14.03.2023 Справа № 756/9930/22
Ун. №756/9930/22
Пр. №2- др./756/544/23
У Х В А Л А

14 березня 2023 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Майбоженко А.М.,

секретаря Кирилова А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву представника позивача адвоката Лук`яненка Євгена Олександровича про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 10.02.2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 (три тисячі) гривень, щомісячно, починаючи стягнення з 01.11.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. При ухваленні рішення судом не вирішено питання щодо відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу згідно поданого ним клопотання.

10.03.2023 року представник позивача звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у цій справі.

Згідно з ч.3, 4 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Учасники справи про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення не повідомлялись. Вирішуючи питання про ухвалення додаткового рішення у справі суд виходить з наступного. Частиною 1 ст.270 ЦПК України передбачено випадки для ухвалення додаткового рішення. Так, зокрема, згідно п.4 цієї норми, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу Відповідно до частин першої четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані 3 правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягае сплаті відповідною стороною або третьою особою: 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої щопомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат. пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження); Відповідно до ч.1,3 ст.134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подае до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи,

Частиною 4 ст. 141 ЦПК України визначено, що якщо сума судових витрат, заявлена

до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. 10.03.2023 року представником позивачем подано суду заяву про стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу, в якій просить стягнути з відповідача на його користь 6000 грн. витрат. До поданої заяви додано акт виконаних робіт №5 від 02.03.2023 року.

Виходячи з аналізу положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Однак, матеріали справи не містять договору про надання правової допомоги укладеного ОСОБА_1 з адвокатом.

За таких обставин, суд вважас, що подані позивачем документи на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом до ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів документально не підтверджені, у зв`язку з чим підстав для їх стягнення суд не вбачає і відмовляє в ухваленні додаткового рішення у справі

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити в ухваленні додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня й проголошення до Київського апеляційного суду.

Суддя: А.М.Майбоженко