Провадження 2/127/3248/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Сичук М.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 23.03.2023 року повторно надав суду заяву про скорочення строку для примирення та просив скоротити строк для примирення та відновити провадження у справі, призначивши справу до судового розгляду.
Заява мотивована тим, що шлюбні відносини між сторонами припинені впродовж двох років, шляхи примирення є вкрай недопустимими і не можливими, оскільки він не бажає бути у шлюбі із відповідачем.

Розглянувши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Ухвалою суду від 16.02.2023 року клопотання відповідача ОСОБА_2 про надання строку для примирення задоволено частково. Надано подружжю строк для примирення три місяці. Зупинено провадження у цивільній справі № 127/25019/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу до закінчення строку для примирення.
Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28.01.1989 року, від якого мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
У відповідності до положень ст. 111 СК України суд повинен вживати заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
За змістом ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.
Відповідно до ч. 7 ст. 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.
З роз`яснень, викладених у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року вбачається, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.
З матеріалів справи вбачається, що у листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому просив шлюб, зареєстрований 28.01.1989 року, розірвати, оскільки спільне життя між ними не склалося через різні характери та погляди на життя. Зазначив, що вже як два роки вони спільно не проживають.
В судовому засіданні представник позивача просив шлюб розірвати, відповідач надати строк на примирення 6 місяців. Відповідач зазначила, що у шлюбі вони прожили майже 34 роки, це чудова сім`я, де мало місце розуміння, повага та любов один до одного. Від шлюбу є дочка. Враховуючи той факт, що ще з березня 2022 року її чоловік знаходиться на захисті країни від ворога, деякий контакт з ним частково втрачений, однак це не позбавляє надії відповідача на відновлення родинних стосунків. ОСОБА_2 вважає, що шлюб остаточно не розпався, та вона бажає зберегти сім`ю.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження в справі у разі надання сторонам строку для примирення і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. При цьому, строк зупинення - до закінчення строку для примирення, визначеного судом.
Відповідно до ст. 254 ЦПК України провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення.
Проте, суд вивчивши матеріали справи, заяву позивача, встановив, що строк на примирення встановлений судом на підставі ухвали суду від 16.02.2023 року становить три місяці, до 18.05.2023 року, який ще не закінчився, враховуючи те, що сторони разом у шлюбі проживали 33 роки, а також те, що на території України запроваджений воєнний стан, а відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 № 6997/8 від 28.11.2022 року сержант ОСОБА_1 07.11.2022 року призваний на військову службу до військової частини НОМЕР_1 , зважаючи на бажання відповідача зберегти сім`ю, суд вважає що підстав для поновлення провадження в справі та скорочення наданого судом строку на примирення не має.
Додатково суд зазначає, що ухвалою суду від 21.03.2023 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про скорочення терміну на примирення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовлено.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 251, 254, 260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про скорочення терміну на примирення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя