У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2023 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Головчака М. М. ,

за участю секретаря судового засідання - Губенко О. М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Подільського районного суду міста Києва від 13 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

28 лютого 2023 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою, у якій просив переглянути та скасувати заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 13 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, та поновити пропущений строк для подання заяви про перегляд заочного рішення.

Заява обґрунтована тим, що заочним рішення Подільського районного суду м. Києва від 13 липня 2021 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів. Вказане рішення відповідачем отримано 08 лютого 2023 року. Жодної судової повістки, як це передбачено цивільним процесуальним законодавством відповідач не отримав, що стало наслідком того, що заявник з матеріалами позовної заяви не ознайомився, відзиву не надав та у судове засідання не з`явився. По суті позовних вимог вказав, що він не погоджується з обставинами та рішенням суду, оскільки насправді грошових коштів від позивача за розпискою не отримував, крім того, в матеріалах справи відсутня копія розписки, на яку посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, у зв`язку з чим, відсутні підстави для задоволення позову. Оскільки при ухваленні заочного рішення судом не були встановлені усі обставини та не враховано докази, позивач вважає наявні правові підстави для перегляду заочного рішення.

Ухвалою суду від 01 березня 2023 року заяву про перегляд заочного рішення прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

Позивач в судовому засіданні заперечував проти перегляду заочного рішення, посилаючись на відсутність таких підстав, оскільки в матеріалах справи міститься копія розписки, складена відповідачем про отримання у борг 11500 доларів США, яку він додавав до позовної заяви та значиться в додатках до позовної заяви. Заявив клопотання про приєднання повторно копії розписки до матеріалів справи, яке судом було задоволено.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду заяви про перегляд заочного рішення повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд за його відсутності не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення розглядається у судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи викладене, суд вважає, розглянути справу за відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає розгляду заяви, на підставі наявних у справі даних та доказів.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог, матеріали заяви про перегляд заочного рішення, суд дійшов висновку, що заява про скасування заочного рішення задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За змістом зазначених положень чинного законодавства скасування заочного рішення суду можливе за умов, що відповідач не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, та відповідач надає докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення. Наявність наведених вище обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії»).

Однією з підстав скасування заочного рішення заявник заявник вказує, що про розгляд справи він не знав, жодних судових повісток про розгляд справи не отримував.

З матеріалів справи встановлено, що судом на виконання приписів ст. 128 ЦПК України судовою повісткою здійснено виклик відповідача.

З поштового повідомлення вбачається, що судова повістка, копія ухвали про відкриття провадження та копія позовної заяви з додатками направлені на адресу відповідача, але повернуті до суду (а.с. 32,36).

Разом з тим, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії»).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі («Ryabykh v. Russia», №52854/99, п. 52).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 конвенції, а також ст. 1 Першого протоколу до неї, оскільки в позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Згідно роз`яснень наданих у інформаційному листі Верховного суду України «Про практику ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах» вбачається, що непоодинокими є випадки, коли суди скасовують заочні рішення та не оцінюють надані відповідачем докази на предмет їх істотного значення для правильного вирішення справи і скасовують заочні рішення лише на підставі поданої відповідачем заяви та його усних доводів, які не підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами у справі.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення (ч. 2 ст. 284 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 284 ЦПК України учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відповідно до матеріалів справи відповідач подав заяву про перегляд заочного рішення 28 лютого 2023 року, тобто по завершенню строку визначеного ч. 2 ст. 284 ЦПК України.

З огляду на викладене, суд вважає, що хоч і відсутні об`єктивні підстави для поновлення строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення, однак з метою захисту прав відповідача на апеляційне оскарження, клопотання про поновлення строку про перегляд заочного рішення підлягає задоволенню, а строк для подання заяви про перегляд заочного рішення суду - поновленню.

Суд, дослідивши надані докази у заяві про скасування заочного рішення та матеріали цивільної справи, звертає увагу, що посилання ОСОБА_2 про відсутність в матеріалах справи копії розписки щодо отримання у борг грошових коштів в сумі 11500 доларів США не відповідають дійсності, оскільки на а.с. 37 (зворотна сторона аркуша) мається вказана копія розписки, яка була досліджена судом при винесенні заочного рішення від 13 липня 2021 року.

З урахуванням вищезазначеного, підстав та доказів для скасування заочного рішення заявником не надано, тому заява про перегляд заочного рішення не підлягає задоволенню.

Згідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст. ст. 258-261, 287-289 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 13 липня 2021 року - задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 процесуальний строк для подання заяви про перегляд заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 13 липня 2021 року.

Заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 13 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів - залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що, відповідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Головчак