КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 756/3123/22 Головуючий у суді першої інстанції - Диба О.В.
Номер провадження № 22-ц/824/5061/2023 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 березня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2022 року у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2022 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (надалі КП «Київтеплоенерго») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги, відповідно до якого просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 18 510,59 грн, заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 8 240,48 грн, заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 23 237,18 грн, заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 8 168,49 грн, витрати на отримання довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 33 грн та судовий збір у розмірі 2 481 грн.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначав, що розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради від 10 квітня 2018 року №591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Позивач посилався на те, що на виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, підприємством, на підставі типового договору, підготовлено та опубліковано договір про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085). Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов договору є факт отримання послуг споживачем.

Позивач стверджував, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а отже відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, від послуг централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався), але своєчасно не сплачує за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01 жовтня 2021 року становить 31 405,67 грнта складається з заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 23 237,18 грн, заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 8 168,49 грн.

Крім того, позивач посилався на те, що на підставі договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «Київенерго» та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 26 751,07 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що сторони перебувають у договірних відносинах відповідно до договору приєднання. Позивач належним чином виконав умови договору. Відповідач зобов`язався своєчасно сплачувати вартість за отримані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, однак таких не виконує у зв`язку із чим утворилась заборгованість, тому просив вирішити вказаний спір у судовому порядку задовольнивши поданий позов.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2022 року позовні вимоги КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість в розмірі 58 156,74 грн, яка складається з: 18 510,59 грн - заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення, 8 240,48 грн - заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води, 23 237,18 грн - заборгованості за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення, 8 168,49 грн - заборгованості за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води, 33 грн - витрат пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір у розмірі 2 481 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що до позовних вимог про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 18 510,59 грн та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 8 240,48 грн, заборгованість по яким виникла до 01 травня 2018 року, слід застосувати наслідки спливу строку позовної давності.

Представник апелянта зазначає, що 18 жовтня 2022 року відповідачем було подано заяву про застосування строку позовної давності, однак судом дана заява врахована не була, оскільки напередодні 14 жовтня 2022 року було ухвалено оскаржуване рішення. Апелянт зазначає, що відповідач отримав позовну заяву 01 жовтня 2022 року разом із ухвалою суду першої інстанції про відкриття провадження у справі, відповідно до якої було встановлено п`ятнадцятиденний строку для подачі відзиву на позовну заяву з моменту отримання даної ухвали. Оскільки 14 жовтня 2022 року було ухвалено оскаржуване рішення, про яке відповідач не знав, то апелянт вважає, що його заяву про застосування строку позовної давності необхідно враховувати під час розгляду даної справи.

Враховуючи вищевикладене, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про стягнення заборгованості, яка виникла до 01 травня 2018 року та ухвалити у вказаній частині нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

27 лютого 2023 року КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» подало відзив на апеляційну скаргу засобами поштового зв`язку, однак такий відзив було подано з порушенням строку, передбаченого ухвалою Київського апеляційного суду про відкриття провадження від 08 лютого 2023 року. Зазначену ухвалу КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» було направлено на електронну адресу 13 лютого 2023 року й отримано в той самий день (а.с.105-106). Разом з тим, КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» не заявляє клопотання про поновлення пропущеного строку на подачу відзиву. Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про неповажність причин пропуску строку на подачу відзиву, а тому даний відзив не може бути врахований під час розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» було укладеного Договір № 602-18 про відступлення права вимоги, за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01 серпня 2018 року з урахуванням оплат, що отримані за період з 01 серпня 2018 року до дати укладення цього договору ( а.с.44).

Відповідно до Додатку №1 до Договору цесії позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги централізованого опалення у сумі 18 510,59 грн за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7).

Відповідно до Додатку №2 до Договору цесії позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги гарячого водопостачання у сумі 8 240,48 грн за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).

На підставі договору про відступлення права вимоги (цесії) №602-18 КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до ОСОБА_1 щодо стягнення грошових коштів за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води до 01 травня 2018 року у розмірі 26 751,07 грн.

Згідно розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою АДРЕСА_1 за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року заборгованість за надання послуг з централізованого опалення складає 23 237,18 грн, за послуги з постачання гарячої води у сумі 8 168,49 грн, а всього 31 405,67 грн (а.с.5).

В газеті «Хрещатик» №111 (4511) від 06 серпня 2014 року було опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню ПАТ «Київенерго» (а.с.45).

В газеті «Хрещатик» №34 (5085) від 28 березня 2018 року було опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (а.с.46).

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивач виконує умови договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України. Виходячи із вищенаведеного, позовні вимоги є правомірними, а тому підлягають задоволенню.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не може повністю погодитись із вказаним висновком суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 цього Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII споживач зобов`язаний, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (далі - Правила).

Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до ч. 7 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

Згідно з ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (а.с.54), а також є власником зазначеної квартири, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.9).

Таким чином, ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, тобто користувачем послуг, які надаються позивачем у справі.

Відповідно до наданих КП «Київтеплоенерго» розрахунків відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання по оплаті наданих йому послуг, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Разом з тим, ОСОБА_1 не надав суду доказів на спростування наданих позивачем розрахунків та доказів на підтвердження виконання ним зобов`язань по оплаті наданих послуг в повному обсязі.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги відповідача щодо застосування строку позовної давності до позовних вимог про стягнення заборгованості за період до 01 травня 2018 року, право на які позивач набув згідно до договору про відступлення прав вимоги від 11 жовтня 2018 року за №602-18, то апеляційний суд виходить із наступного.

Відповідно до положень статей 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини 3 та 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які відбулися у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No.2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість господарських відносин.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 71-74 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14-ц (провадження № 14-59цс18) зроблено висновок, що створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін. Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень. Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції. Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участь у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Вказаний висновок щодо строку позовної давності наведено в постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 457/462/16-ц, провадження № 61-21807св19.

Так, апелянт посилається на те, що ним було подано заяву про застосування строку позовної давності 18 жовтня 2022 року, однак суд першої інстанції розглянув справу без врахування зазначеної заяви.

Дослідивши матеріали справи апеляційний суд встановив, що відповідач по справі був належним чином повідомлений про розгляд справи в суді першої інстанції, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.58).

Разом з тим, ні до ухвалення оскаржуваного рішення, не після ухвалення оскаржуваного рішення матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що відповідач по справі подавав відзив на позовну заяви чи заяву про застосування строку позовної давності до заявлених позовних вимог.

Таким чином, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи в суді першої інстанції й не скористався своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву чи на подачу заяви про застосування строку позовної давності, то апеляційний суд доходить висновку, що зазначені доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не підтверджені належними і допустимими доказами.

Однак, перевіряючи правомірність заявлених позовних вимог щодо стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, яка виникла до 01 травня 2018 року, то апеляційний суд виходить із наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано розрахунку заборгованості по щомісячним платежам до 01 травня 2018 року , та у позовній заяві позивач навіть не вказує за який період він просить стягнути заборгованість, яка виникла перед попереднім кредитором.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Не вказавши період, за який позивач просить стягнути заборгованість, яка виникла до 01 травня 2018 року , та не надаючи розрахунку такої заборгованості по щомісячним платежам, позивач тим самим не довів розмір заборгованості, яка дійсно виникла перед попереднім надавачем послуг.

Обов`язок же доведення цих обставин лежить на позивачеві.

Відповідач через відсутність будь - якого розрахунку заборгованості до 01 травня 2018 року був позбавлений можливості перевірити такий розрахунок та висунути свої заперечення щодо нього чи надати свій контррозрахунок.

Суд також позбавлений можливості перевірити розрахунок заборгованості та визначити суму боргу.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б були подані до суду першої інстанції щодо надання КП «Київтеплоенерго» розрахунку заборгованості ОСОБА_1 по оплаті послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання на загальну суму 26 751,07 грн.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги в період до 01 травня 2018 року з централізованого опалення та гарячого водопостачання на загальну суму 26 751,07 грн задоволенню не підлягають у зв`язку із їх недоведеністю і необґрунтованістю.

Відповідно до положень статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно до ст. 141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Оскільки за подачу апеляційної скарги апелянтом було сплачено судовий збір у розмірі 1 712,50 грн, то вказаний розмір судового збору підлягає до стягнення із позивача на користь відповідача по справі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2022 року в частині задоволених позовних вимог про стягнення заборгованості за надані послуги до 01 травня 2018 року у розмірі 26 751,07 грн скасувати та ухвалити у вказаній частині нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» в цій частині відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (, 01001, м. Київ, пл. Івана Франка, 5) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 1 712,50 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв