2/465/699/23
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

21.04.2023 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Величка О.В.

за участі секретаря судового засідання Старух Ю.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування своєї позиції зазначає, що ОСОБА_1 належить на праві спільної часткової власності квартира АДРЕСА_1 . Вказана квартира належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 3-1860 від 17.12.2002 р., договору дарування № 3-179 від 28.01.2003 р., договору дарування №2449 від 22.10.2015 р. Співвласницею даної квартири, відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 31.05.1994 р. та свідоцтва про право на спадщину №2540 від 10.11.2011 р., є також рідна сестра позивача - ОСОБА_3 . Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади №97609 від 16.06.2022 р. у вищевказаній квартирі зареєстровані наступні громадяни: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_2 не проживає в цьому житловому приміщенні вже понад 25 років, про що були складені акти від 12.01.2022 р., 17.06.2022 р. комісією у складі членів правління ОСББ «Дружба». Відповідач не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою не цікавиться. На даний час невідомо, де перебуває чи проживає відповідач, оскільки вони не підтримують жодних зв`язків. Зважаючи на викладене, просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 30.08.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив такі задовольнити, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві.

Відповідач в судові засідання не з`явився, хоча належним чином, неодноразово повідомлявся про час та місце проведення останніх, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Згідно з відомостями Франківської районної адміністрації ЛМР зареєстрованим місцем проживання відповідача є наступна адреса: АДРЕСА_2 . За цією адресою відповідачеві неодноразово надсилалася судові повістки про виклик до суду, однак, такі повернуті на адресу суду із зазначенням причини повернення «адресат відсутній». Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно з п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. З урахуванням наведеного та беручи до уваги положення п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Не заперечує щодо задоволення позовних вимог.

На підставі наявних у справі доказів суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві спільної часткової власності квартира АДРЕСА_1 . Вказана квартира належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 3-1860 від 17.12.2002 р., договору дарування № 3-179 від 28.01.2003 р., договору дарування №2449 від 22.10.2015 р. Співвласницею даної квартири, відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 31.05.1994 р. та свідоцтва про право на спадщину №2540 від 10.11.2011 р., є також рідна сестра позивача - ОСОБА_3 .

Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади №97609 від 16.06.2022 р. у вищевказаній квартирі зареєстровані наступні громадяни: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ОСОБА_2 не проживає в цьому житловому приміщенні вже понад 25 років, про що були складені акти від 12.01.2022 р., 17.06.2022 р. комісією у складі членів правління ОСББ «Дружба».

В судовому засіданні також допитувалися свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - сусіди позивача, які підтвердили факт того, що ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_2 впродовж тривалого часу, долею майна не цікавиться, до помешкання не з`являється.

Згідно з ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до змісту норм ст. ст.1, 6, 9, 61 ЖК України, ст. 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право й у разі тимчасової відсутності.

Згідно з ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В разі відсутності особи понад встановлений строк, жиле приміщення не зберігається і особи можуть бути визнанні такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

Згідно п.10 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач відсутній за місцем своєї реєстрації понад встановлені законодавством строки, не проживає понад встановлені строки в житловому приміщенні, власником якого є позивач, судом не встановлено домовленості між ним і власником житла щодо порядку користування квартирою і, залишаючись зареєстрованим у спірному домоволодінні, перешкоджає позивачу у здійсненні його законних прав, зокрема на зменшення вартості комунальних послуг, а тому, відповідача слід визнати таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_2 .

Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

З огляду на це суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Враховуючи наведене та на підставі ст.ст. 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 26.04.2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Суддя Величко О.В.