Справа № 127/2-4740/10
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2023 р.м.Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Медяної Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Кравчук Ю.Ю.,

скаржника ОСОБА_1 та його представника адвоката Улановського В.І.

особи, чиї дії оскаржуються Приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Собчука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 , стягувач ТОВ «ОТП Факторинг Україна», особа, дії якої оскаржуються приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Собчук Валентин Васильович про визнання протиправною постанови про накладення арешту на кошти боржника та її скасування,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з вищезазначеною скаргою.

Скарга обгрунтована тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 14.09.2010 у справі №2-4740/10 стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в сумі 136223,05 доларів США, яке набрало законної сили 27.09.2010.

21.05.2012 Ленінським районним судом м. Вінниця видано виконавчий лист №2-4740/2010.

13.02.2023 Приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Собчуком В.В. винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках та на рахунках, що будуть відкриті після винесення даної постанови. Постанова отримана ОСОБА_1 09.03.2023.

На думку скаржника, вказана постанова є неправомірною, та підлягає скасуванню, так як на період воєнного стану припиняється стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника. Доходи ОСОБА_1 зберігаються на картковому рахунку НОМЕР_1 , що відкритий у «Приватбанку» на ім`я ОСОБА_1 . Арешт коштів позбавляє скаржника засобів до існування.

Враховуючи, що на час винесення постанови воєнний час на території України не був скасований, виконавець не мав права виносити оскаржувану постанову.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просить визнати неправомірною постанову від 12.02.2023 приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Собчука В.В. про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках та на рахунках, що будуть відкриті після винесення даної постанови. Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Собчука В.В. скасувати постанову від 12.02.2023 про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках та на рахунках, що будуть відкриті після винесення даної постанови.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.03.2022 скаргу було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Надано суб`єкту, дії якого оскаржуються, строк на подання заперечень на скаргу. (а.с.10)

Скаржник ОСОБА_1 та його представник адвокат Улановський В.І. в судовому засіданні вимоги скарги підтримали, просили суд їх задовольнити, з підстав, зазначених у скарзі. ОСОБА_1 стверджував, що у нього наявний всього один відкритий рахунок у банку. На вказаний рахунок йому надходить дохід, який він отримує внаслідок неофіційних підробіток, а також з вказаного рахунку він сплачує аліменти на утримання дитини, на підтвердження чого надав суду виписку по картковому рахунку. Скаржник та його представник стверджували, що внаслідок накладення арешту на рахунок порушуються гарантовані Конституцією то Конвенцією з прав людини права ОСОБА_1 .

Представник стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлялося судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Собчук В.В. в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, посилаючись на її необгрунтованість. Зазначив, що оскаржувана постанова є законною та винесеною правомірно, а тому скасуванню не підлягає.

Заслухавши пояснення скаржника та його представника, приватного виконавця, дослідивши матеріали скарги та матеріали цивільної справи №127/2-4740/2010, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Судом встановлено, що оскаржувану постанову, винесену 13.02.2023, ОСОБА_1 отримав 09.03.2023. Вказане підтверджується копією конверту простого поштового направлення, яке було надіслано 01.03.2023 відповідно до штампу «Укрпошти». (а.с.6)

З огляду на викладене, ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою в межах строку, встановленого законом.

Щодо вирішення скарги по суті, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 14.09.2010 у справі №2-4740/10 стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором №CNL-B00/25/2007 від 06.02.2007 в сумі 136223,05 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 14.04.2010 еквівалентно 1079744,76 грн., з яких: заборгованість по кредиту 103300,26 доларів США; заборгованість по відсотках 32922,79 доларів США; пеню в розмірі 150000 грн. та штраф в розмірі 75 грн., а також судові витрати у вигляді судового збору в сумі 170 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. Судове рішення набрало законної сили 27.09.2010.

21.05.2012 Ленінським районним судом м. Вінниця видано виконавчий лист №2-4740/2010.

Вказаний виконавчий лист перебуває на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Собчука В.В., виконавче провадження №70904671.

13.02.2023 Приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Собчуком В.В. винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках та на рахунках, що будуть відкриті після винесення даної постанови. (а.с.5)

Відповідно до виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_2 , відкритого у АТ КБ «Приватбанк» за період з 01.02.2023-22.03.2023, з вказаної карти скаржник здійснює оплату побутових потреб. Крім цього, на вказаний рахунок здійснювались нерегулярні грошові перекази, на які в судовому засіданні скаржник вказав як на дохід. (а.с.18-25)

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення обов`язкове до виконання.

Відповідно до ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 року, введено в Україні воєнний стан з 05.30 год. 24.02.2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався, останній раз 19.02.2023 року на 90 діб.

На час винесення оскаржуваної постанови 13.02.2023, воєнний стан в України скасовано не було.

Скаржник, як підставу для скасування постанови про арешт коштів боржника від 13.02.2023, посилається на положення п.10-2 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації).

Суд вважає такі доводи скаржника непереконливими, з огляду на наступне.

Відповідно до п.1,2 ч.1 ст.10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч.1, 3 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

З оскаржуваної постанови про арешт коштів боржника від 13.02.2023 вбачається. Що вона прийнята на підставі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», тобто вона не передбачає звернення стягнення на дохід боржника, а лише є одним із засобів забезпечення реального виконання рішення суду. Твердження ОСОБА_1 та його представника про те, що вказаною постановою виконавець звернув стягнення на доходи боржника, не відповідає дійсності та є помилковим, оскільки це є власним тлумаченням норм Закону України «Про виконавче провадження».

Окремо суд звертає увагу, що з наданої скаржником виписки по картковому рахунку не вбачається, що на вказаний рахунок ОСОБА_1 отримував саме дохід. Зокрема, не надано докази, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем та що надходження на рахунок є оплатою за результатами здійснення господарської діяльності, або докази того, що ОСОБА_1 отримував дохід за договором підряду, або того, що вказані надходження є платою за оренду належного ОСОБА_1 майна, та інше.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Також, відповідно до п. 10-2 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» забороняється відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої російською федерацією території України, а також прилеглих до неї територій.

Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 09.02.2023 №41 «Про затвердження Змін до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309, який був чинний на момент винесення оскаржуваної постанови від 13.02.2023, територія м. Вінниця не відноситься до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або які тимчасово окуповані російською федерацією.

Таким чином, постанова про арешт коштів боржника ОСОБА_1 №70904671 від 13.02.2023 винесена приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Собчуком В.В. без порушень норм законодавства, та є правомірною.

На підставі викладеного вище суд вважає, що відсутні підстави для скасування постанови про арешт коштів боржника ОСОБА_1 від 13.02.2023 у виконавчому провадженні №70904671 винесеної приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Собчуком В.В.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 80, 81, 120, 126, 127, 258, 259, 260, 263, 447, 449, 450, 451, 452 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,

у х в а л и в:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 , стягувач ТОВ «ОТП Факторинг Україна», особа дії якої оскаржуються приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Собчук Валентин Васильович про визнання протиправною постанови про накладення арешту на кошти боржника та її скасування відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: