Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" березня 2023 р. Справа № 608/307/23

Номер провадження2/608/246/2023

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого суду судді Парфенюка В. І.

з участю секретаря Южди Л. С.

позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Камінського М. В.

відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чорткові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В позовній заяві позивач вказав, що 04 червня 2008 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб в Ридодубівській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 2.

Від шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає з ним, перебуває на його утриманні і вихованні.

Через деякий час після одруження з будь-якого питання сімейного життя почали виникати різні непорозуміння, сварки, взаємні образи. Спільне життя тому стало неможливим, з грудня 2020 року вони проживають окремо. Відповідачка проживає в с. Милівці в своїх батьків, а позивач разом з дочкою в с. Ридодуби Чортківського району. Дочка категорично відмовилась проживати з матір`ю, рідко з нею спілкується. ОСОБА_1 вважає, що їх сім`я розпалася, примирення між ними неможливе, а тому просить шлюб розірвати, неповнолітню дитину залишити проживати з ним, судові витрати покласти на нього.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Камінський М. В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримують, просять задовольнити з вищенаведених мотивів.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнає. Пояснила, що останніми роками з позивачем стали виникати сварки та непорозуміння щодо сімейних відносин, в зв`язку з чим вона залишила позивача і перейшла проживати в с. Милівці Чортківського району. Її батько часто хворіє, а тому вона вимушена займатися його доглядом. Чоловік з дитиною залишилися проживати с. Ридодуби Чортківського району, оскільки дитина навчається там в школі, має друзів, відвідує гуртки. З цих причин дитина відмовилась змінювати місце проживання і залишилася проживати з батьком. Не заперечує щодо залишення дитини проживати з позивачем після розірвання шлюбу.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів.

Судом встановлено, що з 04 червня 2008 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрували в Ридодубівській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 2.

Вони мають неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Між сторонами часто виникати різні непорозуміння, сварки, взаємні образи. Спільне життя стало неможливим, з грудня 2020 року вони проживають окремо. Відповідачка проживає в с. Милівці в свого батька, а позивач разом з дочкою проживає в с. Ридодуби Чортківського району.

Згідно довідки Ридодубівського старостинського округу Білобожницької сільської ради № 9-57 від 7 березня 2023 року в АДРЕСА_1 в житловому будинку зареєстровані та проживають проживають: ОСОБА_2 , 1960 року народження, ОСОБА_5 , 1955 року народження, разом з ними проживають без реєстраційного обліку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та його дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка перебуває на його утриманні та вихованні, учениця 8 (восьмого) класу Ридодубівської гімназії .Довідкою Ридодубівської гімназії Білобожницької сільської ради № 6 від 13 березня 2023 року підтверджується те, що ОСОБА_3 дійсно навчається у 8 класі Ридодубівської гімназії Білобожницької сільської ради Тернопільської області.

Згідно довідки Милівецького старостинського округу Нагірянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області № 87 від 9 березня 2023 року ОСОБА_2 ,1981 року народження, проживає без реєстрації будинку АДРЕСА_2 разом з батьком ОСОБА_6 ,1952 року народження.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Вказаного висновку дійшов ВС КЦС у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18.

Верховний Суд у постанові від 22 грудня 2021 року в справі № 339/143/20 звернув увагу на те, що враховуючи, що сторони не зверталися до суду із вимогами про визначення місця проживання дитини з одним із батьків суд, враховуючи принципи змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обґрунтовано в межах доводів та вимог позову про розірвання шлюбу та залишення дитини проживати з матір`ю, встановивши, що дитина до розірвання шлюбу після припинення фактичних шлюбних відносин батьків проживала разом з матір`ю, залишив проживати дитину з нею, чим лише констатував проживання дитини, не визначаючи його.

Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам сторін, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Неповнолітню дитину сторін після розірвання суд залишає проживати з батьком.

Згідно ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи те, що відповідач позовні вимоги визнає, суд приходить до висновку про повернення позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 1073,60 гривень згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки АТ «РВС БАНК» № 02-1648651/1/С від 02 лютого 2023 року, що становить 536,80 гривень.

Керуючись ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56, ч. 2 ст. 112, 160 Сімейного кодексу України, ст.ст. 5, 13, 76, 81, 142, 258, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд, --

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) та ОСОБА_7 (с. Милівці Чортківського району Тернопільської області), який був зареєстрований 04 червня 2008 року в Ридодубівській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 2.

Неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити проживати з батьком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Тернопільської області, , що розташоване за адресою: м. Тернопіль, бульвар Шевченка, 39, повернути із спеціального фонду Державного бюджету України позивачу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви в розмірі 1073,60 гривень, який було сплачено згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки АТ «РВС БАНК» № 02-1648651/1/С від 02 лютого 2023 року, що становить 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суду через Чортківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення 23 березня 2023 року.

Суддя: В. І. Парфенюк