Справа № 383/933/22
Номер провадження 2-о/383/1/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі головуючої судді Адаменко І.М.,

за участю секретаря судового засідання Костецького С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області цивільну справу №383/933/22 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Бобринецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), Братський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про встановлення факту батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту батьківства. Заява мотивована тим, що у січні 2013 року вона познайомилася з ОСОБА_2 , з яким у неї склалися теплі стосунки і вони вирішили проживати разом однією сім`єю, однак шлюб між ними зареєстрований не був. За час спільного проживання у них народилися діти ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , реєстрація народження дітей відбулася відповідно до ч.1 ст.135 СК України, батька було записано зі слів матері. Вказує, що ОСОБА_2 пішов добровольцем до лав ЗСУ та з 18.07.2022 року здійснював безпосередню участь у бойових діях в Донецькій області. За сповіщенням сім`ї, яке було адресоване їй, було повідомлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 виконуючи бойове завдання загинув в районі н.п. Новомихайлівка, Донецької області. Зазначає, що встановлення факту батьківства заявниці необхідне для отримання права на матеріальну допомогу у зв`язку з втратою годувальника та іншими виплатами на утримання дітей після загибелі військовослужбовця.

Заявниця ОСОБА_1 та представник заявника адвокат Рижкова В.О. в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, до суду заяв чи клопотань не надійшло.

Заінтересована особа Бобринецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), в судове засідання представник не з`явився про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, заяви чи клопотань до суду не надійшло.

Заінтересована особа Братський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання представник не з`явився про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, заяви чи клопотань до суду не надійшло.

Дослідивши зміст заяви суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю виходячи з наступного.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17.10.2022 року відкрито провадження у даній справі.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 05.01.2023 року, після зміни складу суду, справу прийнято до провадження головуючої судді Адаменко І.М..

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні, можливе при умові, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом пункту 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

З аналізу вказаних процесуальних норм слідує, що до адміністративної юрисдикції відносяться справи, які виникають зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень здійснює владні управлінські функції в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити зі змісту права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Такі правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 13 березня 2019 року у справі № 202/30/17 (провадження № 14-643цс18), від 19 червня 2019 року у справі № 826/5806/17 (провадження № 11-290апп19), від 23 листопада 2021 року у справі № 175/1571/15 (провадження № 14-51цс21).

Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту батьківства її дитини із загиблим військовослужбовцем ОСОБА_2 у порядку окремого провадження та зазначила, що встановлення даного факту необхідне їй для отримання права на соціальну допомогу у зв`язку з втратою годувальника та іншими соціальними виплатами на утримання дітей, визначеними державою для членів родин загиблих під час бойових дій.

Суд вважає, що вимога заявника у цій справі пов`язана з доведенням наявності у неї підстав для призначення та виплати соціальних платежів і не пов`язана з будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням, заявлена саме у зв`язку з виплатою відповідних коштів, як членами родин загиблих під час бойових дій та регулюється, в тому числі, й Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга статті 2 ЦПК України).

Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (частина перша статті 11 ЦПК України).

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 539/4118/19 (провадження № 61-10777сво20) зробила аналогічний правовий висновок та зазначила, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, щодо якого виник публічно-правовий спір, не може бути предметом розгляду у порядку цивільного судочинства.

Приватно-правовий інструментарій (зокрема, ініціювання справи про встановлення факту) не повинен використовуватися учасниками для оцінки обставин, які становлять предмет доказування у адміністративному провадженні, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим.

Аналогічний правовий висновок також зроблено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2023 року у справі №214/1309/21, де вказано, що встановити факт родинних відносин для користування та одержання пільг, визначеними державою для членів родин загиблих під час бойових дій можливо винятково під час розгляду справи у суді адміністративної юрисдикції. В адміністративній справі встановлення такого факту не є самостійною метою, а є передумовою задоволення адміністративного позову.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Вказана норма є імперативною.

З огляду на викладене, та враховуючи зміст заяви у даній справі, суд вважає, що вирішення спору із суб`єктом владних повноважень щодо права на отримання соціальної допомоги у зв`язку з втратою годувальника та іншими соціальними виплатами на утримання дітей членами родин загиблих під час бойових дій має розглядатися в позовному провадженні за правилами адміністративного судочинства, тому провадження у справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Роз`яснити заявнику його право подати позов на загальних підставах в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись п.1 ч. 1 ст.255, ст.ст. 353, 260, 261 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі №383/933/22 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Бобринецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), Братський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про встановлення факту батьківства закрити.

Роз`яснити заявнику його право подати позов на загальних підставах в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Дана ухвала набирає законної сили негайно з моменту її складення.

Суддя І. М. Адаменко