ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року

м. Черкаси

Справа № 705/3884/22
Провадження № 22-ц/821/342/23
категорія: 310020000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.

суддів: Василенко Л.І., Карпенко О.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання.

Зазначає, що 22.11.2007 року рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області шлюб між нею та ОСОБА_2 було розірвано. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. На даний час син повнолітній, але є студентом 1-го курсу 11-сз групи факультету економіки і підприємництва першого (бакалаврського) рівня вищої освіти денної форми здобуття вищої освіти Уманського національного університету садівництва ІV рівня акредитації. Син навчається на денній формі навчання на платній основі за рахунок фізичних осіб, тому не має можливості працювати та отримувати доходи.

Просить стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на її користь, аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 3000 грн. щомісячно за весь період його навчання, але не пізніше ніж до досягнення сином 23-річного віку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 листопада 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3000 грн. щомісячно, за весь період його навчання, але не пізніше ніж до досягнення сином 23-річного віку.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допущено негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду мотивоване тим, що оскільки відповідач є працездатною особою, законом встановлено його обов`язок надавати матеріальну підтримку сину оскільки останній продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батька, обставин, які б свідчили про відсутність взагалі можливості надавати таку допомогу, відповідачем не доведено, тому виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно.

При цьому суд вважає, що вказаний розмір є достатнім для потреб повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та потребує кошти на харчування, купівлю одягу та приладдя для навчання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У лютому 2023 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить, посилаючись на незаконність, необґрунтованість судового рішення, ухваленого з грубим порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням обставинам, що мають значення для справи, скасувати рішення суду 1 інстанції та прийняти нове про відмову в задоволенні позову повністю.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що він на даний час не працює, є особою з інвалідністю 2 групи (загальне захворювання), єдиним джерелом доходу в нього є тільки соціальна допомога в розмірі 2100,00грн. Крім цього, в нього є батьки пенсійного віку. Батько з 2019 року по даний час прикутий до ліжка через чотири перенесених інсульти, за ним потрібен цілодобовий догляд, він та мати за батьком постійно доглядають, крім цього на лікування батька необхідно постійно купувати дорогі ліки. Вказує, що в нього з урахуванням вищевикладеного не має можливості надавати матеріальну допомогу позивачу на утримання сина.

Стверджує, що позивач не надала до суду жодного належного си допустимого доказу на підтвердження того, що він має стабільні доходи і він має можливість сплачувати аліменти в розмірі 3000грн., в зв`язку з чим суд 1 інстанції в оскаржуваному рішенні не навів жодного доказу на підтвердження того, що він має можливість сплачувати взагалі аліменти, тим більше в такому величезному розмірі 3000грн.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

В березні 2023 року ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення 1 інстанції без змін.

Вказує. що твердження апелянта про своє врай скрутне матеріальне становище не відповідають дійсності. Стверджує, що він приховує від суду те, що є працевлаштованим, працює на підприємстві КП «Уманьводоканал» та отримує там повноцінну заробітну плату. Крім того, займається бізнесом вирощує на вставках села Городецьке Уманського району рибу, якою торгує на Уманському колгоспному ринку, орендує там торгове місце. Вважає, що задоволений судом 1 інстанції розмір стягуваних з відповідача аліментів є абсолютно обґрунтованим, він близький до встановленого законом прожиткового мінімуму на повнолітню особу та не являється для відповідача непомірним чи обтяжливим.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

15 квітня 2022 року до Черкаського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 31 березня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Уманської міської ради, ОСОБА_5 про неефективне перепланування.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 квітня 2022 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Бородійчук В.Г., судді Василенко Л.І., Карпенко О.В.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 18 квітня 2022 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 02 травня 2022 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без виклику учасників справи в судове засідання.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом 1 інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Уманського міського управління юстиції Черкаської області, батьками ОСОБА_3 , є: батьком ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_1 , актовий запис № 693 (а.с.5).

Згідно Довідки № 13-06/208 від 03.10.2022 р. ОСОБА_1 є студентом першого курсу 11-сз групи факультету економіки і підприємництва першого (бакалаврського) рівня вищої освіти денної форми здобуття вищої освіти Уманського національного університету садівництва ІV рівня акредитації. Термін навчання з 01.09.2022 по 30.06.2026 року (а.с.6).

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду 1 інстанції відповідає.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів суд враховує положення ст. 182 СК України.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Вказаний правовий висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2018р., у справі № 622/373/16-ц, в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1ст. 2 ЦПК України).

Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3ст. 129 Конституції України та ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 1 інстанції, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Уманського міського управління юстиції Черкаської області, батьками ОСОБА_3 , є: батьком ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_1 , актовий запис № 693 (а.с.5).

Згідно Довідки № 13-06/208 від 03.10.2022 р. ОСОБА_1 є студентом першого курсу 11-сз групи факультету економіки і підприємництва першого (бакалаврського) рівня вищої освіти денної форми здобуття вищої освіти Уманського національного університету садівництва ІV рівня акредитації. Термін навчання з 01.09.2022 по 30.06.2026 року (а.с.6).

Розглядаючи спір, суд першої інстанції, встановлюючи обставини по справі, взяв до уваги вищезазначені факти та, в сукупності з наданими сторонами доказами, оцінив їх під час постановлення своїх висновків.

Таким чином, суд 1 інстанції вірно дійшов висновку, що оскільки відповідач є працездатною особою, законом встановлено його обов`язок надавати матеріальну підтримку сину, оскільки останній продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батька, обставин, які б свідчили про відсутність взагалі можливості надавати таку допомогу, відповідачем не доведено, тому, виходячи з принципів розумності та справедливості, з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно.

При цьому суд 1 інстанції вірно дійшов висновку, що вказаний розмір є достатнім для потреб повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та потребує кошти на харчування, купівлю одягу та приладдя для навчання.

Такі висновки суду 1 інстанції ґрунтуються на матеріалах справи і відповідають вимогам закону.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Виходячи зі змісту статті 182 СК України, до обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів відносяться: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Щодо клопотання апелянта про приєднання до матеріалів апеляційної скарги наданих апелянтом доказів, дослідження їх та надання їм належної правової оцінки, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Частиною 2 ст. 83 ЦПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно з ч. 4 ст. 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Частиною 8 ст. 83 ЦПК України передбачено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до частини 1статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 3статті 367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Тлумачення пункту 6 частини другої статті356, частин першої-третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 12 серпня 2020 року у справі N 704/192/18.

Як вбачається з апеляційної скарги ОСОБА_2 , останнім не вказано з яких причин вищевказані документи не могли бути подані до суду першої інстанції у строк, встановлений ЦПК України, не наводить об`єктивних причин, які перешкоджали надати зазначені докази до суду першої інстанції під час розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 жовтня 2022 року судом 1 інстанції відкрито провадження у справі та згідно ч.1 ст.278 ЦПК України встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому копії ухвали про прийняття справи до розгляду та відкриття провадження у справі для подання відзивів на позовну заяву (а.с. 14). Супровідним листом №18256 від 05.10.2022 року копію вищевказаної ухвали направлено ОСОБА_6 (а.с. 15). Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ОСОБА_2 копію ухвали отримав 19.10.2022 року (а.с.16). рішення суду постановлено 10 листопада 2022 року (а.с. 18-20). 15 листопада 2022 року на адресу суду 1 інстанції надійшов відзив ОСОБА_2 , який відповідно до треккоду Укрпошти поданий останнім 09 листопада 2022 року, тобто з пропущенням п`ятнадцятиденного строку, встановленого судом.

Враховуючи наведене, в зв`язку з тим, що апелянтом не наведене в клопотанні поважних та об`єктивних причин неподання доказів в установлені строки, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відмову про долучення наданих доказів до матеріалів справи.

Таким чином, на підставі належним чином оцінених доказів, наявних в матеріалах справи, з урахуванням встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що повнолітній син відповідача, який навчається у вищому навчальному закладі, перебуває на повному матеріальному забезпеченні матері, потребує матеріальної допомоги, а тому стягнення аліментів з батька на його утримання є необхідним, оскільки обов`язок з утримання дитини покладається на обох батьків.

Доводи апеляційної скарги про перебування на утриманні відповідача його матері та батька не є підставою для скасування судового рішення, оскільки не підтверджені належними доказами. Сам по собі факт досягнення матір`ю та батьком відповідача пенсійного віку не свідчить про їх потребу в утриманні та відсутність пенсійних виплат.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом 1 інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд першої інстанції правильно визначився з правовідносинами, що виникли в даному випадку та застосував закон, що їх регулює. За наслідком апеляційного перегляду порушень матеріального чи процесуального закону судом першої інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі судове рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки їх доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 15 березня 2023 року.

Головуючий: В.Г. Бородійчук

Судді : Л.І. Василенко

О.В. Карпенко