участі секретаря судового засідання Дущак К.О., позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Чепурнова В.І., представника відповідача Штефан Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив поновити на роботі на посаді аналогічній посаді інспекторів (з внурішнього контролю) групи внутрішнього контролю відділу контролю по забезпеченню режиму і охорони (АУП) з якого його було звільнено 11.10.2021 року наказом №1884-к за пунктом 1 статті 40 КЗпП України; стягнути з АТ«Криворізький залізорудний комбінат» середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з дати звільнення до дня поновлення на роботі; а також стягнути судові витрати.

В обґрунтування зазначив, що згідно п. 1 Наказу № 3090 від 21.07.2021 року Голови правління АТ «Криворізький залізорудний комбінат» Сергія Новак, прийнято рішення про виключення зі штатного розпису апарату управління комбінату з 27.09.2021 року 9 штатних одиниць інспекторів (з внутрішнього контролю) групи внутрішнього контролю відділу контролю по забезпеченню режиму і охорони (АУП), в тому числі одиницю, яку обіймав ОСОБА_1 (табельний номер 585).

Нa виконання статті 49-2 КЗпП України ОСОБА_1 попереджено про вивільнення за 2 місяці 09.08.2021 року. В попередженні ОСОБА_1 запропоновано наявні вакантні місця для подальшого працевлаштування на комбінаті, відповідно до його кваліфікації та стану здоров`я. У зв`язку з тим, що запропоновано було вакантні місця які не відповідали освіті, фаху та досвіду роботи ОСОБА_1 , він письмово засвідчив свою незгоду з запропонованими йому вакансіями. 21.09.2021 року ОСОБА_1 було знову запропоновано вакантні місця для подальшого працевлаштування на комбінаті, відповідно до його кваліфікації та стану здоров`я, але ж з причин зазначених вище, ОСОБА_1 був вимушений знову відмовитися від запропонованих вакантний місць. При цьому незгода була обґрунтована не лише тим, що ОСОБА_1 не бажав перейти на вакантні запропоновані йому посади, та тим, що під час співбесід, встановлювалося що він не має досвіду за тією чи іншою спеціальністю, а тому роботодавець просто відмовляв йому в роботі. Аналогічної посади, яку займав ОСОБА_1 запропоновано не було. Звільнення ОСОБА_1 відбулось 11.10.2021 відповідно до наказу №1884к/29 на підставі п.1 ст.40 КЗпП України в зв`язку з скороченням штату.

Ухвалою суду від 12.11.2021 позовну заяву залишено без руху, надано час для усунення недоліків.

23.11.2021 ОСОБА_1 на виконання ухвали суду від 12.11.2021 сплочено судовий збіт та подано уточнену позовну заяву, де зазначив розмір середнього заробітку (за один місяць), що складає 12526,22 грн. за час вимушеного прогулу з дня звільнення до дня поновлення на роботі та витрати на правову допомогу у фіксованій сумі 12000 грн.

Ухвалою суду від 29.11.2021 року провадження по справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

23.12.2021 представнокм АТ «Криворізький залізорудний комбінат» подано клопотання про продовження строку для підготовки відзову на позовну заяву та про відкладення розгляду справи.

24.12.2021 в зв`язку з перебеванням судді у відпустці, справу знято з розгляду.

02.02.2022 представником АТ «Криворізький залізорудний комбінат» надано відзив на позовну заяву, у якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що процедура звільнення була дотримана відповідачем у повному обсязі, позивачу неодноразово пропонувалися вакантні посади, від яких останній відмовлявся, при цьому позивачу пропонувалося пройти відповідну підготовку за індивідуальною формою навчання, від чого він також відмовився. Відповідачем отримано згоду профспілкової організації у встановленому законом порядку.

Ухвалою суду від 03.02.2022, постановленою в судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати, за клопотанням представника позивача витребувані письмові докази у відповідача, а саме копії Книги нарядів відділу контролю по забезпеченню режиму і охорони АТ «Криворізького залізорудного комбінату» за період жовтня 2021 року.

07.02.2022 ОСОБА_1 подав відповідь на відзив, зазначивши, що на підприємстві існувала вакансія охоронника групи з охорони будівель управління комбінату відділу контролю по забезпеченню режиму та охорони (АУП), яка не була запропонована (вказана посада відповідала за фахом та досвідом роботи позивача).

На виконання ухвали про витребування доказів представником відповідача 26.04.2022 надані пояснення про неможливість надання доказів, оскільки згідно службової записки від 28.01.2022 №57-53-37 книги нарядів відділу за минулий рік не зберіглись.

Ухвалою суду від 20.06.2022, постановленою в судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати, за клопотанням представника позивача витребувані письмові докази у відповідача, а саме повний перелік вільних вакантних місць з 01 червня 2021 року по 11 жовтня 2021 включно.

Ухвалою суду від 05.09.2022, постановленою в судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати, за клопотанням представника позивача витребувані письмові докази у відповідача, а саме: копії наказів про прийняття на роботу (переведення на роботі) та звільнення з роботи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; а також відомості про запропонування ОСОБА_1 посад, на які в подальшому було працевлаштовано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

11.10.2022 представником позивача адвокатом Чепурновим В.І. долучено до матерілав справи: копії наказів про прийняття на роботу ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , переведення ОСОБА_11

11.10.2022 представником АТ «Криворізький залізорудний комбінат» подані письмові пояснення, зазначивши, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 було прийнято на роботу поза штатом, що не заборонено законодавством, уклавши з ними трудовий договір. Підприємством дотримана процедура звільнення за п.1 ч.1 ст.40 КзпП України. Також, зазначено, що в разі визнання судом звільнення незаконним і прийняття рішення про поновлення працівника на роботі, за аналогією застосувати вимоги ст.117 КЗпП України, до якої Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» №2352-ІХ від 01.07.2022 винесено зміни щодо виплати середнього заробітку не більш як за 6 місяців. Стосовно розміра судових витрат на надання правничої допомоги, заявлений позивачем, вважає його завищеним і таким, що не відповідає реально виконуваній правником роботі та витраченому на цю роботу часу. Також на виконанні ухвали суду про витребування доказів надано документи.

07.12.2022 позивачем подано змінену позовну заяву, представником відповідача подано заперечення проти прийняття судом уточненої позовної заяви.

Ухвалою суду від 25.01.2023 відмовлено в прийняті уточненої позовної заяви від 07.12.2022, заява повернута позивачу.

Ухвалою від 13.02.2023 витребувані у АТ «КЗРК» перелік вакантних посад за професією код 0225110 та професією код 0164141 на період 03.09.2021 року, 09.08.2021 року, 16.09.2021 року, 19.08.2021 року, 23.08.2021 року, 01.10.2021 року.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, уточненому позові та відповіді на відзов.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_1 суду пояснив, що запропоновані вакантні посади його не влаштовували за освітою та кваліфікацією, а посади: фахівця (з оперативного контролю) відділу контролю по забезпеченню режиму та охорони, відділі економічної безпеки, в бюро перепусток, в охороні аппарату управління, куди на той час здійснювався прийм людей, йому не було запроновано. До матеріалів справи долученеі письмові пояснення ОСОБА_1 .

Представник відповідача ОСОБА_12 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві та письмових поясненнях.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що відділ займається контролем за розробкою наказів, формування штатного розпису, підготуванням змін до штатного розпису. Зміни штату відбуваються після видачі службової записки керівника, на підставі якої готується проект наказу. На підставі наказу внесені зміни до штатного розпису, що передбачав скорочення штатних одиниць. Згідно з наказом про скорочення були виключені 9 посад інспекторів і вводилися 6 посад фахівців, але у подальшому всередині вересня були внесені зміни до наказу, якими було виключено введення 6 посад фахівців. У зв`язку з виробничою необхідністю приймаються працівники поза штатом на підставі заяви про прийняття на роботу, у якій вказується працевлаштування поза штатом, у наказі не вказується. Така особа приймається для виконання певної роботи або на певний час. З вакантними посадами на підприємстві ознайомлює працівників відділ кадрів.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що Наказом АТ «Кривбасзалізрудком» № 3090 від 21.07.2021 «Про внесення змін до штатного розпису апарату управління комбінату» з метою оптимізації чисельності, покращення організації робіт у групі внутрішнього контролю відділу контролю по забезпеченню режиму та охорони, підвищенням оперативного контролю за запобіганням розкрадання товарно-матеріальних цінностей на структурних підрозділах комбінату, посиленням контролю за виконанням працівниками комбінату вимог чинних положень та нормативних актів та у зв`язку з розширенням вимог до завдань і обов`язків до посади інспектора (з внутрішнього контролю), виключено з 27.09.2021 із штатного розпису апарату управління комбінату відділу контролю по забезпеченню режиму та охорони групи внутрішнього контролю 9 штатних одиниць інспекторів (з внутрішнього контролю) (пункт 1 Наказу); введено з 27.09.2021 до штатного розпису апарату управління комбінату відділу контролю по забезпеченню та охорони групи внутрішнього контролю 6 штатних одиниць фахівців (з оперативного контролю) (пункт 2 Наказу) (а.с. 6).

З вказаним Наказом № 3090 ОСОБА_1 був ознайомлений 22.07.2021, що не оспорюється сторонами по справі.(а.с.53)

09.08.2021 року ОСОБА_1 було вручено попередження про вивільнення та запропоновані станом на дату підписання цього попередження (09.08.2021) вакантні місця роботи, що відповідають наявним у адміністрації підприємства відомостям про його кваліфікацію та стану здоров`я, проте ОСОБА_1 не погодився із запропонованими вакансіями, так як вони не відповідають фаху і освіті, про що ним було зазначено письмово у попередженні (а.с.8,9-12).

21.09.2021 ОСОБА_1 повторно був ознайомлений з вакантними посадами АТ «Кривбасзалізрудком», і також не погодився із запропонованими вакансіями, так як вони не відповідають фаху і освіті, про що ним було зазначено письмово у переліку вакантних посад (а.с. 60, 71-77).

Наказом АТ «Кривбасзалізрудком» № 3882 від 17.09.2021 «Про внесення змін до наказу» у зв`язку з суттєвим зменшенням обсягів збуту та пов`язаним з цим зниженням планових обсягів видобутку товарної залізної руди та з метою скороченням витрат на оплату праці та оптимізації штатної чисельності працівників комбінату, скасовано з 17.09.2021 п. 2, п. 5 наказу АТ «Кривбасзалізрудком» № 3090 від 21.07.2021 року «Про внесення змін до штатного розпису апарату управління комбінату» (а.с. 54).

ОСОБА_1 було ознайомлено 21.09.2021 року із Наказом № 3882 від 17.09.2021 (а.с. 55).

Наказом АТ «Кривбасзалізрудком» № 3915 від 20.09.2021 «Про внесення змін до наказу» з метою удосконалення змісту наказу № 3090 від 21.07.2021 «Про внесення змін до штатного розпису апарату управління», після внесення змін згідно з наказом № 3882 від 17.09.2021 «Про внесення змін до наказу», внесено зміни до п. 4 наказу № 3090 від 21.07.2021 «Про внесення змін до штатного розпису апарату управління» та викладено його у новій редакції (а.с. 56).

З Наказом № 3915 від 20.09.2021 ОСОБА_1 було ознайомлено 21.09.2021 (а.с.57).

24.09.2021 року АТ «Кривбасзалізрудком» звернулося Первинної організації Профспілки трудящих металургійної та гірничодобувної промисловості України ПАТ «Кривбасзалізрудком» Цеховий комітет АУП з поданням про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 інспектора (з внутрішнього контролю) групи внутрішнього контролю відділу контролю по забезпеченню режиму і охорони (АУП) на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці шляхом скорочення штату працівників (а.с. 61).

Згідно з копією Витягу з протоколу № 15 від 04.10.2021 засідання профспілкового комітету Апарату управління Первинної організації профспілки трудящих металургійної та гірничодобувної промисловості України ПАТ «Кривбасзалізрудком», профспілковим комітетом було надано згоду на звільнення ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату працівників (а.с.62).

Відповідно до Наказу № 1884-к від 11.10.2021 «Про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці шляхом скорочення штату працівників» звільнено ОСОБА_1 , інспектора (з внутрішнього контролю) групи внутрішнього контролю відділу контролю по забезпеченню режиму і охорони (АУП) АТ «Кривбасзалізрудком» на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці шляхом скорочення штату працівників з 11.10.2021 (а.с. 13).

Згідно копії штатного розпису станом на 01.06.2021 року у відділі контролю по забезпеченню режиму та охорони у групі внутрішнього контролю наявні 9 штатних посад інспекторів (з внутрішнього контролю), тоді як згідно з копією штатного розпису станом на 01.10.2021 року такі посади відсутні (а.с. 177-200).

Крім того, порівнюючи наявність у вказаних штатних розписах посад, про які зазначає позивач, що вони не були йому запропоновані у відділі економічної безпеки, групі з охорони будівель тощо, вбачається зменшення їх кількості, а не збільшення (штатна чисельність працівників з 615 до 631, робітників з 48 до 44), що також свідчить про відсутність вільних посад на час пропонування позивачу вакансій.

Відповідно до ст. 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Право громадян на працю забезпечується державою, а трудовий договір може бути розірваний лише з підстав і в порядку, передбаченому трудовим законодавством (ст. ст. 2, 36, 40, 41 КЗпП України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації (банкрутства) або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Як вбачається із наведеної норми закону поняття змін в організації виробництва і праці не вичерпується лише реорганізацією, банкрутством або перепрофілюванням підприємства, установи, організації, скороченням чисельності або штату працівників. Власник або уповноважений ним орган вправі на свій розсуд вносити зміни до штатного розпису, в тому числі має право зменшити чисельність посад, здійснити звільнення працівників, одночасно прийнявши рішення про прийняття на роботу працівників іншого фаху і кваліфікації, чисельність інших посад.

Відповідно до ч. 3 ст. 64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Виходячи із наведених вимог закону, право визначати чисельність і штат працівників належить тільки власникові або уповноваженому органу підприємства. Власник має право, на свій розсуд, вносити зміни в штатний розпис. Суд не вправі обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно із роз`ясненнями, наданими у ч. 1 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом АТ «Кривбасзалізрудком» № 3090 від 21.07.2021 «Про внесення змін до штатного розпису апарату управління комбінату» із змінами, виключено з 27.09.2021 із штатного розпису апарату управління комбінату відділу контролю по забезпеченню режиму та охорони групи внутрішнього контролю 9 штатних одиниць інспекторів (з внутрішнього контролю) (пункт 1 Наказу), та у відповідності до штатного розпису станом на 01.10.2021 ці посади відсутні, і нових аналогічних посад до штату не введено, а тому суд вважає, що підприємством проведено скорочення чисельності штату працівників, як і було передбачено вказаним вище наказом.

Частиною 2 ст. 40 КЗпП встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП в першу чергу пропонується робота: відповідної спеціальністю, а якщо такої роботи немає, інша робота (як вакантна посада, що відповідає кваліфікації працівника, так і вакантна посада, що передбачає виконання роботи більш низької кваліфікації або нижчим рівнем оплати праці).

Згідно ст. 49-2 КЗпП України, відповідачем було запропоновано ОСОБА_1 вакансії, що були на підприємстві на момент його вивільнення та відповідали його кваліфікації та стану здоров`я, та більш того, ОСОБА_1 пропонувалося пройти перекваліфікацію для зайняття відповідної посади, але останній відмовився від усіх посад і так само відмовився проходити навчання.

Позивачу 09.08.2021 та 21.09.2021 року було запропоновано більше 250 вакантних посади на підприємстві, від яких він відмовився.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , коментуючи зазначені у переліку вакантні посади, які йому були запропоновані, називав причини незгоди з цими посадами, не бажав проходити необхідне навчання, при цьому пояснив, що він чекав пропозиції від керівництва про переведення його охоронцем і бажав зайняти посаду з аналогічними обов`язками, але таких у переліку не було.

Отже, відповідач вжив всіх можливих заходів, спрямованих на працевлаштування позивача, тобто роботодавцем було дотримано вимог ст. 49-2 КЗпП України при звільненні ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

За змістом статті 42 КЗпП України коло працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, та які не мають такого права, стосується всіх працівників, які займають таку ж посаду.

Як вбачається з матеріалів справи, зі штатного розпису апарату управління комбінату виключено з 27.09.2021 всі штатні одиниці посад інспекторів (з внутрішнього контролю) групи внутрішнього контролю відділу контролю по забезпеченню режиму та охорони, а тому роботодавець не визначав коло осіб, які мають переважне право на залишення на роботі, та які не мають такого права, безпосередньо щодо такої посади.

У відповідності до положень ст. 49 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Як вбачається з матеріалів справи, профспілковий комітет надав згоду на звільнення позивача (а.с. 61).

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків , встановлених цим Кодексом.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України), що передбачено і ст. 12 ЦПК України.

На суд покладається обов`язок розгляду цивільної справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів на спростування доводів представника відповідача, позивач та представник позивача в суді не заявляли суду про неналежність або ж недопустимість наданих відповідачем доказів.

Що стосується доводів сторони позивача про те, що у книзі нарядів після проведення скорочення деякі працівники у графі «посада» зазначали посаду охоронців, а також після 27.09.2021 працювали на посадах охоронців, суд відхиляє такі доводи, оскільки судом було встановлено, що деякі працівники, у тому числі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 були прийняті поза штатом і виконували обов`язки охоронців тимчасово, після чого були переведені на посади, які запропоновувалися позивачу, та від яких він відмовився.

Виходячи із судової практики, особи які працюють на підприємстві на основі трудового договору, але не є штатними працівниками, тобто без зарахування їх до штатного розпису, є тимчасовими для виконання певної роботи на необхідний проміжок часу, і тому твердження сторони поизвачів з приводу того, що ОСОБА_1 повині були запропонувати посади, на які прийнято інших осіб позаштатом, є безпідставинми, та вказані доводи не узгоджуються із ст. 49-2 КЗпП України.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

За таких обставин суд дійшов висновку, що звільнення позивача згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України відбулось відповідно до вимог чинного трудового законодавства України, а отже, відсутні правові підстави для поновлення ОСОБА_1 на роботі в АТ «Криворізький залізорудний комбінат» на посаді інспектора (з внутрішнього контролю) групи внутрішнього контролю відділу контролю по забезпеченню режиму і охорони (АУП), з якої його було звільнено 19.10.2021 згідно п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

У зв`язку з викладеним суд вважає, що доводи позивача щодо неправомірності дій відповідача при його звільненні не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Суд також зазначає, що позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, які є похідними від вимоги про поновлення на роботі, а тому самостійного обґрунтування судом мотивів залишення їх без задоволення не потребують.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 6 ст. 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, враховуючи те, що суд дійшов висновку про відмову в позові, судові витрати слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 76 - 81, 82, 89, 209, 229, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України, ст. ст. 40, 235 КЗпП України, суд,-

УХВАЛИВ :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Публічне акціонерне товариство "Криворізький залізорудний комбінат", адреса: 50029, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Симбірцева, 1А, .

Повний текст рішення складено та підписано 28.03.2022 року.

Суддя: Н. М. Ваврушак