ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/83/22Головуючий у 1-й інстанції Мочальська В.М.
Провадження № 22-ц/817/294/23 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Хома М. В., Шевчук Г. М.,

з участю секретаря - Іванюта О.М.

апелянта ОСОБА_1 ,

представника апелянта ОСОБА_2 ,

розглянувши у режимі відеоконференції цивільну справу № 601/83/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 27 грудня 2022 року (ухвалене суддею Мочальською В.М., повний текст якого складено 29 грудня 2022 року) в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Кременецької міської ради про скасування державної реєстрації права власності,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 , Кременецької міської ради про скасування державної реєстрації права власності.

В обґрунтування заявлених вимог позивач покликався на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії ТР-1Х №015832 він має право на пайовий фонд майна КСП СВЗП «Лідихівська» села Лідихів Кременецького району Тернопільської області відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників від 26 лютого 2004 року. Загальна вартість майна пайового фонду підприємства на 26 лютого 2004 року становить 1 394 900,00 грн, частка позивача визначена в розмірі 930,00 грн. або 0,06 відсотків.

29 квітня 2012 року на зборах співвласників майнових паїв розглядалися заяви 92 осіб, які є співвласниками майнових паїв. За результатами розгляду заяв зборами було вирішено видати в рахунок майнових паїв вищезазначеним громадянам приміщення адмінбудинку з умовою, що сільська рада та відділення зв`язку, які на час проведення зборів знаходилися у цьому будинку, залишаться у ньому і надалі з оплатою оренди приміщення, яке вони будуть займати.

Також, 14 травня 2012 року на підставі рішення майнової комісії від 20 лютого 2012 року і рішення зборів співвласників майнових паїв СВЗП «Лідихівська» складено акт приймання-передачі 92 особам адміністративного приміщення, який підписали члени майнової комісії і власники майнових паїв.

14 травня 2012 року ОСОБА_5 уклав договори купівлі-продажу майнових паїв із 92 особами і загальна вартість його майнового паю склала 119 016,00 грн.

Звертає увагу на те, що свідоцтва з відміткою про виділення майна в натурі у травні 2012 року оформлені належним чином не були, оскільки СВЗП «Лідихівська» ліквідована 30 травня 2010 року, а тому адміністративна будівля по АДРЕСА_1 вартістю 119 016,00 грн. не може вважатися такою, що у встановленому законом порядку була виділена в натурі.

Позивач зазначив про те, що відповідач ОСОБА_5 неодноразово намагався оформити в рахунок придбаних майнових паїв право власності на приміщення адмінбудинку по АДРЕСА_1 . З цього приводу між ними неодноразово розглядалися спори в судах.

Разом з тим, в травні 2021 року позивач знову дізнався, що відповідач оформив право власності на спірний адміністративний будинок. Вважає, що така реєстрація об`єкту нерухомого майна - адмінбудинку за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 порушує право ОСОБА_1 , як співвласника майна колишнього СВЗП «Лідихівська».

У зв`язку з наведеним просив суд скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 50419279 від 23 грудня 2019 року державного реєстратора Великомлинівецької сільської ради Кременецького району Тернопільської області Смолінчуком О.М. стосовно реєстрації об`єкту нерухомого майна - адмінбудинку за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 .

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 27 грудня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 щодо майнового фонду СВЗП «Лідихівська» триває вже не один рік, і факт незаконного заволодіння ОСОБА_5 спірним приміщенням адмінбудинку доведений судовими рішеннями, що набрали законної сили.

Звертає увагу, що рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 24 червня 2021 року (справа № 601/2565/19), яке набрало законної сили, скасовано рішення сесії Лідихівської сільської ради № 363 від 26 листопада 2019 року та визнано недійсним напис «в рахунок вартості майнового сертифіката виділено будівлю адмінбудинку вартістю 119 016,00 грн сільський голова Л.В. Степанюк», вчинений на зворотній стороні сертифіката про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ТР-ІХ № 015322 виданого 26 листопада 2019 року на ім`я ОСОБА_5 сільським головою ОСОБА_6 .

Крім того, у постанові КЦС в складі Верховного суду від 16 лютого 2022 року у цій же справі (№ 601/2565/19) встановлено, що рішення Лідихівської сільської ради від 26 листопада 2019 року №363 про оформлення на ім`я ОСОБА_5 свідоцтва про право власності на майновий пай, сумарною вартістю 119 016 грн, - адміністративну будівлю колишньої СВЗП «Лідихівська» є незаконним, оскільки згідно з преюдиційним рішенням суду від 22 жовтня 2015 року в адміністративній справі № 1909/2769/12 сільська рада могла видати на ім`я ОСОБА_5 лише нове свідоцтво про право власності на майновий пай у зв`язку з набуттям ним у власність майнових паїв на підставі цивільно-правових угод і таке свідоцтво могло бути виражене лише у грошовій формі та у відсотках розміру пайового фонду. Сам факт укладення договорів купівлі-продажу 92 майнових паїв не є підтвердженням виникнення права власності на спірне майно, а свідчить лише про перехід до ОСОБА_5 права на майновий пай. Обставини щодо не набуття ОСОБА_5 у встановленому законом порядку права власності на спірне адміністративне приміщення колишньої СВЗП «Лідихівська» також встановлено преюдиційними судовими рішеннями у цивільній справі № 601/90/16.

На думку апелянта у справі № 601/2565/19 брали участь ті ж самі сторони та предмет доказування був тотожним - а саме законність набуття ОСОБА_5 права власності на спірне приміщення адмінбудівлі та порушення прав ОСОБА_1 у звязку з набуттям права власності ОСОБА_5 на спірне приміщення, вважає, що обставини, встановлені судовими рішеннями у цій справі, є преюдиційними у даній справі.

Зазначає, що предметом судового оскарження у даній справі є рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації права власності ОСОБА_5 на спірне приміщення адмінбудівлі, яке останній набув на підставі скасованого у судовому порядку рішення Лідихівської сільської ради від 26 листопада 2019 року №363 та напису на сертифікаті про виділення майна, який визнаний судом недійсним.

Апелянт вважає, що за таких обставин ОСОБА_5 не є добросовісним набувачем адмінбудівлі, має право лише на майновий пай СВЗП «Лідихівська» та заволодів спірним приміщенням самочинно у незаконний спосіб, а права ОСОБА_1 порушені, оскільки останній має право на пайовий фонд СВЗП «Лідихівська».

У зв`язку з викладеним просить рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 27 грудня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задоволити.

28 лютого 2023 року на адресу Тернопільського апеляційного суду від ОСОБА_5 надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Відзив мотивований тим, що предметом розгляду судами цивільної справи № 601/2565/19 було обставини заволодіння ОСОБА_5 адміністративним приміщенням, а визнання недійсним та скасування рішення Лідихівської сільської ради від 26 листопада 2019 року №363, яким було вирішено оформити на ім`я відповідача свідоцтва про право власності на майновий пай сумарною вартістю 119016,00 грн. на адміністративну будівлю колишньої СВЗМП «Лідихівська»; визнання недійсним напису, здійсненого на сертифікаті про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ТР- ІХ № 015322, виданого 26 листопада 2019 року на ім`я відповідача сільським головою ОСОБА_6 .

Також, ОСОБА_5 протягом більше десяти років добросовісно користується спірним майном. ОСОБА_1 до цього часу не скористався своїм правом на виділення майнового паю. Заяви на виділення частки в спірній адмінбудівлі у 2012 році не подавав.

Звертає увагу на те, що є чинним рішення загальних зборів співвласників майнових паїв СВЗМП «Лідихівська» від 29 квітня 2012 року про виділення в натурі 92-м власникам майнових паїв адміністративного приміщення. Правомірність рішення загальних зборів підтверджена рішенням Кременецького районного суду Тернопільській області від 26 серпня 2016 року в справі № 601/413/16, яке набрало законної сили.

Також, в матеріалах справи є свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ТР-ІХ № 015322, виданий на ім`я ОСОБА_5 на право на пайовий фонд СВЗП «Лідихівська» та яким визначена його частка в розмірі 119 016 грн., що становить 8.53 відсотки від загальної вартості пайового фонду підприємства. При цьому, частка майнового паю відповідає вартості виділеного майна - адміністративної будівлі.

Зазначив, що державна реєстрація була здійснена на підставі технічного паспорту серії 29119, виданого Кременецьким РК БТІ; свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнового сертифікату) серії ТР-ІХ №-15322; рішення виконкому Лідихівської сільської ради № 119 від 12 грудня 2019 року; акту приймання -передачі нерухомого майна від 10 травня 2012 року, тобто, всі документи, на підставі яких проведена державна реєстрація права власності, є чинними.

З огляду на викладене просить апеляційну скаргу залишити без задоволення

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 та його представник адвокат Сідорова І.А. апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на мотиви, викладені у ній.

Інші учасники у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до акту розподілу пайового фонду від 26 лютого 2004 року, складеного майновою комісією СВЗП «Лідихівська» с. Лідихів Кременецького району Тернопільської області, загальна сума пайового фонду становить 1 549 900,00 грн. (а.с.81-85).

При цьому вартість спірного адмінбудинку, який є предметом спору у даній справі, визначено в розмірі 118 982,00 грн.

Згідно виписки з протоколу № 1 зборів співвласників земельних і майнових паїв СВЗП «Лідихівська» від 26 лютого 2004 року вбачається, що на зборах було вирішено: звільнити від обов`язків члена і голови майнової комісії ОСОБА_7 , обрати членом і головою майнової комісії ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серія ТР-1Х № 015832 від 18 квітня 2004 року, ОСОБА_1 має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства СВЗП «Лідихівська» с.Лідихів відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 26 лютого 2004 року. Частка ОСОБА_1 становить 930,00 грн., або 0,06 відсотків загальної вартості майна пайового фонду колективного сільськогосподарського підприємства (а.с.27).

20 лютого 2012 року на засіданні майнової комісії СВЗМП «Лідихівська», на підставі заяв співвласників майнових паїв, було прийнято рішення пропонувати загальним зборам співвласників майнових паїв СВЗМП «Лідихівська» виділити в рахунок їх майнових паїв - приміщення адмінбудинку.

29 квітня 2012 року на зборах співвласників майнових паїв розглядалися заяви 92 осіб, які є власниками майнових паїв. За результатами розгляду заяв, зборами співвласників майнових паїв вирішено видати в рахунок майнових паїв вищезазначеним громадянам - приміщення адмінбудинку, з умовою, що сільська рада та відділення зв`язку, які на час проведення зборів знаходяться у цьому будинку, залишаться в ньому і надалі, але з оплатою оренди приміщення, яке вони будуть займати.

Відповідно до акту приймання-передачі від 10 травня 2012 року розпайованого майна СВЗМП «Лідихівська» вбачається, що в рахунок вартості майнових сертифікатів 92-м власникам майнових паїв виділено в натурі адміністративного приміщення.

14 травня 2012 року на підставі рішення майнової комісії від 20 лютого 2012 року і рішення зборів співвласників майнових паїв СВЗП «Лідихівська» складено акт приймання-передачі 92 особам адміністративного приміщення, який підписали члени майнової комісії і власники майнових паїв (а.с.126).

14 травня 2012 року ОСОБА_5 уклав договори купівлі-продажу майнових паїв, відповідно до яких власники 92 майнових паїв продали, а ОСОБА_5 придбав належні продавцям на праві власності майнові паї СВЗП «Лідихівська» з відповідною їх вартістю. Загальна вартість майнових паїв складала 119 016,00 грн.

Постановою Кременецького районного суду Тернопільської області від 28 березня 2015 року у справі № 1909/2769/12 задоволено позов ОСОБА_5 та визнано незаконною відмову Лідихівської сільської ради в оформленні на ОСОБА_5 свідоцтва про право власності на майновий пай, вартістю 119 016 грн. (а.с.148-153).

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року та постановою КАС в складі Верховного Суду від 12 вересня 2019 у справі №1909/2769/12 вирішено постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 28 березня 2015 року в частині позовної вимоги про зобов`язання Лідихівську сільську раду оформити на ім`я ОСОБА_5 свідоцтво про право власності на майновий пай - адміністративну будівлю бувшої СВЗП «Лідихівська», сумарною вартістю 119 016,00 грн, скасовати. Ухвалено в цій частині нове рішення, яким адміністративний позов задоволено частково. Зобов`язано Лідихівську сільську раду оформити на ім`я ОСОБА_5 свідоцтво про право власності на майновий пай вартістю 119 016,00 грн., оскільки майновий пай - це частка майна члена підприємства у пайовому фонді, виражена у грошовій формі та у відсотках розміру пайового фонду, а тому до виділення майна в натурі свідоцтво про право власності на майновий пай не може прив`язуватись до конкретного майна. Зборами співвласників майнових паїв вирішено видати у рахунок майнових паїв групі співвласників - приміщення адмінбудинку, однак в копіях свідоцтв про право власності на майнові паї членів колективного сільськогосподарського підприємства відсутні відмітки про виділення майна в натурі. Отже, окремі співвласники не скористалися своїм правом на виділення частки в натурі, яке їм було надано рішенням зборів співвласників майнових паїв, а тому ОСОБА_5 міг звернутись до Лідихівської сільської ради з проханням оформити нове свідоцтво, яке могло бути виражене лише в грошовій формі та у відсотках розміру пайового фонду (а.с.154).

Аналогічні обставини встановлені і рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 10 січня 2017 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Тернопільської області від 23 березня 2017 року та постановою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 601/90/16.

26 листопада 2019 року Лідихівською сільською радою прийнято рішення № 363, яким вирішено оформити на ім`я ОСОБА_5 свідоцтво про право власності на майновий пай сумарною вартістю 119 016,00 грн, адміністративну будівлю бувшої СВЗМП «Лідихівська». Укласти між сільською радою та ОСОБА_5 договір оренди приміщення з орендною платою 5 грн за один календарний рік, яке буде орендувати сільська рада та відділення зв`язку на період існування зазначених установ, оскільки зборами співвласників майнових паїв зазначено про передачу адміністративного приміщення з умовою, що сільська рада та відділення зв`язку залишаться у ньому і надалі, але з оплатою орендної плати за приміщення, яке вони будуть займати.

Відповідно до рішення Лідихівської сільської ради від 08 лютого 2020 року № 424 вирішено внести зміни у рішення Лідихівської сільської ради від 26 листопада 2019 року № 363, а саме: у пункті 1. абревіатуру «СВЗМП» замінити на «СВЗП».

Відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ТР-ІХ № 015322 від 26 листопада 2019 року, ОСОБА_5 має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства СВЗП «Лідихівська» села Лідихів, відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників від 26 лютого 2004 року. Загальна вартість майна пайового фонду підприємства станом на 26 лютого 2004 року становить 1 394 900,00 грн. Частка ОСОБА_5 визначена у розмірі 119 016,00 грн, або 8,53 відсотків. На звороті є відмітка про те, що у рахунок майнового сертифіката виділено будівлю адмінбудинку, вартістю 119 016 грн, яка затверджена сільським головою ОСОБА_6 (а.с.125).

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 24 червня 2021 року в справі № 601/2565/19 скасовано рішення сесії Лідихівської сільської ради №363 від 26 листопада 2019 року та визнано недійсним напис «в рахунок вартості майнового сертифіката виділено будівлю адмінбудинку вартістю 119 016 грн. сільський голова ОСОБА_6 », вчинений на зворотній стороні сертифіката про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ТР-1Х №015322, виданий 26 листопада 2019 року на ім`я ОСОБА_5 сільським головою ОСОБА_6 .

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року та постановою КЦС в складі Верховного Суду вирішено залишити без змін рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 24 червня 2021 року в справі № 601/2565/19(а.с.121-123).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до змісту статей 7, 8 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам.

Право колективної власності здійснюють загальні збори членів підприємства, збори уповноважених або створений ними орган управління підприємства, якому передано окремі функції по господарському управлінню колективним майном.

У частині третій статті 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» передбачено, що у разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі.

За загальним правилом право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою (частина перша статті 358 ЦК України).

Здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств регулювалося Порядком розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року № 62, який втратив чинність 24 травня 2013 року на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства від 11 квітня 2013 року № 253.

Питання щодо виділення в натурі частки в майні колективного сільськогосподарського підприємства врегульовано, зокрема Законом України від 14 лютого 1992 року «Про колективне сільськогосподарське підприємство», Указом Президента України від 29 січня 2001 року № 62/2009 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки». Питання оформлення права власності на майновий пай, видачу свідоцтва про право власності на майновий пай члена підприємства визначено постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року №177, якою затверджено Порядок визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення та Типове положення про комісію з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки.

Відповідно до пункту 13 Порядку визначення розмірів майнових паїв, майновий пай члена підприємства документально підтверджується Свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства за зразком згідно з додатком. У разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування видається нове свідоцтво.

У пункті 14 Порядку передбачено, що свідоцтво видається сільською, селищною або міською радою згідно із списком осіб, які мають право на майновий пай підприємства. Після отримання зазначених документів сільська, селищна або міська рада вносить відповідні зміни до списку осіб, які мають право на майновий пай підприємства, та анулює попереднє свідоцтво, про що робиться запис у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства.

Згідно із пунктом 4 Порядку, до списку осіб, які мають право на майновий пай, включаються всі члени підприємства, а також особи, за якими відповідно до законодавства зберігається право на майновий пай. Список осіб, які мають право на майновий пай, складається комісією і затверджується зборами співвласників.

За рішенням зборів співвласників до списку осіб, що мають право на майновий пай, можуть бути внесені й інші категорії осіб, наприклад, такі, що відпрацювали у господарстві довгий час і вибули з поважних причин, а також особи, які мають право на пайовий фонд майна, але з різних причин не були включені до списку.

Виділення зі складу пайового фонду майна в натурі окремим власникам чи групам власників за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснюється підприємством-правонаступником (користувачем) виключно на підставі рішення зборів співвласників.

Питання розподілу майна пайового фонду вирішується загальними зборами співвласників майнових паїв, які затверджують подані комісією пропозиції, після чого таке майно виділяється підприємством правонаступником з оформленням акта приймання-передачі (пункт 15 Порядку).

Таким чином, питання щодо виділення майнового паю в натурі, способу такого виділення, визначення конкретного майна, яке передається власнику майнового паю, відноситься до виключної компетенції зборів співвласників.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року в справі № 612/579/16-ц та постанові КЦС у складі Верховного Суду від 09 грудня 2020 року в справі № 675/2134/18-ц.

Підставою для виділення майнових паїв у натурі чи отримання їх вартості окремими особами є заяви власників майнових паїв про виділення їхнього майна в натурі. Такі заяви розглядають збори співвласників майнових паїв, які приймають відповідні рішення, що оформляються протоколом зборів співвласників.

Разом із тим, норми ЦК України не вимагають згоди інших співвласників майнових паїв на укладення договору дарування майнового паю, оскільки до виділення майна в натурі особі на наявні у нього свідоцтва про право власності на пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) у передбаченому законом порядку конкретного майна він та інші члени колективного сільськогосподарського підприємства є співвласниками майнових паїв, а не співвласниками майна.

Аналогічний висновок викладений у постанові КЦС у складі Верховного Суду від 10 лютого 2021 року в справі № 567/862/19.

До виділення на майнові сертифікати у передбаченому законом порядку конкретного майна усі вони є лише співвласниками майнових паїв, а не співвласниками майна, а тому і положення статті 362 ЦК України на них не поширюються, тобто підстав вважати що вони є співвласниками частки у праві спільної часткової власності колективного підприємства немає.

Аналогійний висновок викладений у постанові КЦС у складі Верховного Суду від 30 березня 2020 року в справі № 125/1545/16-ц.

За змістом статті 362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає. Якщо інші співвласники відмовилися від здійснення переважного права купівлі чи не здійснять цього права щодо нерухомого майна протягом одного місяця, а щодо рухомого майна - протягом десяти днів від дня отримання ними повідомлення, продавець має право продати свою частку іншій особі. Якщо бажання придбати частку у праві спільної часткової власності виявили кілька співвласників, продавець має право вибору покупця. У разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред`явити до суду позов про переведення на нього прав та обов`язків покупця. Одночасно позивач зобов`язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець. До таких вимог застосовується позовна давність в один рік. Передача співвласником свого переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності іншій особі не допускається.

Відповідно до частини другої статті 355 ЦК України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Як передбачено статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії ТР-1Х №015832 від 18 квітня 2004 року має право на пайовий фонд майна КСП СВЗП «Лідихівська» села Лідихів відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників від 26 лютого 2004 року. Частка ОСОБА_1 становить 930,00 грн., або 0,06 відсотків.

При цьому загальна сума пайового фонду СВЗП «Лідихівська» становить 1 549 900,00 грн., в який входять рухоме та нерухоме майно, в тому числі спірний адмінбудинок, вартість якого визначена 118 982,00 грн.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивач ОСОБА_1 не звертався із заявою про виділення йому на його майновий сертифікат на суму 930,00 грн. (0,06 відсотків) у передбаченому законом порядку, щодо конкретного майна.

Отже, позивачем не надані до суду докази на підтвердження того, що оспорювана ним державна реєстрація майна (адмінбудинку) стосується майна, яке належить йому на праві власності або на яке він отримав свідоцтво про право на майновий пай.

Також, в матеріалах справи є свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ТР-ІХ № 015322, виданий на ім`я ОСОБА_5 на право на пайовий фонд СВЗП «Лідихівська» та яким визначена його частка в розмірі 119 016 грн., що становить 8.53 відсотки від загальної вартості пайового фонду підприємства.

Апеляційний суд зазначає, що станом на день розгляду даної справи свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ТР-ІХ № 015322, яке видане на ім`я ОСОБА_5 чинне та не скасоване.

Також, рішення зборів співвласників майнових паїв, які відбулися 29 квітня 2012 року в с. Лідихів Кременецького району Тернопільської області і оформлене протоколом №1 від 29 квітня 2012 року є чинним. Власники майнових паїв, які приймали участь на зборах та сторони договору купівлі-продажу не ставлять під сумнів його законності і не оспорюють в судовому порядку недійсність проведення зборів та недійсність продажу спірного майна.

Колегія суддів констатує, що оскаржувана позивачем державна реєстрація адмінбудинку здійснена на підставі:

- технічного паспорту серії 29119, виданого 13 грудня 2019 року Кременецьким РК БТІ;

- свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнового сертифікату) серії ТР-ІХ № 15322, виданого 26 листопада 2019 року Лідихівською сільською радою;

- рішення виконкому Лідихівської сільської ради № 119 від 12 грудня 2019 року;

- акту приймання -передачі нерухомого майна від 10 травня 2012 року,

При цьому всі вищенаведені документи, на підставі яких проведена державна реєстрація права власності, є чинними.

Також, частка майнового паю ОСОБА_8 (119 016,00 грн.), відповідає вартості виділеного майна - адміністративної будівлі (118 982,00 грн.).

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає характеру спірних правовідносин, які виникли між сторонами, відповідно, не може вважатись ефективним способом захисту порушених прав ОСОБА_1 , а тому в задоволенні позову слід відмовити, оскільки предметом спору в цій справі позивач визначив скасування рішення про державну реєстрацію за ОСОБА_5 прав на нерухоме майно (адмінбудинок), однак судом не встановлено та матеріалами справи не підтверджено, що ОСОБА_1 є співвласником такого нерухомого майна.

Доводи апелянта про те, що у справі № 601/2565/19 брали участь ті ж самі сторони та предмет доказування був тотожним - а саме законність набуття ОСОБА_5 права власності на спірне приміщення адмінбудівлі та порушення прав ОСОБА_1 у зв`язку з набуттям права власності ОСОБА_5 , колегія суддів відхиляє, оскільки предметом розгляду справи № 601/2565/19 було скасування рішення сесії Лідихівської сільської ради № 363 від 26 листопада 2019 року та визнання недійсним напису «в рахунок вартості майнового сертифіката виділено будівлю адмінбудинку вартістю 119 016 грн сільський голова Л.В. Степанюк» вчинений на зворотній стороні сертифіката про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ТР-ІХ № 015322 виданий 26 листопада 2019 року на ім`я ОСОБА_5 сільським головою ОСОБА_6 .

Твердження апелянта про те, що державна реєстрація права власності ОСОБА_5 на спірне приміщення адмінбудівлі, останній набув на підставі скасованого у судовому порядку рішення Лідихівської сільської ради від 26 листопада 2019 року № 363, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки вказана реєстрація не проводилась на такій підставі.

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відмовляючи в задовленні позову, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 27 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 23 березня 2023 року.

Головуючий

Судді