ПОСТАНОВА

Іменем України

01 березня 2023 року м. Кропивницький

справа № 392/1831/21

провадження № 22-ц/4809/147/23

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді Головань А.М., Дуковський О.Л.,

за участю секретаря судового засідання Сорокіної Н. В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач - Смолінська селищна рада Новоукраїнського району Кіровоградської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Смолінської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області про стягнення вихідної допомоги та моральної шкоди за апеляційною скаргою за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 26 серпня 2022 року (суддя Березій Ю. А.),-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Смолінської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, у якому просила стягнути із відповідача на її користь вихідну допомогу при звільненні у розмірі 679 206 грн та 100 000 грн у відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування вказано, що позивачка проходила службу в органах місцевого самоврядування на посаді керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету Смолінської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області з 9 листопада 2017 року по 27 листопада 2020 року.

Відповідно до запису трудової книжки № 25 від 9.11.2017 ОСОБА_1 призначена на посаду керуючого справами виконавчого комітету Смолінської селищної ради на підставі рішення сесії селищної ради від 9.11.2017 року № 4.

Позивачка вказує, що 27 листопада 2020 року без повідомлення про звільнення, на підставі рішення селищної ради, її було звільнено із займаної посади із зазначенням підстави звільнення припинення повноважень на підставі статті 51 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні.

Звертає увагу, що вказана стаття не передбачає звільнення із посади керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету у зв`язку із припиненням повноважень відповідної ради. Жодна стаття Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", як і положення Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" не регулюють припинення повноважень керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету селищної ради у разі припинення повноважень радою відповідного скликання.

Посада керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету відноситься до виконавчих органів ради, відповідно до статті 11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", а стаття 20 цього Закону зазначає, що перевибори сільських, селищних, міських голів, зміна керівників органів місцевого самоврядування не є підставою для припинення служби посадовими особами виконавчих органів рад, їх секретарів, крім працівників патронатної служби.

Статтею 51 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" не передбачено припинення повноважень керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету селищної ради у разі закінчення строку повноважень ради відповідного скликання, застосування вказаної норми у формулюванні запису при звільненні в трудовій книжці, є невірним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Стверджує, що розірвання трудового договору відбулося на підставі частини п`ятої статті 41 Кодексу Законів про працю України (надалі КЗпПУ): припинення повноважень посадовою особою за ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Позивачка вказує, що у рішенні сесії ради про припинення повноважень посадової особи керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету Смолінської селищної ради від 27.11.2020 року неправильно записано її прізвище.

Відповідно до розпорядження селищного голови від 5.06.2020 № 50-в вона із 21 червня 2020 року перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, тому вважає, що на момент її звільнення роботодавцем порушена стаття 184 КЗпПУ.

В обґрунтування моральної шкоди вказує, що зазнала страждань, адже неодноразово при зверненні до селищного голови Смолінської селищної ради із законними вимогами щодо виплати їй вихідної допомоги при звільненні, отримувала відмову у грубій формі та образливі зауваження.

Також вважає, що роботодавець повинен виплатити їй вихідну допомогу у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток, в порядку пункту 5 частини першої статті 41 КЗпПУ в сумі 67 9206 гривень та відшкодувати моральну шкоду у розмірі 100 000 гривень.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 повністю (а.с. 42-45).

Вказує, що позивачка проходила службу на посаді керуючого справами виконавчого комітету Смолінської селищної ради, на яку була затверджена рішенням сесії № 4 від 9.11.2017, відповідно до положень п. 5 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та ст. 10 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Позивач проходила службу в органах місцевого самоврядування на підставі Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а не на підставі норм Кодексу законів про працю України.

Щодо припинення повноважень вказано, то 25 жовтня 2020 року відбулися чергові місцеві вибори, на яких обрані депутати сільських, селищних і міських рад та сільських, селищних і міських голів.

27 листопада 2020 року за результатами підсумків голосування в багатомандатних виборчих округах з виборів Смолінської селищної ради та голови визнано повноваження новообраних депутатів та голови Смолінської селищної ради. Рада минулого скликання припинила свої повноваження.

Оскільки виконавчий комітет ради утворюється відповідною радою виключно на строк її повноважень і здійснює свої повноваження до формування нового складу виконавчого комітету, то з урахуванням вимог Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" новоствореною селищною радою було прийняте рішення про утворення та затвердження нового складу виконавчого комітету Смолінської селищної ради (рішення № 13 від 27.11.2020 року).

Позивач помилково тлумачить положення статті 20 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

ОСОБА_1 затверджено на посаду керуючого справами виконавчого комітету Смолінської селищної ради та припинено її повноваження рішенням на пленарному засіданні ради більшістю депутатів від загального складу ради.

ОСОБА_1 не оскаржувала рішення про припинення служби в органах місцевого самоврядування, яке на теперішній час є чинним.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 26 серпня 2022 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Смолінської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області про стягнення вихідної допомоги та відшкодування моральної шкоди.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд встановив, що правовий аналіз чинного законодавства та підстави встановлених судом обставин справи вказують на те, що позивач була прийнятий на службу в органи місцевого самоврядування шляхом затвердження відповідною радою і звільнення з посади відбулося у зв`язку із закінченням строку повноважень ради.

Сторона у встановленому порядку не оскаржила рішення ради про припинення її служби в органах місцевого самоврядування, тому для стягнення з відповідача вихідної допомоги відсутні законні підстави.

Щодо запису № 26 від 27.11.2020 року в трудовій книжці змісту "Повноваження припинено у зв`язку із закінченням строку повноважень виконавчого комітету Смолінської селищної ради, ч.1 ст. 51 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", підстава рішення Смолінської селищної ради № 4 від 27.11.2020 року", суд зазначає, що даний запис зроблено на підставі рішення першої сесії селищної ради восьмого скликання, правомірність якого не оскаржувалась та не була предметом розгляду в межах позовних вимог, тому доводи позивачки в цій частині не спростовують висновок про відсутність підстав для задоволення позову.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. Згідно поданої апеляційної скарги просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити її вимоги в повному обсязі.

Вважає, що районним судом неправильно застосовані норми матеріального права з наступних підстав.

Зокрема, працівники органів місцевого самоврядування при вступі на службу та при звільненні керуються нормами спеціальних законів ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування» та ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні».

Спеціальне законодавство визначає порядок обрання посадових осіб на виборні посади, їх права та обов`язки на відповідних посадах, додаткові гарантії та компенсації та інші особливості проходження служби в органах місцевого самоврядування. У разі не визначення в спеціальних законах порядку виплати вихідної допомоги при припиненні повноважень посадових осіб, суди керуються та визнають законним застосування статті 44 КЗпП України.

В порушення норм трудового законодавства селищним головою не ознайомлено депутатів селищної ради про заборону звільнення із будь-яких підстав жінки, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-го віку ( стаття 184 КЗпП України). Тобто її звільнення із займаної посади відбулося, у зв`язку із припиненням повноважень посадової особи в розумінні ч.5 ст.41 КЗпП України.

Застосування норм спеціального права при звільненні з формуванням запису у трудовій книзі «звільнено на підставі статті 51 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»» не позбавляє її права на отримання вихідної допомоги, передбаченої нормами КЗпП України, так як виплата такої допомоги не врегульовано пеціальними законами «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про місцеве самоврядування в Україні». А норми трудового законодавства застосовуються до всіх трудових відносин які не обумовлені спеціальним законодавством.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що статтею 51 Закону №280/97-ВР врегульовано питання припинення служби в органах місцевого самоврядування у зв`язку із формуванням нового складу виконавчого комітету внаслідок проведення місцевих виборів і саме на підставі цієї статті позивачка була звільнена, про що зазначено у записі в її трудовій книжці.

ОСОБА_1 займала виборну та строкову посаду, а тому мала усвідомлювати наслідки формуванням нового складу виконавчого комітету у результаті проведення місцевих виборів.

Стаття 51 Закону №280/97-ВР має на меті правове врегулювання відносин пов`язаних з формуванням виконкому ради та припинення повноважень членів такого виконкому, серед яких в обов`язковому порядку є особи, які займають виборні посади, які затверджуються відповідною радою.

Пунктом 5 частини 1 статті 41 КЗпП, про який зазначає позивачка як підставу для виплати вихідної допомоги, урегульовані питання розірвання трудового договору з ініціативи власника у випадку припинення повноважень посадових осіб.

Статтею 41 КЗпП України унормовано додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов.

Так, пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України визначено, що крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку припинення повноважень посадових осіб.

Рішення про припинення служби в органах місцевого самоврядування позивачкою в судовому порядку не оскаржувалось, що свідчить про її пасивність щодо захисту порушеного права (а.с.198-204).

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подана позивачкою до Кропивницького апеляційного суду 03 жовтня 2022 року.

Ухвалою суду від 03 жовтня 2022 року витребувано з суду першої інстанції матеріали даної цивільної справи.

13 жовтня 2022 року ухвалою суду справу за позовом ОСОБА_1 до Смолінської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області про стягнення вихідної допомоги та моральної шкоди повернуто до Маловисківського районного суду Кіровоградської області для усунення недоліків у оформленні матеріалів справи.

09 листопада 2022 року з підстав, зазначених в ухвалі суду, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху; встановлено строк для усунення недоліків.

Оскільки недоліки апеляційної скарги позивачкою усунуто у встановлений судом строк, ухвалою суду від 09 грудня 2022 року відкрито провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву.

21 грудня 2022 року справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 призначено до розгляду в Кропивницькому апеляційному суді на 02 лютого 2023 року, про що постановлено відповідну ухвалу.

02 лютого 2023 року у зв`язку з відпусткою головуючого судді у даній справі слухання справи не відбулось (а.с.212). Розгляд справи відкладено на 01 березня 2023 року.

У відповідності до вимог процесуального закону учасники справи повідомлені належним чином про дату, час та місце апеляційного розгляду справи (а.с. 215-217).

Обставини, встановлені судами

У трудовій книжці ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) записані наступні відомості про трудову діяльність у Смолінській селищній раді:

запис № 25 від 9.11.2017 року призначена на посаду керуючого справами виконавчого комітету Смолінської селищної ради. Збережено 11 ранг шостої категорії посад посадової особи місцевого самоврядування, підстава - рішення сесії від 9.11.2017 року № 4;

запис № 26 від 27.11.2020 року повноваження припинено у зв`язку із закінченням строку повноважень виконавчого комітету Смолінської селищної ради, ч.1 ст. 51 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", підстава рішення Смолінської селищної ради № 4 від 27.11.2020 року (а.с. 10-20).

Відповідно до пункту 2 рішення Смолінської селищної ради від 27.11.2020 року № 4 припинено повноваження керуючого справами виконавчого комітету Смолінської селищної ради Нехайчук Ольги Олександрівни (а.с. 21).

Рішення органу місцевого самоврядування на час розгляду справи є чинним.

Відповідно до інформації, яка міститься у розрахункових листах позивачки ОСОБА_3 , у січні 2020 року нараховано грошові кошти в сумі 37725,87 грн, у лютому 2020 року - 75486 грн (а.с. 23, 24).

5 червня 2020 року селищним головою ухвалено розпорядження № 50-в, відповідно до якого ОСОБА_1 , керуючій справами виконавчого комітету Смолінської селищної ради, надана відпустка по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку з 21.06.2020 року (а.с. 25).

Відповідно до протоколу № 1 від 27.11.2020 року засідання першої сесії Смолінської селищної ради восьмого скликання ухвалено наступні рішення:

№ 1 про результати виборів депутатів Смолінської селищної ради та Смолінського селищного голови та визнання їх повноважень;

№ 4 про припинення повноважень заступника Смолінського селищного голови, керуючого справами виконавчого комітету Смолінської селищної ради та секретаря виконавчого комітету Хмелівської сільської ради;

№ 13 про затвердження кількісного складу виконавчого комітету Смолінської селищної ради (а.с. 47-58, 70-75).

Згідно довідки про доходи, виданої Смолінською селищною радою, за період з 1.01.2019 року по 31.12.2019 року позивачці ОСОБА_1 нарахована загальна сума доходу 199526,76 грн (а.с. 115).

Позиція учасників справи під час апеляційного розгляду

У судовому засіданні 01 березня 2023 року ОСОБА_1 підтримала доводи і вимоги апеляційної скарги, наполягала на її задоволенні. Представник відповідача заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за наступного.

Мотиви апеляційного розгляду

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Положеннями статті 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктами 1 - 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Одним із критеріїв розмежування справ цивільної й адміністративної юрисдикції є суб`єктний критерій.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 проходила службу в органах місцевого самоврядування на посаді керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету Смолінської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області з 9 листопада 2017 року по 27 листопада 2020 року.

Спір нею порушений через підставу для виплати вихідної допомоги при звільненні, тому просила стягнути із Смолінської сільської ради вихідну допомогу у розмірі 679 206 грн та 100000 грн у відшкодування моральної шкоди.

Законодавець урегулював питання, пов`язані з прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням з публічної служби (припиненням), спеціальними нормативно-правовими актами.

У справі, що переглядається, таким спеціальним нормативно-правовим актом є Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про службу в ораганах місцевого самоврядування».

У Законі зазначено, що посадова особа місцевого самоврядування - особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження у здійсненні організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету;

Служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом. Посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. Дія цього Закону не поширюється на технічних працівників та обслуговуючий персонал органів місцевого самоврядування.

Порядок зайняття посади, звільнення з посади та припинення повноважень регулюється ст. 50, 51 Закону № 280/97-ВР.

Отже, між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності невиплати позивачці, як посадовій особі органу місцевого самоврядування, повноваження якої були припинені, вихідної допомоги.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою ЄСПЛ.

У справі «Сокуренко і Стригун проти України» ЄСПЛ указав, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу існування суду, але й на дотримання таким судом норм, які регулюють його діяльність. У рішенні в справі «Занд проти Австрії» («Zand v. Austria», заява № 7360/76) Європейська комісія з прав людини висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів» («Sokurenko and Strygun v. Ukraine», заяви № 29458/04 та № 29465/04,§ 24).

Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Таким чином, суд першої інстанції, зробив в порушення процесуального законодавства розглянув справу в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, зважаючи на приписи частини 1статті 255 ЦПК, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржене судове рішення скасуванню із закриттям провадження у цивільній справі

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд роз`яснює позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Суд також роз`ясніє позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства.

Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 26 серпня 2022 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Смолінської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області про стягнення вихідної допомоги та моральної шкоди - закрити.

Роз`яснити позивачу, що її позов належить розгляду за правилами адміністративного судочинства, а також наявність права протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутись до суду апеляційної інстанції із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді А.М. Головань

О.Л. Дуковський